№ 1-227/07 ВИРОК
26 вересня 2007 року. Кременчуцький районний суд Полтавської області
в складі: головуючого - судді Кузнецова А.В.
при секретарі Харченко Ю.Б.
Бровко Г.В. розглянувши у
відкритому судовому засіданні
в залі суду в місті
Кременчуці справу про обвинувачення
ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 народження,
Комиші Кременчуцького району, українець, громадянин України, освіта середня, не працює, не одружений, проживає
в АДРЕСА_1не судимий, в скоєні злочину, передбаченого ст. 164 ч. 1
ОСОБА_1 злісно ухилявся від сплати встановлених рішенням суду коштів на
Так, ОСОБА_1 відповідно до рішення Автозаводського райсуду м. Кременчука від 2 червня 1995 року зобов'язаний сплачувати аліменти на утримання сина ОСОБА_2
ІНФОРМАЦІЯ_2 народження, в розмірі 1/4 частини
всіх видів заробітку, щомісячно, починаючи з 25 травня 1995 року на користь ОСОБА_3 Однак ОСОБА_1 з вересня 2006 року
злісно ухиляється від сплати коштів на утримання дитини, ніде не працює і
станом на 1 липня 2007 року має заборгованість по аліментам в розмірі 2179
Допитаний в судовому засіданні підсудній ОСОБА_1 свою вину визнав повністю
і дав свідчення відповідно до викладеного формулювання
обвинувачення, пояснюючи, що на обліку в службі
зайнятості не перебуває, з оплат за виконання робіт по найму допомогу на
утримання сина не надавав, в скоєному розкається.
Крім особистого визнання вини, винність підсудного повністю підтверджується
матеріалами справи, які є належними , допустимими і достатніми.
Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку
про винність підсудного ОСОБА_1 у злісному
ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей. Його
дії підлягають кваліфікації за ст. 164 ч. 1 КК України.
Обираючи міру покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної
небезпеки вчиненого, особу винного ОСОБА_1 який по місцю проживання
характеризується позитивно, є обмежено працездатним,
не працює, раніше в силу ст.89 КК України не судимий, щиро кається у скоєному,
що є обставиною, яка пом'якшує покарання.
Обставин, що обтяжують покарання,
судом не встановлено.
З врахуванням наведеного та всіх обставин справи, думки потерпілої яка не
наполягає на суворому покаранні, суд вважає, що підсудний ОСОБА_1
підлягає покаранню у вигляді обмеження
волі, від якого його можливо звільнити з випробуванням, на підставі ст.ст. 75,
76 КК України, приймаючи до уваги
позитивну характеристику, пом'якшуюче покарання обставину та враховуючи
можливість виправлення без відбування призначеного покарання.
Міру запобіжного заходу слід
залишити попередню - підписку про невиїзд.
Керуючись ст. ст. 323, 324 КПК
України, суд -
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_1 визнати винним в скоєні злочину, передбаченого ст. 164 ч. 1 КК
України й призначити йому покарання у вигляді 2 /двох/ років обмеження волі.
ст.ст. 75, 76 ЮС України звільнити ОСОБА_1 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 2 /двох/
років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов'язки не виїжджати за межі України
на постійне проживання без дозволу органу
кримінально-виконавчої системи та повідомляти про зміну місця проживання.
Міру запобіжного заходу до ОСОБА_1
залишити попередню - підписку про невиїзд.
На вирок може бути подана апеляція
до апеляційного суду Полтавської області через Кременчуцький райсуд протягом 15 діб.