Справа № 587/771/15-к

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, одруженого, маючого неповнолітню дитину, працездатного, військово-зобов*язаного, слюсаря ремонтника СВП «Нафтохіммонтаж» у формі ТОВ, раніше не судимого,
в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15 ч.2 ст.332 КК України,
Органами досудового розслідування ОСОБА_5 обвинувачується в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч.2 ст. 332 КК України, в тому що 1 березня 2015 року, у вечірній час він перебуваючи перебуваючи у власних справах у розважальному закладі «Ведмідь» (с. Стецьківка Сумського району Сумської області), випадково познайомився з громадянами Республіки Таджикистан ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та громадянином Республіки Узбекистан ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Дізнавшись, що вказані особи мають намір потрапити на територію Російської Федерації, але працівники прикордонної служби у міжнародному пункті пропуску «Гоптівка» (Харківська область) їх не пропустили, ОСОБА_5 , як житель прикордонного населеного пункту, запропонував їм свою допомогу у незаконному (поза офіційними пунктами пропуску) перетині державного кордону України. Зокрема, ОСОБА_5 пообіцяв ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 безпосередньо перевести їх у пішому порядку через державний кордон на територію Російської Федерації.
У зв`язку з цим ОСОБА_5 з незалежних від нього обставин не виконав усіх запланованих ним дій для доведення злочину до кінця.
Дії ОСОБА_5 необхідно кваліфікувати за ч.3 ст.15 ч.2 ст. 332 КК України, оскільки він вчинив умисні дії, які виразилися в незакінченому замаху на незаконне переправлення двох громадян Республіки Таджикистан та громадянина Республіки Узбекистан, через державний кордон України, вчинені щодо кількох осіб.
Під час досудового розслідування між старшим прокурором прокуратури Сумської області та обвинуваченим ОСОБА_5 була укладена угода про визнання винуватості.
Згідно з умовами угоди ОСОБА_5 повністю визнав свою вину в пред*явленому йому обвинуваченні. Між сторонами була досягнута домовленість про призначення йому покарання за ч.3 ст.15-ч.2 ст.332 із урахуванням вимог ст.. 68 КК України до 4-х років позбавлення волі без конфіскації транспортних засобів або інших засобів вчинення злочину та без позбавлення права обіймати певні посади чи займатись певною діяльністю, на підставі ст.. 75 КК України із звільненням його від відбування даного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2-а роки та відповідно до ст.. 76 КК України з покладенням на нього виконання таких обов*язків: не виїзджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.
В судовому засіданні ОСОБА_5 повністю визнав свою вину, пояснив, що він вчинив всі дії, які вказані в обвинувальному акті, і просив затвердити укладену між ним та старшим прокурором угоду про визнання винуватості.
Судом встановлено, що укладення угоди сторонами кримінального провадження є добровільним, обвинувачений повністю усвідомлює зміст укладеної угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, розуміє свої права, наслідки укладення угоди, а також наслідки невиконання угоди.
Узгоджені між сторонами вид і міра покарання є такими, що відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особи обвинуваченого.
Таким чином умови угоди відповідають вимогам КПК України, КК України, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, тому необхідно затвердити укладену між сторонами угоду про визнання винуватості, визнати винним ОСОБА_5 за ч.3 ст.15 ч.2 ст.332 КК України і призначити йому по даному закону покарання згідно умов угоди.
Керуючись ст..ст. 368, 370,374, 376, 474 та 475 КПК України,
засудив:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 20 березня 2015 року, укладену між старшим прокурором прокуратури Сумської області та обвинуваченим ОСОБА_5 .
Визнати винним ОСОБА_5 за ч.3 ст.15 ч.2 ст.332 КК України і призначити йому по даному закону узгоджене між сторонами покарання з застосуванням ст.. 69 КК України у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі без конфіскації транспортних засобів або інших засобів вчинення злочину та без позбавлення права обіймати певні посади чи займатись певною діяльністю.
На підставі ст.. 75 КК України звільнити його від відбування даного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки та на підставі ст.. 76 КК України покласти на нього виконання таких обов*язків:
не виїзджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;
повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи та навчання.
Роз*яснити ОСОБА_5 , що умисне невиконання угоди, є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Сумської області через районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1