У х в а л а

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

Колегія суддів
Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду
України у складі:

головуючого

Селівона О.Ф.,

суддів за участю прокурора

Шевченко Т.В.,
Кривенди О.В., Опанасюка О.В.

розглянула у судовому засіданні в м.
Києві 25 січня 2007 року кримінальну справу за касаційним поданням прокурора,
який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, на ухвалу
Апеляційного суду Запорізької області від 22 лютого 2006 року щодо ОСОБА_1

Вироком Шевченківського районного
суду м. Запоріжжя від 14 листопада 2005 року

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

раніше судимого вироком цього ж суду від
30.11.2000 року за
ч.3 ст. 142 КК

України
на 3 роки позбавлення волі з конфіскацією всього його майна, звільненого 16.01.2003 року
умовно-достроково на 10 місяців 21 день.

засуджено за ч. 3 ст. 185 КК
України із застосуванням ст. 69 КК України на 2 роки позбавлення волі.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 20902,08
грн. на користь ТОВ “ДіАД”.

Ухвалою Апеляційного суду
Запорізької області від 22 лютого 2006 року
вирок щодо ОСОБА_1 змінено. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_1
звільнено від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком 3 роки,
а також покладено обов'язки,
передбачені п.п. 2, 3, 4 ст. 76 КК України.

ОСОБА_1 засуджено за те, що він з 24
вересня 2004 року по 8 листопада 2004 року за попередньою змовою з
невстановленою особою, повторно неодноразово у нічний час проникав шляхом пошкодження
кришки люку в склад ТОВ “ДіАД” за
адресою вул. Саратовська, 3-а м. Запоріжжя звідки таємно викрав
кондирерських виробів на загальну суму
9580,30 грн., а з урахуванням ПДВ 11496,36 грн.

У
касаційному поданні прокурор, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, просить скасувати
апеляційну ухвалу щодо ОСОБА_1, а справу
направити на новий апеляційний розгляд. Посилається, що апеляційним
судом не враховано ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_1 злочину та його особу, що
призвело до безпідставного звільнення
засудженого від відбування покарання.

Заслухавши
доповідь судді, прокурора, який підтримав подання, перевіривши матеріали справи
та обговоривши доводи, викладені у касаційному поданні, колегія суддів вважає,
що воно підлягає задоволенню з таких підстав.

Висновок
суду про доведеність винності ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому злочині та правильність кваліфікації
його дій є вірними і не оспорюються у касаційному поданні.

Апеляційний
суд в обґрунтування рішення про звільнення ОСОБА_1 від відбування покарання з випробуванням,
послався на те, що вчинення тяжкого
злочину не є достатньою підставою для призначення реального покарання у
виді позбавлення волі, вказавши на пом'якшуючі покарання обставини, зокрема,
щире каяття, позитивні
характеристики, наявність на утриманні малолітньої дитини, часткове
відшкодування шкоди, однак в достатній мірі не врахував всіх обставин, що
стосуються особи засудженого, зокрема те, що ОСОБА_1 раніше відбував покарання
в місцях позбавлення волі, був умовно-достроково звільнений, але на шлях
виправлення не став вчинивши новий тяжкий злочин, що свідчить про його
суспільну небезпечність.

Приймаючи
рішення про звільнення ОСОБА_1 від відбування покарання, суд апеляційної інстанції у своїй ухвалі
зазначив ті ж самі пом'якшуючі покарання обставини, які врахував суд першої
інстанції призначаючи засудженому покарання із застосуванням ст. 69 КК України.

За
таких обставин звільнення ОСОБА_1 від відбування покарання з випробуванням на
підставі ст. 75 КК України є необґрунтованим та немотивованим і суперечить
загальним принципам призначення покарання, оскільки не відповідає ступеню тяжкості та особі засудженого, тому
ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню.

Враховуючи
викладене, керуючись ст.394-396 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а
:

касаційне
подання прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції,
задовольнити.

Ухвалу
апеляційного суду від 22 лютого 2006 року щодо ОСОБА_1 скасувати, а справу направити на новий
апеляційний розгляд.

судді:

Селівон О.Ф.
Шевченко Т.В.
Кривенда О.В.