Справа № 573/1121/15-к
Номер провадження 1-кп/573/85/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 червня 2015 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючої судді: ОСОБА_1 ,

з участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Білопіллі кримінальне провадження, що зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 02 травня 2015 року за №0000246, по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Головачі Білопільського району Сумської області, фактично проживаючого без реєстрації в АДРЕСА_1 , освіта повна загальна середня, одруженого, не працюючого, на обліку у лікарів нарколога, психіатра та фтизіатра не перебуває, не інваліда, згідно ст. 89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,
ВСТАНОВИВ:
01 травня 2015 року в післяобідній час ОСОБА_4 прийшов до домогосподарства ОСОБА_5 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , для того, щоб набрати води. Раніше ОСОБА_4 неодноразово з дозволу власника ОСОБА_5 перебував у вказаному домоволодінні, у тому числі в приміщенні літньої кухні, оскільки, допомагав останньому по господарству.

Маючи від ОСОБА_6 усний дозвіл на вільний доступ до подвір`я домоволодіння та приміщення літньої кухні, ОСОБА_4 зайшов на подвір`я та покликав господарів, а коли ніхто не відгукнувся, зайшов до приміщення літньої кухні, щоб знайти матір ОСОБА_5 . Виявивши, що останній разом із матір`ю ОСОБА_7 в даному приміщенні відсутні, знаючи, що ОСОБА_6 зберігає гроші в приміщенні літньої кухні в шухлядці кухонної стінки, оскільки неодноразово бачив як останній доставав їх звідти, ОСОБА_4 вирішив таємно заволодіти ними.

Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , діючи з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправність своїх дій, бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді завдання матеріальної шкоди, таємно викрав із шухляди кухонної стінки, що знаходиться в приміщенні літньої кухні домогосподарства, розташованого за вказаною вище адресою, належні ОСОБА_5 кошти в сумі 300 грн., чим спричинив останньому матеріальної шкоди на вказану суму. Викраденими коштами ОСОБА_4 розпорядився на власний розсуд.

Виконуючи вказані дії, ОСОБА_4 розумів їх суспільну небезпечність, усвідомлював можливість настання суспільно небезпечних наслідків від цих дій та бажав їх настання, тобто вчинив злочин з прямим умислом.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушення визнав повністю, дав покази, які відповідають обставинам, викладеним у обвинувальному акті та описовій частині вироку, зокрема підтвердив, що 01 травня 2015 року в післяобідній час він прийшов до домогосподарства ОСОБА_5 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , щоб набрати води. Зайшовши до подвір`я вказаного домоволодіння він покликав господарів, а коли ніхто не відгукнувся, зайшов до приміщення літньої кухні, щоб знайти матір ОСОБА_6 . Виявивши, що ні ОСОБА_5 , ні його матері ОСОБА_7 немає вдома він вирішив скоїти крадіжку грошей. Знаючи, що ОСОБА_6 зберігає гроші в приміщенні літньої кухні, в шухлядці кухонної стінки, він викрав звідти 300 грн., які в той же день використав на придбання спиртного, цигарок та продуктів харчування. В той же день його затримали співробітники міліції, в присутності яких він повернув потерпілому 77 грн., які в нього залишились.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, тому у суду немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій.

Також судом учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Враховуючи викладене, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу останнього, суд прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті та описовій частині вироку суду, доведена повністю.

Суд вважає, що зазначеними вище умисними діями ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Призначаючи ОСОБА_4 вид та міру покарання, суд враховує наступне.

Ступінь тяжкості скоєного ним злочину, який у відповідності до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.

Особу обвинуваченого, який задовільно характеризується за місцем проживання, згідно ст. 89 КК України є не судимим, на обліку у лікарів нарколога, психіатра та фтизіатра не перебуває, не інвалід, одружений, не працює.

Визначені ст. 66 КК України пом`якшуючі відповідальність обставини, а саме: визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, часткове відшкодування завданої злочином шкоди.

Думку потерпілого ОСОБА_5 , який подав до суду письмову заяву про те, що претензій матеріального і морального характеру до обвинуваченого не має, просив призначити покарання згідно з законом.

Обставин, що згідно ст. 67 КК України обтяжували б покарання ОСОБА_4 в судовому засіданні не встановлено.

Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини, що пом`якшують відповідальність ОСОБА_4 , особу обвинуваченого, суд вважає, що за вчинення останнім злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів буде покарання, призначене в межах санкції статті, у виді громадських робіт.

У відповідності до вимог ст. 100 КПК України речові докази купюри номіналом 50 грн., 20 грн., 5 грн., дві купюри номіналам по 1 грн., а всього: 77 грн., що знаходяться на зберіганні у потерпілого ОСОБА_5 , залишити останньому як власнику (а. с.25, 33 ).

Під час досудового розслідування та судового провадження запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання за цим законом у виді громадських робіт тривалістю 200 (двісті) годин.

Речові докази: купюри номіналом 50 грн., 20 грн., 5 грн. та дві купюри номіналам по 1 грн., а всього: 77 грн. залишити ОСОБА_5 .

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Сумської області через Білопільський районний суд Сумської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: