Справа № 191/312/15-к
Провадження № 1-кп/191/127/15
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 лютого 2015 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за №0000008 від 15 січня 2015 року, обвинувальний акт та угоду про визнання винуватості відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася в м.Якутськ, українки, громадянинки України, освіта повна загальна середня, не одруженої, не працюючої, проживаючої та зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4

обвинуваченої ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 у листопаді 2014 року у невстановлений слідством день та час, перебуваючи за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , маючи злочинний умисел, направлений на виготовлення підробленого документа, взяла перебуваючий у неї вдома за вказаною адресою раніше нею придбаний новий не заповнений бланк пенсійного посвідчення в червоній ледериновій обкладинці та, реалізуючи свій злочинний умисел та переслідуючи при цьому корисливі цілі, діючи умисно, в цей же день, у листопаді місяці 2014 року у невстановлений слідством день та час, за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , у новий бланк пенсійного посвідчення ручкою синього кольору внесла відповідні відомості, а саме: ким видане посвідчення, серію та номер посвідчення, свої прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, вид пенсії, розмір пенсії, дату видачі посвідчення та термін з якого року по який рік дійсне посвідчення, потім вклеїла власну фотокартку, нанесла печатку саморобним кліше (монетою номіналом 5 копійок НБУ). таким

чином виготовивши документ, який згідно висновку експерта №5/6 від 19.01.2015 року є підробленим. Це пенсійне посвідчення ОСОБА_3 мала намір в подальшому використовувати для пільгового проїзду в електропоїздах приміського сполучення.

Своїми умисними діями ОСОБА_3 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.358 КК України, а саме підроблення посвідчення яке видасться чи посвідчустьсн підприємством, установою, організацією, яка мас право видавати чи посвідчувати такі документи, і яке надає права або звільняє від обов`язків, з метою використання його підроблювачем.

В подальшому ОСОБА_3 15 січня 2015 року приблизно о 09-40 годин, маючи злочинний умисел, направлений на використання завідомо підробленого документа, діючи умисно, маючи при собі раніше підроблене нею пенсійне посвідчення серії НОМЕР_1 видане 22.10.2014 року на її ім`я, перебуваючи на вокзалі ст.Синельникове-1 Придніпровської залізниці, здійснила посадку до приміського електропоїзда №6137 сполученням «Синельникове-1 - Дніпропетровськ», з метою слідування до ст.Ігрень Придніпровської залізниці, в якому мала намір використати вказане пенсійне посвідчення для безкоштовного пільгового проїзду. Продовжуючи свою злочинну діяльність, в цей же день (15.01.2015 року) приблизно о 10-00 годин, ОСОБА_3 реалізуючи свій злочинний умисел, переслідуючи при цьому корисливі цілі, слідуючи в одному з вагонів приміського електропоїзда №6137 сполученням «Синельникове-1 - Дніпропетровськ», в момент слідування поїзда по дільниці перегону ст.Синельникове-2 - ст. Іларіонове Придніпровської залізниці, в Синельниківському районі Дніпропетровської області, пред`явила провіднику-касиру підроблене нею раніше пенсійне посвідчення серії НОМЕР_1 видане 22.10.2014 року з метою безкоштовного пільгового проїзду, після чого отримала від провідника-касира квиток для безкоштовного проїзду, але після цього ОСОБА_3 була виявлена працівниками міліції та запрошена до ЛВ на ст.Синельникове, де в присутності понятих вказане підроблене пенсійне посвідчення серії НОМЕР_1 видане 22.10.2014 року, яке згідно висновку експерта №5/6 від 19.01.2015 року є підробленим, було у останньої вилучене.

Своїми умисними діями ОСОБА_3 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.358 КК України, а саме використання завідомо підробленого документа.

22 січня 2015 року між сторонами кримінального провадження: старшим прокурором Синельниківської міжрайонної прокуратури ОСОБА_4 , якому на підставі ст.37 КПК України, надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000008 від 15 січня 2015 року, з одного боку, та підозрюваною ОСОБА_3 було укладено угоду про визнання винуватості відповідно до вимог ст.472 КПК України та згідно до умов якої ОСОБА_3 беззастережно визнала свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України, сторонами погоджено покарання останній за ч.1 ст.358 КК України у вигляді 1 року обмеження волі, за ч.4 ст.358 КК України у вигляді 2 років обмеження волі та за сукупністю злочинів відповідно до ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно погоджено покарання у вигляді 2 років обмеження волі з іспитовим строком на 1 рік.

В угоді також зазначено, що сторони розуміють наслідки її укладення та затвердження, а також наслідки її невиконання.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 визнала себе винною у пред`явленому їй обвинуваченні в повному обсязі та пояснив суду, що цілком розуміє характер обвинувачення, наслідки укладення та затвердження даної угоди, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом. Обвинувачена також пояснила, що укладення угоди з її боку є добровільним, просить суд затвердити угоду.

Прокурор у судовому засіданні пояснив, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просить затвердити угоду і призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання.

Суд, заслухавши думки прокурора, обвинуваченої та розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, доходить таких висновків.

Відповідно ст.468 КПК України в кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена в провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Згідно ч.1 ст.475 КПК України суд, переконавшись що угода може бути затверджена, ухвалює вирок яким затверджує угоду та призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Судом встановлено в судовому засіданні, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України, які згідно ст.12 КК України є злочинами невеликої тяжкості.

На думку суду укладена сторонами угода про визнання винуватості відповідає вимогам КПК України: умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, укладення угоди між сторонами є добровільним, дії обвинуваченої кваліфіковано правильно, умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свобод та інтересів сторін та інших осіб.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачена цілком розуміє права, визначені абз. 1, 4 п.1 ч.4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом.

За таких обставин суд вважає можливим затвердити угоду про визнання винуватості та призначити обвинуваченій ОСОБА_3 узгоджену сторонами міру покарання.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_3 суд вважає за необхідне не обирати.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314, 370, 374, 474, 475 КПК України, суд,-

ЗАСУДИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 22 січня 2015 року в кримінальному провадженні №0000008 від 15 січня 2015 року між старшим прокурором Синельниківської міжрайонної прокуратури ОСОБА_4 з одного боку та підозрюваною ОСОБА_3 про визнання винуватості за ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України.

Визнати винуватою ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України, та призначити їй покарання:

за ч.1 ст.358 КК України у вигляді 1 (одного) року обмеження волі;

за ч.4 ст.358 КК України у вигляді 2 (двох) років обмеження волі.

Керуючись ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_3 покарання у вигляді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити засуджену ОСОБА_3 від відбування призначеного основного покарання у вигляді обмеження волі з випробуванням, якщо вона протягом визначеного судом іспитового строку 1 (один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки.

На підставі ст.76 КК України суд покладає на засуджену ОСОБА_3 обов`язок не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання чи роботи, періодично з`являтися до кримінально-виконавчої інспекції для реєстрації.

Міру запобіжного заходу до набрання вироком законної сили ОСОБА_3 не обирати.

Речові докази по справі підроблене пенсійне посвідчення серії НОМЕР_1 від 22 жовтня 2014 року залишити в матеріалах кримінального провадження.

Роз`яснити ОСОБА_3 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України до апеляційного суду Дніпропетровської області через Синельниківський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення засудженій та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1