У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участі секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні 24 червня 2015 року апеляційну скаргу захисника ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 19 травня 2015 року у кримінальному провадженні № 120 131 100 800 098 61 та клопотання обвинуваченого ОСОБА_9 щодо зміни йому запобіжного заходу, -
В С Т А Н О В И Л А:
Цією ухвалою обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні № 120 131 100 800 098 61 відносно ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146; ч. 4 ст. 187; ч. 2 ст. 15, п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, та ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187; ч. 2 ст. 15, п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, повернуто прокурору прокуратури Святошинського району м. Києва внаслідок невідповідності обвинувального акта та його додатків вимогам КПК України.
На обґрунтування прийнятого рішення суд першої інстанції послався на те, що обвинувальний акт не містить викладу фактичних обставин, які вважає встановленими саме прокурор, а також не містить він і висунуте прокурором формулювання обвинувачення ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , відсутнє посилання про те, що ОСОБА_8 і ОСОБА_9 у чомусь обвинувачуються і взагалі є обвинуваченими.
Крім того в обвинувальному акті не зазначено розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, передбаченим ч. 4 ст. 187 КК України.
Не додано до обвинувального акта і розписки ОСОБА_9 про його отримання, як і про отримання ним реєстру матеріалів досудового розслідування.
Також доданий до обвинувального акта реєстр матеріалів досудового розслідування не містить даних про: дату первісного повідомлення про підозру ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , лише є дані про повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру; проведення деяких процесуальних дій, вчинених під час досудового розслідування, зокрема вручення пам`яток про процесуальні права та обов`язки потерпілим, підозрюваним, обвинуваченим, захисникам; до реєстру не внесено даних про відкриття захисникам матеріалів провадження, повідомлення потерпілих про відкриття матеріалів кримінального провадження та про можливість ознайомлення з ними; не вказано місце знаходження визнаного та долученого до провадження речового доказу.
Реєстр містить і неповну інформацію щодо заходів забезпечення провадження, а саме відсутні відомості щодо тимчасово вилученого майна.
До того ж, як свідчать матеріали провадження, письмове роз`яснення прокурора ОСОБА_9 на розгляд провадження судом присяжних, на переконання суду першої інстанції, підписано не ОСОБА_9 , а іншою особою.
Цією ж ухвалою запобіжний захід стосовно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у виді тримання під вартою залишено без змін та продовжено до 27 червня 2015 року включно.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 просить ухвалу скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
При цьому, як посилається захисник, суд під час підготовчого судового засідання почав аналізувати докази провадження та надавати їм оцінку.
А саме, вказуючи про відсутність розписок ОСОБА_9 про отримання обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування, суд не врахував того, що дане кримінальне провадження надійшло до суду після скасування вироку суду першої інстанції з призначенням нового розгляду і обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_8 вручено не тільки обвинувальний акт та реєстр, а й обвинувальний вирок суду, при скасуванні якого судом апеляційної інстанції не встановлено обставин не вручення ОСОБА_9 обвинувального акта.
Не погоджується захисник і з твердженнями суду про учинення підпису від імені ОСОБА_9 іншою особою під час роз`яснення йому права на розгляд провадження судом присяжних, які висунуті без проведення відповідних експертних досліджень.
Що стосується висновків суду щодо відсутності інформації в реєстрі про дату первісного повідомлення про підозру ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , то вони підлягають перевірці під час розгляду провадження по суті.
Крім того захисник вказує, що державним обвинуваченням вже було надано всі матеріали в даному кримінальному провадженні, які він вважав за необхідне, а тому повернення обвинувального акта прокурору після скасування вироку з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, захисник розцінює як нове досудове розслідування, під час якого прокурор може зробити ревізію документів і вибрати ті, які не містять порушень, та надати інші, які не були предметом дослідження попереднім судом першої інстанції.
Посилається захисник і на те, що суд на стадії підготовчого розгляду провадження не вправі вказувати органу державного обвинувачення який обсяг доказів необхідний для підтримання державного обвинувачення в суді.
Загалом захисник вважає, що, направляючи обвинувальний акт прокурору для усунення недоліків разом з усіма матеріалами кримінального провадження, місцевий суд прийняв рішення, що за своїм змістом суперечить змісту ухвали суду апеляційної інстанції, якою скасовано вирок суду та призначено новий судовий розгляд, при цьому обставин, викладених в оскаржуваній ухвалі районного суду від 19 травня 2015 року про повернення обвинувального акта, апеляційний суд не встановив.
Також захисник звертає увагу, що під час попереднього судового провадження під головуванням судді ОСОБА_11 вже розглядалося питання про відповідність досліджуваного обвинувального акта вимогам процесуального закону, дане кримінальне провадження було розглянуто по суті та ухвалено вирок, що переглядався судом апеляційної інстанції, який було скасовано але з інших підстав.
Крім того захисник вказує, що якщо обвинувальний акт на думку прокурора необхідно змінити, то він не позбавлений такої можливості в порядку ст. 337 КПК України, проте суд не вправі втручатись у таку діяльність прокурора шляхом дачі вказівок щодо змісту обвинувачення.
Під час апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_9 18 червня 2015 року звернувся з клопотанням про зміну йому запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`яку, посилаючись на відсутність доказів його винуватості у вчиненні кримінальних правопорушень та стан здоров`я.
В судові засідання захисник ОСОБА_10 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , 18, 22, 23, 24 червня 2015 року не з`явилася, не дивлячись на вжиті судом апеляційної інстанції заходи.
Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 23 червня 2015 року в порядку ст.ст. 49, 53 КПК України Київському міському центру з надання безоплатної правової допомоги доручено призначити адвоката для проведення окремої процесуальної дії у кримінальному провадженні № 120 131 100 800 098 61щодо ОСОБА_8 .
За дорученням центру в судове засідання прибув адвокат ОСОБА_7 .
За згодою обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 допущений до провадження для захисту інтересів обвинуваченого при розгляді апеляційної скарги захисника ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 19 травня 2015 року у кримінальному провадженні № 120 131 100 800 098 61.
Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 та самого обвинуваченого, які повністю підтримали доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_10 , пояснення прокурора, який вважав, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору для викладення в ньому формулювання обвинувачення, проте зазначив, що інші підстави, які викладені в ухвалі суду, не можуть слугувати обставинами для повернення обвинувального акта, пояснення захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , який вважав ухвалу суду першої інстанції про повернення обвинувального акта прокурору законною та обґрунтованою, пояснення обвинуваченого ОСОБА_9 , який погодився з позицією захисника та просив задовольнити його клопотання про зміну йому запобіжного заходу, яке підтримав і захисник ОСОБА_6 , вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги та клопотання, колегія суддів прийшла до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а клопотання обвинуваченого ОСОБА_9 задоволенню не підлягає, з наступних підстав.
Згідно п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам КПК України.
Дійсно, як указують приписи п.п. 5, 7 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт, крім іншого, має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, формулювання обвинувачення та розмір шкоди завданої кримінальним правопорушенням.
Повертаючи обвинувальний акт прокурору, суд першої інстанції в ухвалі послався на порушення вказаних вимог процесуального закону, оскільки, на його переконання, обвинувальний акт взагалі не містить викладу фактичних обставин, які вважає встановленими прокурор, не містить висунуте прокурором формулювання обвинувачення, відсутнє посилання на те, що ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у чомусь обвинувачуються і є обвинуваченими.
Проте такі висновки суду першої інстанції не є безспірними, оскільки в обвинувальному акті складеному та затвердженому 25 листопада 2013 року у кримінальному провадженні № 120 131 100 800 098 61, вказано, що і ОСОБА_8 і ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні певних кримінальних правопорушень, а досудовим розслідуванням встановлено обставини вчинення кожним з них кожного кримінального правопорушення з детальним викладенням фактичних обставин цих правопорушень, їх правової кваліфікації та формулювання обвинувачення.
Не викладення цих складових, що є обов`язковими в змісті положень п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, у суворому розмежуванні один від одного, не можна визнати як їх відсутність взагалі чи зокрема, на що послався у своїх висновках суд першої інстанції, приймаючи рішення про повернення обвинувального акта прокурору.
Зі змісту обвинувального акта видно, що орган досудового розслідування встановив і шкоду заподіяну ОСОБА_12 при вчиненні розбійного нападу на нього на загальну суму 1500 грн., з вказівкою конкретного майна та його вартості.
Не ґрунтуються на матеріалах провадження і висновки суду щодо відсутності розписки про отримання ОСОБА_9 копії обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування.
Вказані процесуальні документи він отримав 25 листопада 2013 року (а.п. 36 т. 1).
Та обставина, що на переконання захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 при апеляційному розгляді провадження, що в суді першої інстанції при розгляді обвинувального акта його взагалі не було оголошено, не вказує про невручення даного процесуального документа обвинуваченим, зокрема і ОСОБА_9 .
Зміст реєстру матеріалів досудового розслідування також загалом відповідає положенням ст. 109 КПК України.
Неповна інформація в реєстрі щодо реквізитів процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування, та заходів забезпечення даного кримінального провадження не є підставою для повернення обвинувального акта, а має бути предметом дослідження під час судового провадження з наданням їм відповідної оцінки на певній стадії його розгляду.
Заслуговують на увагу і доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_10 щодо безґрунтовності категоричних тверджень суду на даній стадії судового провадження про учинення підпису від імені ОСОБА_9 іншою особою під час роз`яснення йому 25 листопада 2013 року права на розгляд провадження судом присяжних, ще і при тому, що суд не поставив під сумнів в указаному роз`ясненні оригінальність підпису захисника ОСОБА_13 (а.п. 41 т. 1).
Наведених в оскаржуваній ухвалі суду порушень, як правильно вказала захисник ОСОБА_10 в своїй апеляційній скарзі, не виявив ні попередній склад суду першої інстанції під час всіх стадій судового провадження, ухваливши 24 жовтня 2014 року обвинувальний вирок щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , ні суд апеляційної інстанції, скасувавши цей вирок ухвалою від 28 квітня 2015 року із-за недотримання судом положень ч. 4 ст. 107 КПК України з призначенням нового розгляду провадження за обвинувальним актом у суді першої інстанції.
За вказаним, колегія суддів приходить до переконання про невідповідність висновків суду, викладених в ухвалі, фактичним обставинам провадження.
Інших підстав для повернення обвинувального акта прокурору з ухвали суду першої інстанції не вбачається.
Не видно обставин, які б перешкоджали призначенню судового розгляду на підставі обвинувального акта, і з позиції сторін провадження, що викладені в журналі судового засідання від 19 травня 2015 року.
При цьому прокурор ОСОБА_14 , представник потерпілої ОСОБА_15 - ОСОБА_16 та захисник ОСОБА_10 вважали за необхідне призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта.
А тому, на підставі викладеного в сукупності, колегія суддів приходить до висновку про безпідставне повернення обвинувального акта відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 прокурору, у зв`язку з чим апеляційна скарга захисника ОСОБА_10 в інтересах ОСОБА_8 підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції зі стадії підготовчого провадження, як на те вказують положення ст.ст. 412, 415 КПК України.
Призначаючи новий розгляд, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу суду першої інстанції на розгляд кримінального провадження за обвинувальним актом упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, як те вимагають приписи ст.ст. 28, 318 КПК України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що знаходить своє застосування в рішеннях Європейського суду з прав людини.
Скасовуючи ухвалу про повернення обвинувального акта, колегія суддів досліджує прийняте судом першої інстанції рішення про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 і ОСОБА_9 до 27 червня 2015 року та клопотання останнього.
Так, суд першої інстанції в обґрунтування свого рішення послався на те, що залишається достатньо підстав вважати, що ОСОБА_17 та ОСОБА_9 , опинившись на волі, можуть перешкодити встановленню істини у провадженні, на що вказує характер протиправних насильницьких дій, в яких вони підозрюються і щодо яких є обґрунтована органами досудового розслідування підозра: мотиви, за яких вони вчинили дії, що ставляться їм у провину, відтак наявний ризик їх можливого впливу на очевидців подій, зокрема на потерпілу.
Також суд вказав, що є достатньо підстав вважати, що ОСОБА_17 та ОСОБА_9 , з огляду на тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченим у разі визнання судом їх винуватими, зможуть ухилитися від суду та не виконати його процесуальні рішення (ризик переховування).
Крім того суд зауважив, що ОСОБА_17 та ОСОБА_9 підозрюються у вчиненні особливо тяжкого насильницького злочину, а тому за сукупності таких обставин, приймаючи до уваги стан здоров`я обох обвинувачених щодо яких відсутні об`єктивні медичні застереження, дані про їх особу, сімейний стан - неодружені, наявність утриманців, які суд оцінив виключно у своїй сукупності та вважав за необхідне продовжити раніше обраний щодо них запобіжний захід у виді взяття під варту, оскільки відсутні підстави вважати, що інші менш суворі запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, у тому числі і домашній арешт, можуть забезпечити виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків, що випливають із ч. 5 ст. 194 КПК України, зокрема, прибувати за кожною вимогою до суду, та їх належну поведінку, попередити вчинення ними нових злочинів.
З такими висновками погоджується і колегія суддів, розглядаючи питання доцільності продовження тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_18 та ОСОБА_9 з метою подальшого забезпечення кримінального провадження, а тому, колегія суддів вважає за необхідне продовжити обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 строк запобіжного заходу - тримання під вартою, оскільки обставини, які були підставою для обрання кожному з обвинувачених запобіжного заходу у виді взяття під варту та продовження строку тримання під вартою, не відпали, в матеріалах кримінального провадження містяться достатні дані, які свідчать про наявність ризиків, які виправдовують тримання ОСОБА_8 та ОСОБА_9 під вартою.
За наведеним, апеляційна скарга захисника ОСОБА_10 в інтересах ОСОБА_8 підлягає задоволенню, а клопотання ОСОБА_9 про зміну запобіжного заходу задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 331, 404, 407 КПК України, колегія суддів, -
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_10 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити.
Клопотання обвинуваченого ОСОБА_9 про зміну йому запобіжного заходу залишити без задоволення.
Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 19 травня 2015 року, якою обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні № 120 131 100 800 098 61 відносно ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146; ч. 4 ст. 187; ч. 2 ст. 15, п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, та ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187; ч. 2 ст. 15, п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, повернуто прокурору прокуратури Святошинського району м. Києва внаслідок невідповідності обвинувального акта та його додатків вимогам КПК України скасувати, а обвинувальний акт повернути до того ж суду для розгляду зі стадії підготовчого провадження.
Запобіжний захід ОСОБА_8 та ОСОБА_9 залишити у виді тримання під вартою.
Продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на 1 місяць - до 27 липня 2015 року включно.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С У Д Д І :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3