справа № 462/8735/14-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 травня 2015 року м. Львів

Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілої: ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Великі Глібовичі, Перемишлянського району Львівської області, українця, громадянина України, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого у АДРЕСА_1 , раніше судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, суд, -

в с т а н о в и в :

12 листопада 2014 року близько 19 год. 00 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи у квартирі АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклого конфлікту з ОСОБА_6 , маючи умисел на заподіяння умисного тілесного ушкодження, наніс останній два удари кулаком по обличчю та декілька ударів взуттям в ділянку правого надпліччя, спричинивши ОСОБА_6 синці на обличчі справа, в ділянці правого надпліччя, які у відповідності до висновку судово-медичного експерта № 2022 від 14 листопада 2014 року відносяться до легкого тілесного ушкодження.

Таким чином, ОСОБА_4 , своїми умисними діями вчинив умисне легке тілесне ушкодження, тобто скоїв злочин, передбачений ч.1ст.125 КК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , свою вину у пред`явленому обвинуваченні не визнав та пояснив, що 12.11.2014 року близько 18 год. 00 хв. розпивав алкогольні напої після тимчасових під заробітків. Біля 19 год. 00 хв. він прийшов додому, де до нього почала чіплятися його матір. У них виникла суперечка, однак, жодних тілесних ушкоджень свої матері він не завдавав.

Незважаючи на не визнання обвинуваченим своєї вини, яке суд розцінює, як обраний спосіб захисту, з метою уникнути відповідальності та покарання, його вина підтверджується зібраними та дослідженими судом доказами по справі, які узгоджуються між собою і знаходяться у логічній послідовності.

Так, з показів потерпілої ОСОБА_6 вбачається, що вона 12.11.2014 року близько 18.00 год. перебувала у себе вдома, за адресою: АДРЕСА_1 . В цей час додому прийшов її син ОСОБА_4 у нетверезому стані. Почав кричати на потерпілу на завдав їй удар кулаком у ділянку правого ока. Після цього наніс ще один удар в ділянку лівої скроні. Потерпіла вибігла з квартири на 7-й поверх до сусідки з кімнати АДРЕСА_3 ОСОБА_7 і попросила у неї телефон, щоб викликати працівників міліції. Через деякий час приїхали працівники міліції і потерпіла разом з ними повернулася у свою квартиру, де написала заяву по факту вчиненого правопорушення. Потерпіла додатково зазначила, що це вже не перший подібний конфлікт між нею та її сином. Через таку поведінку свого сина, потерпіла не може ночувати вдома та змушена ночувати у близьких та знайомих.

Даними у судовому засіданні показами свідка ОСОБА_8 , яка вказала, що вона ніде не працює і є пенсіонером. Проживає за адресою: АДРЕСА_4 . Вона давно знайома із потерпілою ОСОБА_6 12.11.2014 року потерпіла прийшла до неї після того, як її побив син та надала їй першу необхідну допомогу у зв`язку із побиттям. ОСОБА_8 неодноразово бачила обвинуваченого у стані алкогольного сп`яніння та їй відомо, що обвинувачений неодноразово бив потерпілу.

Показами свідка ОСОБА_9 , даними в судовому засіданні, згідно яких він пояснив що є співвіруючим потерпілої 03.12.2014 року до нього звернулася потерпіла із проханням відвезти її до слідчого. Також він був присутнім під час проведення слідчого експерименту, в ході якого відбулося відтворення подій побиття потерпілої. В результаті проведеного слідчого експерименту йому стало відомо, що тілесні ушкодження потерпілій завдав обвинувачений ОСОБА_4 .

Крім цього, вина ОСОБА_4 стверджується зібраними на стадії досудового розслідування та дослідженими у судовому засіданні документами та висновком експерта.

Так, висновком експерта № 2022 від 14.11.2014 р. /т.1 а.с.21/, згідно якого у гр. у ОСОБА_6 виявлено синці на обличчі справа, в ділянці правого надпліччя, які утворилися від дії тупих предметів, могли виникнути 12 листопада 2014 року та відносяться до легкого тілесного ушкодження.

Протоколом проведення слідчого експерименту від 03.12.2014р. та фототаблицею до нього /т.1 а.с.41-48/, під час якого потерпіла ОСОБА_6 добровільно показала як обвинувачений ОСОБА_10 наніс їй удар рукою по обличчю.

Відповідно до ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному та неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Оцінюючи здобуті по справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до переконання, що вони є узгодженими між собою і сумніву у своїй належності та допустимості не викликають. Відтак, вина ОСОБА_4 у заподіянні умисного легкого тілесного ушкодження потерпілій ОСОБА_6 доведена повністю, його дії правильно кваліфіковані за ч.1 ст.125 КК України.

При призначенні обвинуваченому виду та міри покарання суд враховує загальні засади призначення покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення кримінального покарання» визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.

Обираючи міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, який є злочином невеликої тяжкості, спосіб вчинення злочину, особу обвинуваченого, який раніше притягувався кримінальної відповідальності, свою винуватість у вчиненні злочину не визнає, інвалідом не являється, на обліках у психоневрологічному диспансері не перебуває, однак з 11.01.2011 року перебуває на обліку у наркологічному диспансері із діагнозом розлади психіки та поведінки внаслідок вживання канавіоїдів /а.с. 75-93 /, обставини, що пом`якшують чи обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлені, а тому, на переконання суду, міру покарання слід обрати у межах санкції статті, за якою кваліфіковано злочин у виді громадських робіт, яке знаходить необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження з його боку нових злочинів.

При цьому, суд не вбачає достатніх підстав для застосування ст.69 КК України.

Витрати на залучення експертів у кримінальному провадженні - відсутні.

Речові докази у кримінальному провадженні - відсутні.

Підстав для застосування запобіжних заходів, передбачених ст.176 КПК України, суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 56, 65-67, 85, 86, 125 КК України, ст.ст.26, 84 91, 94, 95, 368, 370, 373, 374, 376, 392-393, 395 КПК України, , суд, -

з а с у д и в:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України і призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 180 годин.

Витрати на залучення експертів у кримінальному провадженні - відсутні.

Речові докази у кримінальному провадженні - відсутні.

Цивільний позов не заявлено.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення учасниками процесу до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя (підпис)

З оригіналом згідно.

Суддя: ОСОБА_1