Справа № 278/1637/15-к
В И Р О К
іменем України
24 червня 2015 року м.Житомир
Житомирський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000625, про обвинувачення
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кодня Житомирського району та області, громадянина України, із середньою освітою, непрацюючого, розлученого, проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше судимого:
11.09.2014 Житомирським районним судом за ст. 164 ч. 1 КК України до 80 годин громадських робіт,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 164 КК України,
в с т а н о в и в :
Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 31.10.2014 року ОСОБА_5 зобов`язаний сплачувати на користь ОСОБА_4 аліменти в розмірі 500 гривень щомісячно на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_6 до закінчення її навчання до 30 червня 2016 року, починаючи з 22 вересня 2014 року.
Згідно даних ВДВС Житомирського районного управління юстиції ОСОБА_5 тривалий час злісно ухиляється від сплати встановлених рішенням суду коштів (аліментів) на утримання дитини.
Так, в період часу з 01.09.2014 по 01.05.2015 ОСОБА_5 поточні платежі по аліментах не сплачував та не погашав борг, внаслідок чого допустив заборгованість по аліментах за вересень 2014 року в розмірі 133,36 грн, за жовтень 2014 року в розмірі 500 грн, за листопад 2014 року в розмірі 500 грн, за грудень 2014 року в розмірі 500 грн, за січень 2015 року в розмірі 500 грн, за лютий 2015 року в розмірі 500 грн, за березень 2015 року в розмірі 500 грн, за квітень 2015 року в розмірі 500 грн., а всього на загальну суму 3633,36 грн.
ОСОБА_5 умисно злісно ухиляється від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини, що виразилось у тому, що він, будучи раніше судимим за злісне ухилення від сплати аліментів, належних висновків для себе не зробив, маючи непогашену судимість, будучи фізично здоровим та працездатним, отримував від тимчасових заробітків грошові кошти в сумі 100-150 гривень в місяць, аліменти умисно не сплачував, приховуючи свій дохід, не вживав заходів до офіційного працевлаштування та постановлення на облік у центр зайнятості, що призвело до виникнення заборгованості з аліментів в загальній сумі 3633,36 гривень, що сукупно склало суму виплат більше ніж за 6 місяців відповідних платежів.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину в інкримінованому злочині визнав повністю, підтвердив обставини справи та надав суду показання, відповідні вищевикладеному, у вчиненому кається.
Беручи до уваги, що обвинувачений повністю визнав свою вину у вчиненому злочині, його показання відповідають суті пред`явленого обвинувачення, суд за згодою обвинуваченого та учасників судового розгляду, враховуючи, що не оспорювалися фактичні обставини справи, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України визнає їх встановленими в судовому засіданні та вважає недоцільним дослідження доказів щодо цих обставин, обмежившись допитом обвинуваченого, потерпілої та дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого.
Вина обвинуваченого ОСОБА_5 у скоєному злочині іншими учасниками судового засідання не заперечується.
Суд вважає, що вина ОСОБА_5 у вчиненні злочину доведена і кваліфікує його діяння за ч. 2 ст. 164 КК України як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), вчинене особою, раніше судимою за злочин, передбачений цією статтею.
При призначенні покарання відповідно до ст. 65 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Злочин, передбачений ч. 2 ст. 164 КК України, відповідно до ч. 1 ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості.
Обвинувачений ОСОБА_5 раніше судимий за ч. 1 ст. 164 КК України, за місцем проживання характеризується позитивно, зі слів вживає заходів до працевлаштування.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_5 суд визнає щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_5 , судом не встановлено.
Враховуючи наведене, особу обвинуваченого ОСОБА_5 , пом`якшуючу та відсутність обтяжуючих обставин, думку потерпілої, яка просила суд суворо не карати обвинуваченого, суд призначає покарання у виді громадських робіт на мінімальний строк, передбачений санкцією ч. 2 ст. 164 КК України. На думку суду саме призначене покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів.
Цивільний позов у провадженні не пред`явлено, даних про процесуальні витрати матеріали провадження не містять.
Приймаючи до уваги призначене покарання, поведінку ОСОБА_5 при проведенні досудового розслідування, підстав для обрання щодо нього запобіжного заходу не вбачається.
Керуючись ст. ст. 369-371, 373-374 КПК України, суд
у х в а л и в:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 164 КК України, та призначити покарання у виді громадських робіт на строк 120 (сто двадцять) годин.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_5 не обирати.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Житомирської області через Житомирський районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення копії вироку.
Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учаснику, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий суддя ОСОБА_1