Справа № 1-418/11
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.02.2012 Білоцерківський міськрайонний суд в складі:

головуючий суддя Сливка В. В. ,

при секретарі Святецька Н. В.,

з участю ОСОБА_1

захисника__________________ДУЛЬДІЄРА О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, одруженого, несудимого, непрацюючого, жителя ІНФОРМАЦІЯ_4, у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 286 ч. 2, 135 ч. 1 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

7 серпня 2011 року, близько 21 год. 20 хв., ОСОБА_2, керуючи технічно справним, незавантаженим автомобілем «ВАЗ-21093», д.н.з. AI 3917 AH, рухаючись вул. Таращанською в м. Білій Церкві у напрямку до вул. Вернадського, на ділянці дороги від вул. Заярської до вул. Вернадського, проїзна частина якої має по дві смуги для руху в кожному напрямку, (загальна ширина проїзної частини 16,80 м.), по правій відносно напрямку свого руху смузі, наближаючись до перехрестя з вул. Тімірязєва, впорушення вимог п. 12.2 «Правил дорожнього руху України», яким визначено, що в темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги, не обрав безпечної швидкості руху для, щоб мати змогу зупинити транспортний засіб в межах видимості дороги, перевищив дозволену швидкість руху, яка, згідно п. 12.4 указаних «Правил …», в населених пунктах не може перевищувати 60 км./год., і, виявивши на проїзній частині небезпеку для руху - пішоходів ОСОБА_3 JI.A. та ОСОБА_4, котрі переходили проїзну частину з права на ліво, відносно напрямку його руху, впорушення вимог п. 12.3 «Правил дорожнього руху…», відповідно до яких у разі виникнення небезпеки для руху, яку водій об'єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, своєчасно не вжив необхідних заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу і скоїв наїзд на вказаних пішоходів.

Після наїзду на пішоходів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 водій ОСОБА_5 впорушення вимог п. 2.10 «Правил дорожнього руху України», який зобов?язує водія у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди а) негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди; б) увімкнути аварійну сигналізацію та знак аварійної зупинки; в) не переміщати транспортний засіб і предмети, що мають причетність до пригоди; г) вжити можливих заходів для надання першої медичної допомоги потерпілим, викликати карету швидкої медичної допомоги, а якщо це неможливо, звернутися за допомогою до присутніх і відправити потерпілих до лікувального закладу; д) повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи підрозділ міліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття працівників міліції; е) вжити всіх можливих заходів для збереження слідів пригоди, огородження їх та організувати об'їзд місця пригоди», не зупинив транспортний засіб, не залишився на місці пригоди, не увімкнув аварійну сигналізацію і не встановив знак аварійної зупинки, не вжив належних заходів для надання першої медичної допомоги потерпілим, не викликав карету швидкої медичної допомоги, не звернувся за допомогою до присутніх і не відправив потерпілих до лікувального закладу, не повідомив про дорожньо-транспортну пригоду міліцію, не вжив заходів для збереження слідів пригоди, не огородив їх, не організував об'їзд місця пригоди і, нечекаючи прибуття працівників міліції, залишив місце пригоди.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 270/д від 12 жовтня 2011 року, врезультаті наїзду потерпіла ОСОБА_3 отримала тілесні ушкодження у виді епідуральної гематоми ліворуч та саден на верхніх і нижніх кінцівках, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, по критерію-як небезпечні для життя.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 271/д від 11 жовтня 2011 року, потерпілий ОСОБА_4 врезультаті наїзду отримав тілесні ушкодження у виді відкритого перелому обох кісток лівої голінки у верхній третині зі зміщенням уламків, рани верхньої третини лівої голінки та множинних саден обох нижніх кінцівок, які також відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, по критерію-як небезпечні для життя.

Згідно висновку судової автотехнічної експертизи № 233 від 21.11.2011 року, водій автомобіля «ВАЗ-21093», д.н.з. AI 3917 AH, ОСОБА_5 мав технічну можливість попередити наїзд на пішоходів шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування, в заданий момент виникнення небезпеки для руху.

Окрім цього ОСОБА_2 7 серпня 2011 року, близько 21 год. 20 хв., скоївши наїзд на пішоходів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та поставивши тим самим останнніх в небезпечне для життя та здоров'я становище, оскільки потерпілі, отримавши тяжкі тілесні ушкодження, внаслідок свого безпорадного стану не мали можливості вжити заходів до самозбереження, усвідомлюючи свої дії та їх наслідки, маючи змогу надати потерпілим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 допомогу, байдуже поставився до скоєного, не вжив ніяких заходів для надання останнім допомоги і з метою уникнення відповідальності залишив місце пригоди, хоча мав можливість і повинен був прийняти міри по наданню допомоги потерпілим.

Підсудний ОСОБА_2 повністю визнав себе винним у вчиненому та в повному обсязі підтвердив факт і встановлені досудовим слідством обставини порушення 07.08.2011 року, близько 21 год. 20 хв., під час керування автомобілем «ВАЗ-21093», д.н.з. AI 3917 AH, п.п. 12.2, 12.3, 12.4, 2.10 «Правил дорожнього руху України», наїзду під час руху по вул. Таращанській у м. Білій Церкві на пішоходів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 і спричинення останнім тяжких тілесних ушкоджень.

Також повністю визнав себе винним ОСОБА_2 і у свідомому залишенні потерпілих ОСОБА_3 та ОСОБА_4, на котрих скоїв наїзд, у небезпечному для життя та здоров?я стані. У вчиненому розкаявся.

Повністю визнаючи себе винним у вчиненому, в повному обсязі погоджуючись з пред'явленим обвинуваченням та заявленими у справі потерпілими цивільними позовами, будучи детально ознайомленим з положеннями ст. 299 КПК України ОСОБА_2 від подальшого дослідження зібраних у справі доказів відмовився.

Суд вважає, що вина ОСОБА_2 у вчиненому доведена в судовому засіданні в повному обсязі пред?явленого обвинувачення, і що дії підсудного вірно кваліфіковані досудовим слідством:

- за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху, а саме п п.п. 12.2, 12.3, 12.4, 2.10 «Правил дорожнього руху України», особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило тяжкі тілесні ушкодження потерпілим ОСОБА_4 та ОСОБА_3;

- за ч. 1 ст. 135 КК України, як завідоме залишення без допомоги особи, яка перебувала в небезпечному для життя стані та позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, якщо той хто залишив без допомоги мав змогу надати їй допомогу, а також коли він сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан.

Обираючи підсудному покарання суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчинених злочинів, помякшуючі та обтяжуючі відповідальність обставини, особу підсудного.

ОСОБА_2 несудимий, повністю визнав себе винним, щиросердно розкаявся у вчиненому і активно сприяв розкриттю злочинів, на його утриманні перебуває вагітна дружина. Окрім цього останній є потерпілим від Чорнобильської катастрофи (категорія 4) та ветераном війни учасником бойових дій.

Наведені обставини суд визнає такими, що помякшують відповідальність підсудного.

За місцем проживання та роботи ОСОБА_2 характеризується виключно позитивно. До кримінальної відповідальності останній притягується вперше.

Обставин обтяжуючих відповідальність підсудного судом не встановлено.

Приймаючи до уваги викладене, а також побажання потерпілих, котрі не вимагають для підсудного суворого покарання, суд вважає, що виправлення ОСОБА_2 можливе без ізоляції від суспільства.

У зв?язку з цим суд вважає за необхідне застосувати до підсудного ст. 75 КК України і, призначивши останньому покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій ст. 286 ч. 2 та ст. 135 ч. 1 КК України, а також додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, звільнити підсудного від відбування основного покарання з випробуванням та іспитовим строком, з покладенням обовязків, передбачених ст. 76 КК України.

На переконання суду саме таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення підсудного та попередження нових злочинів.

Заявлений у справі ОСОБА_4 цивільний позов про стягнення з підсудного на його користь 55000 грн. в рахунок відшкодування збитків (4287 грн. 93 коп. матеріальних, пов?язаних з витратами на лікування, і 50712 грн. 07 коп. моральних, пов?язаних з перенесеними фізичними та моральними стражданнями, вимушеною зміною спрособу та ритму життя) і заявлений у справі потерпілою ОСОБА_3 цивільний позов про стягнення з підсудного на її користь 65000 грн. в рахунок відшкодування збитків (9315 грн. 16 коп. матеріальних, пов?язаних з витратами на лікування, і 55684 грн. 84 коп. моральних, пов?язаних з перенесеними фізичними та моральними стражданнями, вимушеною зміною спрособу та ритму життя) підсудний ОСОБА_2 визнав у повному обсязі.

Суд вважає вказані цивільні позови обгрунтованимип і такими, що підлягають повному задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України, суд

З А С У Д И В :

Визнати ОСОБА_2 винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 286 ч. 2, 135 ч. 1 КК України, і призначити йому покарання:

- за ст. 286 ч. 2 КК України - 5 /п?ять/ років позбавлення волі з позбавленням на 3 роки права керування транспортними засобами;

- за ст. 135 ч. 1 КК України - 1 /один/ рік позбавлення волі.

Всилу ст. 70 ч. 1 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно до відбування ОСОБА_2 визначити покарання у виді 5 /п?яти/ років позбавлення волі з позбавленням на 3 роки права керування транспортними засобами.

На підставі ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_2 від відбування призначеного йому основного покарання з випробуванням та іспитовим строком 3 роки, зобовязавши останнього не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу контролюючих органів, повідомляти вказані органи про зміну постійного місця проживання і регулярно зявлятись на реєстрацію.

Контроль за поведінкою засудженого покласти на кримінально-виконавчу інспекцію за місцем його проживання.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь потерпілої ОСОБА_3 65000 грн. і на користь потерпілого ОСОБА_4 55000 грн. врахунок відшкодування збитків. Всього 120000 грн..

Стягнути з ОСОБА_2 на користь НДЕКЦ при ГУ МВС України в Київській області судові витрати в сумі 1519 грн. 56 коп. на проведення у справі автотехнічної експертизи.

Запобіжний захід засудженому, до набрання вироком чинності, залишити попередній підписку про невиїзд з постійного місця проживання.

На автомобіль «ВАЗ-21093», д.н.з. AI 3917 AH, який знаходиться на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів БЦ МВ ГУ МВС України в Київській області, та на дзеркало заднього виду вказаного автомобіля звернути відшкодування збитків за цивільними позовами потерпілих ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Київської області, через Білоцерківський міськрайонний суд, протягом 15 діб.

Суддя: В. В. Сливка