Справа № 1-551/12
Провадження № 1/1015/293/2012
В И Р О К

іменем України

18.09.2012 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді Омельченко М.М.

при секретарі Калиновській Н.В.

за участю прокурора Литвиненка Р.С.

захисника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, який має професійно-технічну освіту, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого на підставі ст. 89 КК України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3,

- у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, -

встановив:

Близько 20 години на початку грудня 2011 року, точної дати не встановлено, ОСОБА_2, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, за місцем свого проживання, знаходячись на порозі будинку № 13 по вул. Заводській в с. Гнатівка Києво-Святошинського району Київської області, в ході сварки, яка виникла на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин із ОСОБА_3, проявивши злочинну недбалість, не передбачаючи суспільно-небезпечних наслідків у вигляді заподіяння смерті останній, хоча повинен був і міг передбачити такі наслідки, умисно наніс удар кулаком правої руки в область голови ОСОБА_3, в результаті чого та впала та вдарилася потилицею об бетонний покрив подвіря при вході у будинок, від чого померла на місці. Після чого ОСОБА_2, з метою приховати сліди злочину, за допомогою лопати в сараї, розташованому на території домоволодіння № 13 по вул. Заводській в с. Гнатівка Києво-Святошинського району Київської області, викопав яму, в яку помістив тіло ОСОБА_3 та присипав його землею.

Допитаний у судовому засіданні підсудний ОСОБА_2 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, не визнав, суду показав, що з травня 2011 року він зійшовся з ОСОБА_3, з якою вони почала проживати що приблизно на початку грудня 2011 року, точної дати не пригадує, після робочого дня він повернувся близько 20 години додому. Там була його співмешканка ОСОБА_3, яка перебувала в стані алкогольного спяніння. Він заглянув у шафу в своїй кімнаті будинку, де виявив відсутність 2500 грн., які поклав туди 01.12.2011 року. Зрозумівши, що їх забрала для придбання спиртного ОСОБА_3, запитав у неї чому вона так поступила, на що вона, насміхаючись з нього, повідомила, що їх просто пропила. Внаслідок цього між ними завязалася сварка у веранді будинку. Він не втримався та зі злості наніс їй боковий удар кулаком правої руки в область лівої скроні чи лівого ока, точно не памятає. Від удару ОСОБА_3 впала назад на спину через відчинені вхідні двері будинку, перечепившись при цьому об поріг вхідних дверей, вдарилась потилицею об бетон, який знаходиться перед вхідними дверима. Він постояв деякий час у веранді та побачив, що ОСОБА_3 не подає ознак життя, а поряд з її головою утворилася калюжа крові. Нахилившись до неї, він зрозумів, що вона не дихає, він намагався робити їй штучне дихання рот-в-рот, але в нього нічого не вийшло. Пересвідчившись через деякий час, що вона померла, він сильно злякався та затягнув самостійно труп ОСОБА_3 до сараю, який розміщується ліворуч від хати. Після цього він, щоб приховати сліди злочину, взяв штикову лопату, якою у дальній лівій частині сараю почав викопувати яму прямокутної форми. Викопавши яму глибиною близько 1 м, вкинув туди труп ОСОБА_3 головою в напрямку входу до дверей, зверху накривши одіялом, після чого яму закидав землею. Верхній шар ґрунту ями він закидав сміттям та пустими пляшками для того, щоб ніхто не виявив слідів злочину. Пляму крові на бетоні він змив водою. Те, що відбулося між ним та ОСОБА_3 ніхто не бачив та не чув. Після смерті ОСОБА_3 він почав пиячити, щоб забути про вбивство, дуже злякався та не вірив, що міг таке вчинити. В травні 2012 року до нього приїхали працівники міліції, які доставили до Києво-Святошинського районного відділу міліції, де він написав явку з повинною, розказавши про вчинене вбивство, показав місце знаходження трупа ОСОБА_3, де його було виявлено працівниками міліції.

У вчиненні ненавмисного вбивства ОСОБА_3 підсудний щиро розкаявся, запевняв, що він не мав наміру вбивати ОСОБА_3, дуже шкодує, що позбавив її життя, готовий нести кримінальну відповідальність за вчинене.

Окрім визнання підсудним вини у вчиненні вбивства з необережності ОСОБА_3, вина ОСОБА_2 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України, підтверджується сукупністю інших доказів, які були досліджені під час судового слідства, а саме:

- оголошеними в судовому засіданні відповідно до ст. ст. 306, 308, 314 КПК України показами потерпілого ОСОБА_4, який будучи допитаним на досудовому слідстві пояснив, що у нього була сестра по материнській лінії ОСОБА_3 Восени 2011 року, він за станом здоровя потрапив до лікарні. На початку грудня 2011 року його виписали з лікарні. Коли він знаходився вдома, до будинку прийшла ОСОБА_3 та повідомила, що вона проживає в ІНФОРМАЦІЯ_4 разом зі своїм співмешканцем ОСОБА_2 по прізвиську «Мартин». ОСОБА_3 до них додому рідко приходила, можна сказати, що не приходила взагалі. На початку травня 2012 року йому від працівників міліції стало відомо, що ОСОБА_2 вбив ОСОБА_3 та закопав у приміщені сараю (а.с. 45-47) Від предявлення цивільного позову потерпілий ОСОБА_5 відмовився, з приводу міри покарання підсудному поклався на розсуд суду (а.с. 170);

- показами свідка ОСОБА_6, який суду показав, що з осені 2011 року, він час від часу проживав на квартирі у ОСОБА_2, що розташована в с. Гнатівка по вул. Заводській, 13. За вказаною адресою, він проживав також разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_7, де винаймали одну з кімнат приватного будинку. В іншій кімнаті проживав ОСОБА_2 разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_3 На початку грудня 2011 року, точної дати не пригадує, він знаходився за місцем свого тимчасового проживання тобто в с. Гнатівка по вул. Заводській, 13, разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_7 Цього ж вечора, близько 22 години 30 хвилин, вони знаходилися у своїй кімнаті. Коли ОСОБА_2 прийшов додому, то проходячи повз нього привітався, як йому, ОСОБА_6, здалося, ОСОБА_2 був в стані алкогольного спяніння. Потім він почув крик, ОСОБА_2 з ОСОБА_3 про щось сперечалися, але про що саме чутно не було. Він пішов до них в кімнату, коли зайшов, то побачив як ОСОБА_2 вдарив долонею по щоці ОСОБА_3. Він намагався вияснити в ОСОБА_2 навіщо він свариться з ОСОБА_3, однак той йому відповів, щоб не втручався у їхні сімейні проблеми. Після цього він пішов до себе в кімнату та ліг спати, його співмешканка на той час вже спала. Що було далі він не знає, бо заснув. Наступного дня, близько 7 години ранку, до нього в кімнату забіг ОСОБА_2 та запитав де ОСОБА_3, на що він йому сказав, що йому невідомо, але згодом ОСОБА_2 сказав,що вигнав її з дому. Ще через деякий час ОСОБА_2 розказав, що штовхнув ОСОБА_3, та впала, вдарилася об бетонний покрив біля вхідних дверей на вулиці та більше не піднялася. Також ОСОБА_2 розповів, що намагався зробити ОСОБА_3 штучне дихання, але не повернути її життя до життя не вдалося, він, ОСОБА_2, перелякався, а тому викопав яму в сараї, куди закопав ОСОБА_3. Про вбивство ОСОБА_3 він нікому не повідомляв, оскільки побоювався ОСОБА_2. Після цих подій він разом зі своєї співмешканкою перестав винаймати житло у ОСОБА_2, змінив місце проживання;

- показами свідка ОСОБА_8, яка суду показала, що ОСОБА_3 вона знала довгий час, з нею почала спілкуватися, оскільки їхні сімї проживали поряд. Але, в подальшому чоловік розлучився з ОСОБА_3, позбавив її материнських прав відносно дітей. Після того з ОСОБА_3 вона спілкувалася час від часу. Може охарактеризувати її як спокійну та добру людину. Не заперечує той факт, що ОСОБА_3 зловживала спиртним. В листопаді 2011 року, точної дати не пригадує, під час зустрічі з ОСОБА_3 остання в розмові повідомила, що вона живе разом з ОСОБА_2 в с. Гнатівка, точної адреси не вказувала, скаржилася, що ОСОБА_2 її бє. В один із днів грудня 2011 року до неї додому прибіг ОСОБА_9, який сказав, що ОСОБА_3 немає в живих, що її вбив ОСОБА_2. Вона не повірила ОСОБА_9, оскільки той перебував у стані алкогольного спяніння та вважала, що він говорить неправду. Після цього, вона своїми силами намагалася найти ОСОБА_3, але так і не знайшла, вважала, що та пішла геть від свого співмешканця ОСОБА_2 та змінила місце проживання. 02.05.2012 року близько 12 години вона йшла по вул. І.Франка поблизу буд. № 38 в с. Білогородка, де омітила, що її знайомі розпивають спиртні напої. Вона також приєдналася до них. Під час розмови ОСОБА_10 запитав у неї, чи не бачила вона його племінниці ОСОБА_3, оскільки він її давно не бачив, на що вона повідомила, що ОСОБА_3 вбив ОСОБА_2 та закопав у приміщенні сараю свого домоволодіння. Після цього, хтось із присутніх викликав працівників міліції. Їх всіх забрали до Києво-Святошинського РВ, де вони дали пояснення. Як її потім стало відомо, працівники міліції забрали ОСОБА_2, який у скоєному зізнався;

- оголошеними в судовому засіданні відповідно до ст.ст. 306, 314 КПК України показами свідка ОСОБА_11, який будучи допитаним на досудовому слідстві пояснив, що він 02.05.2012 року близько 12 години пішов до продуктового кіоску, що розташований по вул. І.Франка в с. Білогородка Києво-Святошинського району Київської області з метою придбання продуктів харчування. Коли він виходив з приміщення кіоску то помітив, що неподалік сиділи наглядно знайомі йому особи, ОСОБА_10 та ОСОБА_8, остання розповідала, що їй відомо, що ОСОБА_3 вбили та закопали в сараї. Після цього, він відразу даний факт повідомив до міліції. Як йому потім стало відомо, ця інформація підтвердилася (а.с. 67);

- протоколом явки з повинною ОСОБА_2 від 02.05.2012 року, відповідно до якого ОСОБА_2 зізнався в тому, що на початку грудня 2011 року, коли він знаходився за місцем свого проживання разом із співмешканкою ОСОБА_3, між ними виникла сварка з приводу викрадення ОСОБА_3 у нього грошових коштів, під час якої ОСОБА_2 вдарив ОСОБА_3, від чого остання впала та більше не подавала ознак життя. Злякавшись кримінальної відповідальності за вчинення вбивства ОСОБА_3, ОСОБА_2 затягнув труп ОСОБА_3 до сарайного приміщення, де закопав його (а.с. 4);

- протоколом огляду місця події від 02.05.2012 року, під час проведення якого в присутності двох понятих, за участю спеціаліста, судово-медичного експерта та працівників правоохоронних органів та ОСОБА_2, було оглянуто домоволодіння за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Гнатівка, вул. Заводська, 13, де, зі слів ОСОБА_2, він в грудні 2011 року вбив свою співмешканку ОСОБА_3, труп якої закопав у землі. В дальньому лівому кутку сараю на глибині 110 см було виявлено та в подальшому вилучено труп жінки, загорнутий у покривало рожевого кольору. В потиличній ділянці голови трупа виявлено рану з нерівними краями довжиною близько 2 см (а.с. 6-13);

- актом судово-медичного дослідження трупа №221 від 03.05 - 12.06.2012 року, відповідно до висновків якого: на час дослідження труп ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_5, знаходився в стані нерівномірно виражених пізніх трупних змін; виявлено забиту рану верхньої губи зліва, забиту рану потиличної ділянки, 2 забиті рани тімяних ділянок; у звязку з різко вираженими гнилісними змінами трупа, різким порушенням анатомо-морфологічної структури внутрішніх органів та тканин (головний мозок), встановити причину смерті ОСОБА_3 не є можливим; виявлені рани утворились від дії тупих предметів та відносяться до категорії легких тілесних пошкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоровя; при судово-токсикологічному дослідженні в дистиляті з мязу трупа виявлено 1,84‰ етилового спирту, що в перерахунку на кров складає 1,44‰ та за життя могло відповідати легкому ступеню алкогольного спяніння (а.с. 37-38);

- актом судово-медичного дослідження (обстеження) № 538 від 10.05- 08.06.2012 року, відповідно до висновку якого, на фоні нерівномірно виражених гнилісних змін досліджуваних органів і промаркованих обєктів ймовірно: пошкодження в області верхньої губи з вогнищевими крововиливами без видимих реактивних змін; в мяких тканинах тімяної ділянки великий крововилив з одиночними лейкоцитами по периферії; в мяких тканинах потиличної ділянки вогнищеві крововиливи без видимих реактивних змін; в жировій тканині, прилеглій до стінки трахеї вогнищеві крововиливи без видимих реактивних змін; до поверхні підслизового шару надгортанника прилягають чужорідні маси незрозумілого походження; респіраторний дистрес-синдром; вогнищеві крововиливи, помірно виражені ознаки спазму артерій, артеріосклероз і периваскулярний склероз, набряк строми, нерівномірна гіпертрофія, фрагментація, вогнища гіпоксичної дистрофії в міокарді; дрібні фокуси некронефроза; шунтування кровоточу в нирках; білкова і дрібно вогнищева жирова дистрофія печінки (а.с. 39-409);

- актом судово-токсикологічного дослідження № 919 від 14.05.2012 року, відповідно до висновків якого при судово-токсикологічному дослідженні дистиляту з мязу трупа ОСОБА_3 виявлено етиловий спирт - 1,84 %. Метиловий спирт, а також пропілів, бутиловий, аліловий спирти та їх ізомери не виявлені (а.с. 41);

- копією лікарського свідоцтва про смерть ОСОБА_3 № 221 від 12.05.2012 року, відповідно до якого ОСОБА_3 померла в грудні 2011 року, причина смерті не встановлена через різко виражені гнилісні зміни (а.с. 42);

- протоколом очної ставки від 12.07.2012 року, проведеної між ОСОБА_2 та ОСОБА_6, під час якої обоє підтвердили, що ОСОБА_2 самостійно закопав труп ОСОБА_3 в сараї, а ОСОБА_6 не допомагав йому у цьому, що ОСОБА_2 близько 07 години ранку наступного дня розповів ОСОБА_6, а той не звернувся до правоохоронних органів, оскільки не бажав нести кримінальну відповідальність за співучасть у вчиненому злочині (а.с. 72-78);

- протоколом відтворення обстановки та обставин події від 13.06.2012 року, під час проведення якого в присутності двох понятих, за участю судово-медичного експерта та експерта спеціаліста, ОСОБА_2 показав та відтворив обставини вчинення вбивства ОСОБА_3 (а.с.79-81);

- протоколами оглядів речових доказів від 16.07.2012 року (а.с. 83, 86, 89-94);

- постановами від 16.07.2012 року про визнання предметів речовими доказами та прилучення їх до кримінальної справи (а.с. 84, 87, 95);

- висновком експерта № 259/Д/221тр. від 19.06 - 14.07.2012 року, відповідно до якого на час дослідження труп ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, знаходився в стані нерівномірно виражених пізніх трупних змін. Виявлено забиту рану верхньої губи зліва, забиту рану потиличної ділянки, 2 забиті рани тімяних ділянок. У звязку з різко вираженими гнилісними змінами трупа, різким порушенням анатомо-морфологічної структури внутрішніх органів та тканин (головний мозок), встановити причину смерті ОСОБА_3 не є можливим. Виявлені рани утворились від дії тупих предметів та відносяться до категорії легких тілесних пошкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоровя; частина з виявлених ран могла утворитися за механізмом, показаним ОСОБА_2 під час відтворення обстановки та обставин події 13.06.2012 року: забійна рана верхньої губи могла утворитися від удару рукою, що призвело до падіння потерпілої з висоти власного зросту, ударі потилицею о бетонне покриття з утворенням рани потиличної ділянки. Виникнення двох забійних ран тімяних ділянок. За механізмом, показаним на відтворенні неможливо. Забійні рани тімяних ділянок за механізмом, показаним на відтворенні неможливо. Забійні рани тімяних ділянок утворилися від дії тупих (тупого) предметів (предмету), особливості предмету в пошкодженнях не відобразились. Рани потиличної ділянки та верхньої губи могли утворитись прижиттєво, не виключено незадовго до настання смерті (не більше 40-60 хвилин до настання смерті). Рани тімяних ділянок утворились при життєво, можливо за 40-60 хвилин до настання смерті. Висловитись про здатність до активних дій після отримання ушкоджень неможливо через виражені гнилісні зміни головного мозку. Враховуючи ступінь трупних змін, місце знаходження трупа під землею та пору року, від смерті ОСОБА_3 могло пройти близько 5 місяців. Будь-яких пошкоджень в ділянці статевих органів та заднього проходу при дослідженні трупа не виявлено. Судово-медичних даних про те, що ОСОБА_3 перебувала в стані вагітності при дослідженні трупа не отримано. При судово-токсикологічному дослідженні в дистиляті з мязу трупа виявлено 1,84 % етилового спирту, що в перерахунку на кров складає 1,44 % та за життя могло відповідати легкому ступеню алкогольного спяніння (а.с. 99-100);

- актом № 581 амбулаторної судово-психіатричної експертизи від 16.07.2012 року, відповідно до висновку якої ОСОБА_2 під час скоєння інкримінованих йому дій на психічне захворювання не страждав, а також не перебував в стані патологічного спяніння. Тому він міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. Під час проведення обстеження ознак психічного захворювання у нього не виявлено. Він може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Примусових заходів медичного характеру він не потребує. Клінічних ознак хронічного алкоголізму у ОСОБА_2 під час проведеного обстеження не виявлено. Лікування від алкогольної залежності не потребує (а.с. 104-105).

Суд визнає, що підсудний ОСОБА_2, свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_8 під час розгляду справи в суді, а також потерпілий і свідок ОСОБА_11 на досудовому слідстві, давали правдиві покази, які підтверджуються сукупністю досліджених в ході судового слідства письмових доказів.

Оцінюючи зібрані по справі докази та виходячи з всіх обставин вчиненого підсудним суспільно-небезпечного діяння в їх сукупності, а саме: попередньої поведінки підсудного та потерпілої, які неодноразово вчиняли сварки та бійки, їх взаємовідносин, а саме проживання в цивільному шлюбі, способу та кількості нанесених підсудним тілесних ушкоджень, тобто одного удару кулаком руки в голову, перебування як підсудного, так і потерпілої, в стані алкогольного спяніння, суд приходить до переконання, що обвинувачення ОСОБА_2 у вчиненні вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, не знайшло свого підтвердження в ході судового розгляду, оскільки настання смерті ОСОБА_3 не охоплювалося умислом ОСОБА_2, останній наніс потерпілій один удар кулаком правої руки в область голови, не передбачаючи при цьому суспільно-небезпечних наслідків у вигляді заподіяння смерті, хоча повинен був і міг передбачити такі наслідки, і таким чином проявив злочинну недбалість.

За таких обставин суд визнає, що ОСОБА_2 винен у ненавмисному вбивстві ОСОБА_3, у скоєнні якого його вина доведена повністю, та кваліфікує дії ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 119 КК України як вбивство, вчинене через необережність.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу підсудного.

Призначаючи покарання підсудному ОСОБА_2 суд враховує, що злочин за ч. 1 ст. 119 КК України відносяться до злочинів середньої тяжкості, на момент вчинення злочину ОСОБА_2 був особою, яка вважається не судимою на підставі ст. 89 КК України, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, обставиною, що помякшує покарання відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, обставиною, що обтяжує покарання відповідно до ст. 67 КК України, суд визнає вчинення злочину особою, що перебуває в стані алкогольного спяніння.

Тому, з урахуванням викладеного, ставлення підсудного до вчиненого, відсутності претензій матеріального та морального характеру з боку потерпілого, вважає доцільним призначити покарання підсудному за ч. 1 ст. 119 КК України у виді позбавлення волі в межах санкції вказаної статті, оскільки приходить до переконання, що виправлення та перевиховання ОСОБА_2 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства та не знаходить підстав для призначення інших видів покарання.

Цивільний позов у справі не заявлявся, судові витрати у справі відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує згідно ст.ст. 81, 330 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 323-324 КПК України, суд

засудив:

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (пять) років.

Строк відбування покарання ОСОБА_2 рахувати з моменту затримання з 02.05.2012 року.

Запобіжний захід, обраний відносно ОСОБА_2 у вигляді взяття та тримання під вартою в Київському СІЗО УДПС України в м. Києві та Київській області, до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Речові докази у справі:

- одіяло на вигляд темно червоного кольору, жіночі спортивні штани, куртку сірого кольору, жіночі плавки червоного кольору, майку на вигляд жіночу кольору хакі, жіночу вязану кофту червоного кольору, на вигляд брудну футболку світлого кольору, пару шкарпеток чорного кольору, зимові чоботи червоного кольору, які зберігаються в камері схову Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області (а.с. 95) знищити;

- СД-диск до протоколу відтворення обстановки та обставин події з обвинуваченим ОСОБА_2 від 13.06.2012 року в с. Гнатівка по вул. Заводська, 13 та ДВД-диск до протоколу огляду місця події від 02.05.2012 року в с. Гнатівка по вул. Заводська, 13, які зберігаються при матеріалах кримінальної справи (а.с. 84, 85, 87, 88) зберігати при матеріалах справи.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом пятнадцяти діб з дня його проголошення прокурором, потерпілим та захисником, а засудженим в той же строк, з часу отримання ним копії вироку.

Суддя Омельченко М.М.