1Справа № 335/3492/15-к 1-кп/335/271/2015
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 квітня 2015 року Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, українця, громадянина України, який має середню освіту, не одружений, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не засудженого
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, -
ОСОБА_5 скоїв кримінальне правопорушення за таких обставин.
28 січня 2015 р. за місцем проживання та реєстрації ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі ухвали Жовтневого районного суду м. Запоріжжя слідчим відділом УСБУ в м. Запоріжжя було проведено обшук, під час якого працівниками Служби безпеки України на верхній полиці шафи, яка розташовувалась у приміщенні коридора вищеназваної квартири виявлено пістолет, споряджений трьома гумовими патронами, який згідно з висновком експерта № 165/ЗТ є гладко ствольною переробленою вогнепальною зброєю. Переробка полягає у видаленні саморобним способом заглушки з каналу ствола шумового пістолета «ZORAKI mod.2918», заводський номер видалено та встановлення заглушки в отвір відводу порохових газів. Пістолет має калібр 6,5 мм, роздільного спорядження: патронник споряджується холостим патроном 9 мм Р.А.К., картеч досилається шомполом з боку дульної частини (можливе доопрацювання холостих патронів калібру 9 мм Р.А.К. споряджених картеччю саморобним способом). Пістолет придатник до стрільби. Тверді снаряди, вистріляні з нього, при роздільному спорядженні (холостий патрон калібру 9 мм Р.А.К. + картеч діаметром 6,5 мм) володіють питомою кінетичною енергією вище граничного значення 0,5 Дж/мм2, який ОСОБА_5 придбав шляхом купівлі при невстановлених обставинах у невстановленої особи за грошові кошти 300 доларів США, після чого зберігав без мети збуту за місцем проживання та реєстрації до моменту вилучення співробітниками СБУ.
У відповідності до ч. 1 ст. 474 КПК України, до суду разом з обвинувальним актом надійшла угода про визнання винуватості від 31 березня 2015 року, укладена між прокурором та підозрюваним ОСОБА_5 .
Виходячи із змісту даної угоди, ОСОБА_5 під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.
Згідно угоди, сторони погодилися на призначення ОСОБА_5 покарання за ч. 1 ст. 263 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком 3 роки та покладенням обов`язків, передбачених п.п. 2, 3, 4 ст. 76 КК України. Із запропонованим видом і строком покарання ОСОБА_5 згоден.
Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_5 визнав себе винним у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, щиро покаявся у скоєному, підтвердив вчинення кримінального правопорушення при викладених вище обставинах.
У судовому засіданні обвинувачений вказав, що він цілком розуміє свої права та наслідки укладення угоди, що передбачені ч. 4 ст. 474, ч.2 ст.473 КПК України, які йому були роз`яснені судом в ході судового засідання, а також розуміє, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості, відповідно до ст. 476 КПК України, прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.
Перевіривши угоду на відповідність вимогам КПК України, правильність правової кваліфікації кримінального злочину за ч. 1 ст. 263 КК України, суд дійшов висновку, що умови угоди не суперечать інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін та інших осіб, відсутні обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним.
Суд, заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження в межах вирішуваних питань, дійшов висновку про затвердження угоди про визнання винуватості та призначення узгодженої сторонами міри покарання виходячи з наступного.
Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
Відповідно до п. 1 ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Судом, встановлено, що ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч. 1 ст. 263 КК України, який згідно ст. 12 КК України, є тяжким злочином, та його дії судом кваліфіковані, як умисне зберігання, придбання вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу.
Суд, заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, приходить до висновку, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Зміст укладеної сторонами угоди відповідає вимогам ст. 472 КПК України, а також КК України, підстави для відмови в її затвердженні, передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України, відсутні.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд визнає активне сприяння розкриттю злочину. Обставин, що обтяжують покарання, судом не виявлено.
Виходячи з викладеного, враховуючи тяжкість вчиненого злочину, особу ОСОБА_5 , який раніше не засуджений, вину у скоєнні злочину визнав повністю, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості укладеної між прокурором та підозрюваним ОСОБА_5 і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.
Судом роз`яснено ОСОБА_5 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до відповідальності, встановленої законом.
Відповідно до ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлявся.
Як передбачає ч.2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. При цьому слід зазначити, що дане положення законодавства не передбачає можливості стягнення таких витрат на користь конкретної експертної установи, оскільки витрати на залучення стороною обвинувачення експертів спеціалізованих державних установ, а також проведення експертизи за дорученням слідчого судді або суду здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з Державного бюджету України.
Таким чином, оскільки матеріали кримінального провадження не містять документального підтвердження витрат держави на проведення експертизи, а калькуляція експертної установи не є таким документом, а лише підставою для проведення державою відповідних витрат, підстави для стягнення з обвинуваченого судових витрат на проведення експертизи на час ухвалення вироку відсутні.
Речові докази під час розгляду кримінального провадження суду не надавались, тому відсутні підстави, встановлені статтею 100 КПК України, для вирішення питання про долю речових доказів.
Запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання відносно ОСОБА_5 , обраний 31 березня 2015 р., слід залишити до набрання вироком законної сили.
Керуючись ст. ст. 314, 349, 369, 373, 374, 376, 468-475 КПК України, суд
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.
На підставі угоди про визнання винуватості ОСОБА_5 призначити узгоджене сторонами покарання за ч. 1 ст. 263 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від призначеного покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі якщо він протягом іспитового строку тривалістю 3 (три) роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі статті 76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід відносно ОСОБА_5 залишити у вигляді особистого зобов`язання.
Вирок суду на підставі угоди про визнання винуватості може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Уразі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1