Справа № 1-131/10
Провадження №без н/п
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

08 жовтня 2010 року м. Малин

Малинський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого - судді Тимошенка А.О.,

за участю:

секретаря - Єнько Т.А.,

прокурора - Гойдало О.Є.,

представника потерпілої - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Малинського районного суду Житомирської області кримінальну справу по обвинуваченню:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя ІНФОРМАЦІЯ_3, неодруженого, непрацюючого, несудимого,-

за частиною 1 статті 296 та статтею 128 КК України,-

встановив:

04 лютого 2010 року близько 22 години ОСОБА_2, перебуваючи в стані алкогольного спяніння на автобусній зупинці по вул. Гагаріна в м. Малині Житомирської області, грубо порушив громадський порядок та виражав явну неповагу до суспільства, виражаючись брутальною лайкою в присутності громадян та не реагуючи на їх зауваження. Через це між підсудним та потерпілою ОСОБА_3 виникла суперечка. Під час неї ОСОБА_2 безпричинно, з хуліганських спонукань, демонстративно зневажаючи існуючі в суспільстві загальновизнані правила поведінки, грубо порушуючи громадський порядок та діючи з особливою зухвалістю, штовхнув руками ОСОБА_3 Від поштовху вона не втрималась на ногах, впала на землю та отримала перелом променевої кістки лівої руки, який є тілесним ушкодженням середньої тяжкості.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_2 свою вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів, передбачених частиною 1 статті 296 та статтею 128 КК України, визнав повністю та показав, що він 04 лютого 2010 року разом із своїм знайомим ОСОБА_4 відпочивав в кафе «Малуша», яке знаходиться на вул. Гагаріна в м. Малині, та вживав з ним горілку. Близько 22 години вийшов з ним покурити. Раптом його в спину штовхнула ОСОБА_3, оскільки підсковзнулась на сходах. Підсудний попросив її бути обережнішою, на що вона показала йому непристойний жест і пішла на автобусну зупинку. ОСОБА_2 пішов за нею та почав виясняти стосунки, виражаючись грубою лайкою. Під час цього один раз штовхнув ОСОБА_3 рукою і від цього вона впала.

Кається. Просить не карати його суворо, оскільки він з потерпілою примирився.

Крім особистого зізнання вина ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, передбачених частиною 1 статті 296 та статтею 128 КК України, підтверджується наступними доказами:

- Показаннями потерпілої ОСОБА_3 (а.с. 33-34), яка показала, що вона із своїми подругами 04 лютого 2010 року відпочивала в кафе «Малуша». Близько 22 години вийшла з кафе та зібралась їхати додому, однак забула пояс від шуби і знову повернулась в кафе. Там до неї почав чіплятись ОСОБА_2, якому вона відповіла «чё надо» і пішла на автобусну зупинку. Через декілька хвилин він знову підійшов і вдарив її в плече. Від цього удару потерпіла впала на ліву руку і відчула сильний біль.

- Показаннями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_4, які показали, що дійсно 04 лютого 2010 року близько 22 години ОСОБА_2 підійшов до ОСОБА_3, яка стояла на автобусній зупинці на вул. Гагаріна в м. Малині, і штовхнув її в плече. Від поштовху потерпіла впала на руку і стала скаржитись на сильний біль.

- Протоколом відтворення обстановки та обставин події за участю ОСОБА_5 (а.с. 52-54) в ході якого свідок детально розповіла та показала як до потерпілої ОСОБА_3 підійшов ОСОБА_2 та штовхнув її.

- Протоколом відтворення обстановки та обставин події за участю потерпілої ОСОБА_3 (а.с. 55-56) в ході якого потерпіла детально розповіла та показала як до неї підійшов ОСОБА_2 і штовхнув. Від поштовху вона впала на ліву руку та зламала її.

- Висновком експерта з судово-медичної експертизи № 52 від 12.02.2010 року (а.с. 61) згідно якого у ОСОБА_3 малося тілесне ушкодження у вигляді перелому лівої променевої кістки, яке по своїй категорії відноситься до середнього ступеню важкості, що потягло за собою тривалий розлад здоровя. Воно могло виникнути внаслідок падіння на тверду поверхню з упором на ліву руку.

Аналізуючи досліджені докази, суд вважає, що вина ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованих йому злочинів доведена і кваліфікує його дії:

- за частиною 1 статті 296 КК України як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю;

- за статтею 128 КК України за ознаками необережного середньої тяжкості тілесного ушкодження.

Призначаючи вид і міру покарання підсудному суд, у відповідності до ст. 65 КК України, враховує, ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що помякшують і обтяжують покарання.

Злочини, які скоїв підсудний, є злочинами невеликої тяжкості. За місцем проживання підсудний характеризується позитивно.

Обставинами, що відповідно до статті 66 КК України помякшують покарання підсудного, є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставиною, що згідно статті 67 КК України обтяжує покарання підсудного, суд визнає вчинення злочину особою, що перебуває в стані алкогольного спяніння.

Враховуючи вищевикладені обставини при призначенні покарання підсудному, суд вважає за доцільне призначити ОСОБА_2 покарання у межах установлених у санкціях статей, що передбачають відповідальність за вчинені підсудним злочини, а саме:

· за ч. 1 ст. 296 КК України у виді штрафу;

· за ст. 128 КК України у виді обмеження волі.

Ці види покарань будуть необхідними і достатніми для виправлення підсудного та попередження вчинення ним нових злочинів. Інші види покарань не забезпечать належної поведінки підсудного.

Разом з тим, враховуючи обставини що помякшують покарання, суд дійшов висновку про можливість виправлення підсудного без відбування основного покарання та звільняє його від нього з випробуванням і покладає на нього певні обовязки передбачені ст.76 КК України.

До набрання вироком законної сили суд залишає щодо ОСОБА_2 попередній запобіжний захід підписку про невиїзд.

Керуючись ст.ст. 323 , 324, 327 КПК України,-

засудив:

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні злочинів передбачених частиною 1 статті 296 КК України і статтею 128 КК України та призначити йому покарання:

- за частиною за частиною 1 статті 296 КК України у виді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 гривень;

- за статтею 128 КК України у виді одного року обмеження волі.

У відповідності до статті 70 КК України остаточне покарання за сукупністю злочинів суд визначає шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим один рік обмеження волі.

На підставі статті 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_2 від відбування основного покарання у виді обмеження волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 рік.

На підставі статті 76 Кримінального кодексу України встановити ОСОБА_2 наступні обовязки:

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання;

- періодично з'являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

До набрання вироком законної сили залишити щодо ОСОБА_2 попередній запобіжний захід підписку про невиїзд.

На вирок може бути подана апеляція до Житомирського апеляційного суду через Малинський районний суд протягом 15 діб з моменту його проголошення.

Суддя: ОСОБА_6