АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/387/15 Справа № 196/463/14-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 лютого 2015 року м. Дніпропетровськ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Преображенка
Царичанського району Дніпропетровської області,
мешканця

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_8 ,
ВСТАНОВИЛА:
В апеляційний скарзі прокурор, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, просить змінити вирок суду у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а саме виключити з вироку посилання на ч. 2 ст. 185 КК України та ст. 70 КК України. Посилається на те, що судом першої інстанції допущено неправильну кваліфікацію злочинних дій ОСОБА_6 за окремими епізодами. Зазначає, що суд помилково трактував вимоги ч. 1 ст. 70 КК України та призначив покарання за кожним епізодом крадіжки майна з поглиненням менш суворого покарання більш суворим. Крім того, вважає, що суд, в порушення вимог ст. 369 КК України, виклав резолютивну частину судового рішення не в формі вироку, а у формі ухвали.
Вироком Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 10 грудня 2014 року ОСОБА_6 засуджено:

- за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк один рік;

- за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк один рік один місяць.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупності злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим йому визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк один рік один місяць.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань із врахуванням вироку Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 04 липня 2014 року визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки і десять днів.

Вирішено питання щодо речових доказів у провадженні.

Відносно обвинуваченого ОСОБА_6 судом першої інстанції був ухвалений обвинувальний вирок, де в мотивувальній частині вироку зазначено, що органами досудового розслідування в межах кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000118 від 21 лютого 2014 року ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України.

Так, 08 січня 2014 року близько 12.00 год. ОСОБА_6 , перебуваючи біля магазину "Хозтовари" на вул. Театральна, 16 смт. Царичанка Дніпропетровської області, викрав залишений без нагляду велосипед марки "Україна", що належить ОСОБА_9 , спричинивши потерпілій ОСОБА_9 шкоду на суму 800 грн.
09 січня 2014 року близько 09.00 год. ОСОБА_6 , перебуваючи біля магазину "Мальва" на вул. Театральна, 15 смт. Царичанка Дніпропетровської області, викрав залишений без нагляду велосипед марки "Україна", який належить ОСОБА_10 , спричинивши потерпілому ОСОБА_10 шкоду на суму 800 грн.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду Дніпропетровської області, міркування прокурора ОСОБА_7 , яка підтримала частково доводи апеляційної скарги прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, в частині неправильного застосування судом закону України про кримінальну відповідальність при призначенні покарання обвинуваченому, пояснення обвинуваченого та його захисника, які не заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обгрунтованим і вмотивованим. Судове рішення є законним, якщо воно ухвалене компетентним судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм кримінального процесуального права.
У мотивувальній частині обвинувального вироку суд повинен зазначити формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним із зазначенням елементів складу кримінального правопорушення, зокрема, місця, часу, способу та наслідків, форми вини і мотивів кримінального правопорушення, докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахованих окремих доказів. Якщо суд за частиною обвинувачення визнає обвинуваченого невинуватим, то мотивувальна частина обвинувального вироку також має містити формулювання обвинуваченого, яке пред`явлено особі і визнане судом недоведеним і також підстави для виправдування обвинувачення у цій частині. Зазначене передбачено статтею 374 КПК України, якою встановлено вимоги до викладу вироку суду першої інстанції, недотримання яких є істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону.
Згідно з вимогами ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи у суді першої інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Частиною 1 статті 412 КПК України передбачено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили, або могли перешкодити суду ухвалити законне та обгрунтоване судове рішення.
Однак, як убачається з матеріалів кримінального провадження, ці вимоги кримінального процесуального закону судом першої інстанції при ухваленні вироку дотримані не були, оскаржуване рішення щодо ОСОБА_6 суд ухвалив з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, оскільки, як вбачається з вироку суду першої інстанції, суд у мотивувальній частині вироку, не сформулювавши обвинувачення, яке визнав доведеним, лише навів обвинувачення, яке було висунуто ОСОБА_6 органом досудового розслідування, після чого навів, що обвинувачений свою вину визнав повністю, від будь-яких пояснень відмовився, в подальшому відмовився і від визнання вини, а також навів докази, якими підтверджується вина обвинуваченого.
Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при ухваленні вироку допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які виразилися в тому, що у вироку суд першої інстанції не встановив саме які дії обвинуваченого ОСОБА_6 носять суспільне-небезпечне діяння, не вказано саме які дії обвинуваченого ОСОБА_6 суд визнав доведеними, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення, в чому саме він визнаний винним та за що засуджений.
Наведене свідчить про те, що суд першої інстанції допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили йому ухвалити законне і обгрунтоване судове рішення, що відповідно до вимог статей 412 і 415 КПК України є підставою для скасування вироку суду і повернення провадження на новий судовий розгляд.
Оскільки підставами для скасування вироку суду стали істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, доводи апеляційної скарги прокурора щодо інших порушень кримінального процесуального закону підлягають перевірці при новому судовому розгляді кримінального провадження.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

Постановила:

Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, задовольнити частково.
Вирок Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 10 грудня 2014 року щодо ОСОБА_6 скасувати, призначити новий судовий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції в іншому складі суду.

Судді
______________ _________________ ______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4