Справа
№11-592 Головуючий у суді 1-ї інстанції Янчук Н.П.
Категорія ст. ст.296 ч.2, ст.127 ч.2 КК України Доповідач у суді 2-ї
інстанції Зав'язуй СІМ.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2007
року апеляційний суд Житомирської області в складі:

головуючого
- судді Фоміна
Ю.В.,

суддів: Завязуна СМ. та Широкопояса Ю.В.,

з участю
прокурора: Руденка
В.І.,

засуджених: ОСОБА_1
та ОСОБА_2,

розглянув
у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Житомирі кримінальну справу за
апеляцією засудженого ОСОБА_1 на вирок Корольовського районного суду м.
Житомира від 05 липня 2007 року, яким

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, раніше судимого 18.09.2006 року
Корольовським районним судом м. Житомира за ч.1
ст.185, ст. ст.75, 76 КК України на
1 рік позбавлення
волі з випробуванням та
іспитовим строком 1 рік,
засуджено:

·
за ч.2 ст.296 КК
України на 3 роки позбавлення волі;

·
за ч.2 ст.127 КК
України на 5 років позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України
шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено 5 років
позбавлення волі. Згідно ч.1 ст.71 КК
України до призначеного покарання приєднано частково - 2 місяці позбавлення
волі, не відбуте покарання за вироком
Корольовського районного суду м. Житомира від 18.09.2006 року, та остаточно призначено до відбуття 5 років 2
місяці позбавлення волі.

2

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, раніше не
судимого,

засуджено:

·
за ч.2 ст.296 КК
України на 3 роки позбавлення волі;

·
за ч.2 ст. 127 КК
України на 5 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України
шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено 5
років позбавлення волі. Відповідно ст.75
КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням та
встановленням іспитового строку 3 роки. Згідно п.3, п.4
ст.76 КК України зобов'язано повідомляти органи кримінально-виконавчої
системи про зміну місця проживання,
роботи, періодично з'являтись в
органи кримінально-виконавчої системи для реєстрації.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, раніше не судимого,

засуджено:

·
за ч.2 ст.296 КК
України на 3 роки позбавлення волі;

·
за ч.2 ст.127 КК
України на 5 років позбавлення волі.

На
підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом
поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено 5 років
позбавлення волі. Відповідно ст.75 КК
України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням та
встановленням іспитового строку 3 роки. Згідно п.3 п.4 ст.76 КК України зобов'язано повідомляти
органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи,
періодично з'являтись в органи кримінально-виконавчої системи для
реєстрації.

ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше не судимого,

засуджено
за ч.2 ст.296 КК України на 3 роки
позбавлення волі. На підставі ст.75 КК
України від відбування призначеного покарання звільнено з випробуванням та
встановленням іспитового строку 2 роки. Згідно п.п.3, 4
ст.76 КК України зобов'язано повідомляти органи кримінальної - виконавчої
системи про зміну місця проживання,
періодично з'являтись в органи кримінально-виконавчої системи для
реєстрації.

Запобіжний захід ОСОБА_3,
ОСОБА_2, ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили, залишити підписку про невиїзд, ОСОБА_1 залишити тримання під вартою.

3

Речові
докази: автомобіль «Газель» д.н.НОМЕР_1 повернено власниці - ОСОБА_5

Відповідно
до вироку суду першої інстанції ОСОБА_1, ОСОБА_4 ,
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 засуджено за вчинення злочинів при наступних
обставинах.

20.11.2006
року близько 21 години 15 хвилин ОСОБА_1, разом з ОСОБА_4 ,
ОСОБА_3 та ОСОБА_2, перебуваючи в
стані алкогольного сп'яніння поблизу буд.
№14, що по вул. Огієнко в м.
Житомирі, побачили раніше незнайомого
ОСОБА_6 , який стояв біля вказаного
будинку. При невстановлених слідством обставинах між останніми виник словесний
конфлікт, який проявився в словесній
нецензурній лайці. В ході вказаного конфлікту ОСОБА_1 спільно з ОСОБА_3, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю та
винятковим цинізмом, спричинили ряд
ударів ОСОБА_6 від одного з яких він втратив свідомість та впав.

ОСОБА_1
діючи спільно з ОСОБА_3, ОСОБА_2 та
ОСОБА_4 безпричинно, з хуліганських
спонукань, з мотивів явної неповаги до
суспільства, притримуючи ОСОБА_6 який перебував без свідомості, помістили останнього в автомобіль
„Газель" д.н. НОМЕР_1, яким керував
ОСОБА_3, і який було припарковано
неподалік, з метою спричинення
ОСОБА_6 тілесних ушкоджень в
іншому, заздалегідь не обумовленому
місці.

Під час
руху автомобіля, «Газель» д.н.
НОМЕР_1, ОСОБА_1., що діяв спільно з ОСОБА_3, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 було спричинено
ОСОБА_6 що знаходився на підлозі
вказаного автомобіля, численні удари в
область голови та тулуба. В межах злочинної змови ОСОБА_3 було зупинено
автомобіль в невстановленому під час досудового слідства місці, поза межами м. Житомира в лісовому
насадженні, з метою нанесення тілесних
ушкоджень ОСОБА_6 Незважаючи на прохання останнього припинити нанесення йому
ударів, ОСОБА_1, спільно з ОСОБА_3, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 вийшли з салону автомобіля
і вивели ОСОБА_6, якому
безпричинно, безпосередньо неподалік
автомобіля, з хуліганських
спонукань, з мотивів явної неповаги до
суспільства що супроводжувалося особливою зухвалістю та винятковим цинізмом
спричинили тілесні ушкодження. В той час,
коли ОСОБА_1 спільно з ОСОБА_3,
ОСОБА_2 та ОСОБА_4 наносили удари ОСОБА_6 останній намагався втекти, однак ОСОБА_1, діючи спільно з ОСОБА_3, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 наздогнали ОСОБА_6, і будучи обурені намаганням його втечі, вирішили продовжити безпричинно, з хуліганських спонукань наносити тілесні
ушкодження потерпілому, однак в
іншому, заздалегідь не обумовленому
місці.

Після цього,
ОСОБА_1, діючи спільно з
ОСОБА_3, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 із застосуванням фізичної сили провели

4

ОСОБА_6 до салону автомобіля «Газель» д.н.
НОМЕР_1, куди пройшли й самі. Після
цього, ОСОБА_7,
який перебував за кермом автомобіля, скерував його в заздалегідь не обумовлене
місце і зупинив поблизу 91 км. перегону
Бистра-Пряжево в лісовому насадженні. У вказаному місці ОСОБА_1 діючи в рамках
злочинного умислу вийшовши з автомобіля та вивівши при цьому ОСОБА_6,
безпричинно, з хуліганських
спонукань, що супроводжувалося особливою
зухвалістю та винятковим цинізмом з мотивів явної неповаги до суспільства, спільно з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 спричинили
ОСОБА_6 тілесні ушкодження.

Близько
23 години 20.11.2006 року, під час
перебування поблизу 91 км. перегону
Бистра-Пряжево у ОСОБА_1, спільно з ОСОБА_3 та ОСОБА_2,
виник злочинний умисел спрямований на умисне заподіяння
сильного фізичного болю ОСОБА_6, з метою
спонукання останнього вчинити дії, що
суперечать його волі, а саме
роздягнутися. Після цього, діючи в цей
же день, час та місці, реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_1,
діючи за попередньою змовою спільно з ОСОБА_3 та ОСОБА_2, наносячи йому удари в область голови та
тулуба, від яких ОСОБА_6 відчував сильний фізичний біль, наказав останньому роздягнутися, незважаючи на відмову останнього це
робити, так як це суперечило його волі.
Після цього, ОСОБА_1, діючи в рамках злочинної змови, спільно з ОСОБА_3 та ОСОБА_2, з метою подолання волі потерпілого до
опору, нанесли останньому удари і знову
ж таки запропонували ОСОБА_6 роздягнутися,
незважаючи на холодну пору року. Після того, як ОСОБА_6,
відчуваючи сильний фізичний біль і боячись нанесення йому в подальшому
ударів, роздягнувся і перебував при
цьому лише в плавках та шкарпетках, він
знову отримав наказ від ОСОБА_1, що діяв
спільно з ОСОБА_3 та ОСОБА_2, зняти з
себе шкарпетки та плавки. Зважаючи на отриманий наказ, пам'ятаючи сильний фізичний біль, який виникав у нього при нанесенні йому
ударів ОСОБА_1., ОСОБА_3 та ОСОБА_2 і
побоюючись можливості продовження його побиття,
ОСОБА_6 зняв з себе плавки, незважаючи на власне небажання цього
робити, про що він постійно повідомляв
відчуваючи сором, приниження та фізичний
холод. Після цього, ОСОБА_6 намагаючись уникнути подальших злочинних дій
відносно себе, швидко побіг вглиб
лісового насадження, однак ОСОБА_1, що діяв спільно з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 його
наздогнали та декілька разів нанесли йому удари, в результаті яких ОСОБА_6 відчув сильну фізичну біль.

Таким
чином, ОСОБА_1 разом з ОСОБА_3, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , в період часу з 21 год. 15 хв. по 23 год. 20.11.2006 року
в м. Житомирі поблизу буд. №14 по вул.
Огієнко в м. Житомирі, в невстановленому
під час досудового слідства місці та поблизу 91 км. перегону Бистра-Пряжево, безпричинно,
з хуліганських спонукань,
спричинили тілесні ушкодження гр.ОСОБА_6
які відносяться до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом
здоров'я.

ОСОБА_1, спільно з
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 близько 23 год.
перебуваючи поблизу 91 км. перегону
Бистра-Пряжево умисно заподіяли

5

ОСОБА_6 сильний
фізичний біль, з метою спонукати
останнього вчинити дії, що суперечать
його волі, а саме роздягнутися.

В
апеляції та в доповненні до неї засуджений ОСОБА_1 вважає, що суд першої інстанції призначив йому сувору
міру покарання, просить її пом'якшити.
Зазначає, що він є інвалідом 3-ї
групи, особою молодого віку, сиротою,
на час вчинення злочину навчався у ліцеї, вину свою визнає та щиро розкаюється. Разом з
тим, викладаючи в апеляції обставини
вчинення злочину ОСОБА_1 не наводить жодних фактів вчинення ним протиправних та
насильницьких дій відносно потерпілого.

Заслухавши
доповідь судді, пояснення засудженого
ОСОБА_1, який свою вину визнав, у вчиненому розкаявся, апеляцію просив задовольнити, пояснення засудженого ОСОБА_2,
який просив апеляцію ОСОБА_1 задовольнити, думку прокурора, який проти апеляції заперечив, обговоривши доводи апеляції, перевіривши матеріали справи та вирок суду
першої інстанції в межах,
передбачених ст.365 КПК
України, апеляційний суд вважає, що апеляція задоволенню не підлягає з таких
підстав.

Вина
ОСОБА_1 у вчиненні злочинів за обставин зазначених у вироку, підтверджується сукупністю доказів, зібраних у встановленому законом
порядку, досліджених у судовому
засіданні і належно оцінених судом. Діям
засудженого дана правильна юридична оцінка.

Так, факт вчинення ОСОБА_1. злочинів, передбачених ч.2 ст.296,
ч.2 ст. 127 КК України за
обставин зазначених у вироку, повністю
підтверджується його частково визнавальними показаннями та показаннями
засуджених ОСОБА_3 і ОСОБА_2, які вони давали в ході досудового та судового слідств.
Згідно з цими показаннями, засуджені не
заперечуючи вчинення ними щодо потерпілого ОСОБА_6 хуліганських дій, не визнали наявність у них умислу на заподіяння
потерпілому фізичного болю з метою спонукати його вчинити дії проти його
волі, а саме роздягтися.

Вчинення
ОСОБА_1. злочину, передбаченого ч.2 ст.296 КК України також підтверджується
дослідженими в судовому засіданні та наведеними у вироку визнавальними
показаннями засудженого ОСОБА_4

Показання засуджених ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 повністю
спростовуються послідовними показаннями потерпілого ОСОБА_6, який пояснив,
що 20.11.2006 року о 21 год.
біля будинку №14 по вул. Огієка в м. Житомирі засуджені використовуючи не
значний привід побили його, перевезли до
лісу, де знову побили. Після, наказали роздягтися, коли він відмовився, почали наносити удари, у зв'язку з чим він був вимушений виконати їх
наказ.

6

Свідки
ОСОБА_8 та ОСОБА_9 пояснили,
що 20.11.2006 року на 91 км.
перегону „Бистра-Пряжево" було виявлено ОСОБА_6 , який був сильно побитий і знаходився в
оголеному стані.

Згідно
висновку судово-медичної експертизи №187 від 01.02.2007 року у потерпілого
ОСОБА_6 виявлено легкі тілесні ушкодження
з короткочасним розладом здоров'я.

Викладені
в апеляції засудженого доводи на пом'якшення покарання не можна визнати
обґрунтованими.

Вирішуючи
це питання, суд виходив з вимог ст.65 КК України, ступеню тяжкості вчинених злочинів, даних про особу засудженого та з урахуванням
всіх обставин справи.

ОСОБА_1
визнано винним та засуджено за вчинення тяжкого та середньої тяжкості злочинів.

Викладені
в апеляції доводи на пом'якшення покарання достатньо були враховані судом
першої інстанції при призначенні ОСОБА_1 покарання.

Суд у
вироку в повній мірі урахував обставини вчинення злочину, особу засудженого, який позитивно характеризується, на час вчинення злочину навчався, є раніше судимим, вчинив нові умисні злочини в період
іспитового строку встановленого вироком Корольовського райсуду від 18.09.2006
року. Обставини, які б пом'якшували
покарання ОСОБА_1 відсутні. Обставиною,
що обтяжує покарання засудженого є вчинення злочину в стані алкогольного
сп'яніння.

Крім
того, як вбачається з вироку, за вчинені злочини суд призначив ОСОБА_1 із
застосуванням ст. ст.70, 71 КК України мінімальну міру покарання.

За
наведених обставин, апеляційний суд не
вбачає підстав для застосування статей 69 та 75 КК України та пом'якшення
покарання засудженому, вид і міра якого
є необхідними й достатніми для його виправлення та попередження вчинення нових
злочинів.

На підставі
викладеного, керуючись ст. ст.365, 366
КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляцію засудженого ОСОБА_1, залишити без задоволення, а вирок Корольовського районного суду м.
Житомира від 05 липня 2007 року щодо нього - без зміни.