АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/254/15 Справа № 705/7352/14-к Категорія: ст. 393 ч.1, 71 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 березня 2015 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддів секретаря ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченої ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Черкаси кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_8 на вирок Уманського міськрайонного суду від 29 грудня 2014 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженка с.Людвинівка Макарівського району Київської області,

раніше неодноразово судимої, в даний час відбуває покарання в

Уманській виправній колонії №129 за вироком Макарівського

районного суду Київської області від 15.09.2011 року за ст.ст.185

ч.2, 289 ч.2, 70, 71 КК України до 5 років і 6 місяців позбавлення

волі визнана винною та засуджена за вчинення злочину,

передбаченого ст.393 ч.1 КК України і їй призначено покарання у

виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового складання остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді 3 років і 7 місяців позбавлення волі.

Цивільного позову, процесуальних витрат та речових доказів у справі немає, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :
Згідно вироку суду ОСОБА_8 визнана винною та засуджена за те, що відбуваючи покарання у виді 5 років і 6 місяців, за вироком Макарівського районного суду Київської області від 15.09.2011 року, в Уманській виправній колонії №129, 12 листопада 2014 року близько 18 год., перебуваючи на території дільниці соціальної реабілітації вказаної колонії, розташованої по вул..Енергетичній,6 в м.Умані вчинила втечу з місця відбування покарання.

На вирок суду ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій просить змінити правову кваліфікацію її дій та застосували закон про менш тяжких злочин, пом`якшити їй покарання застосувавши вимоги ст.69 КК України та застосувати Закон України «Про амністію у 2014 році».

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_8 посилається на те, що вона втекла не з місць позбавлення волі, а з місця де їй було призначено покарання у виді обмеження волі, тому необхідно змінити правову кваліфікацію її дій.

При призначенні покарання суд не врахував те, що вона хворіє на тяжку хворобу і не може відбувати покарання, тому просить застосувати амністію. Її хвороба штовхнула на втечу, щоб побачитися з рідними.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженої ОСОБА_8 та її захисника в підтримку апеляційної скарги, думку прокурора про залишення апеляційної скарги ОСОБА_8 без задоволення, перевіривши та обговоривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_8 задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Висновок суду щодо винності ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого їй злочину ґрунтується на зібраних в справі доказах, які досліджені в судовому засіданні в порядку ст.349 КПК України і їм дана вірна юридична оцінка.

Кваліфікація дій є правильною.

Посилання ОСОБА_8 на те, що її дії слід перекваліфікувати на іншу, більш м`яку, норму закону, оскільки вона втекла не з місць позбавлення волі, а з місця обмеження волі не може взятися до уваги, оскільки їй судом призначено покарання у виді позбавлення волі, а не обмеження волі і рішення суду про заміну їй невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі на більш м`яке покарання немає.

Переведення засудженої на дільницю соціальної реабілітації не вважається заміною покарання, а може слугувати підставою для внесення подання про умовно-дострокове звільнення засудженої особи або внесення подання про заміну позбавлення волі на більш м`яку міру покарання.

Підстав для застосування вимог ст.69 КК України колегія суддів не вбачає, оскільки для її застосування необхідно наявність декількох пом`якшуючих обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. Таких обставин немає. Тим більше, що ОСОБА_8 вчинила злочин під час відбування покарання і це свідчить про небажання її стати на шлях виправлення та ніяким чином не знижує ступінь тяжкості вчиненого злочину.

Колегія суддів вважає, що застосувати Закон України «Про амністію у 2014 році» неможливо, оскільки відповідно до п. є ст. 8 цього закону амністія не застосовується до осіб, які вчинили втечу з місць позбавлення волі (ст.393 КК).

Що стосується питання можливості подальшого відбування покарання ОСОБА_8 у зв`язку з наявністю у неї хвороб, то дане питання вирішується адміністрацією установи де відбуває покарання засуджена особа відповідно до вимог ст.84 КК України.

Призначене покарання ОСОБА_8 відповідає вимогам ст.ст.65,71 КК України, знаходиться в межах санкції статті Особливої частини Кодексу і є достатнім для перевиховання обвинуваченої та недопущення вчинення нею інших злочинів.

Таким чином на даний час будь-яких підстав для зміни чи скасування вироку суду немає, тому апеляційну скаргу ОСОБА_8 слід залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 407, 419 КПК України колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу ОСОБА_8 на вирок Уманського міськрайонного суду від 29 грудня 2014 року, яким ОСОБА_8 засуджена за ст.393 ч.1 КК України із застосуванням ст.71 КК України до остаточної міри покарання у виді 3 років і 7 місяців позбавлення волі, залишити без задоволення, а вирок суду без змін.

Вирок суду набирає законної сили з моменту проголошення ухвали апеляційним судом, але може бути оскаржений в касаційному порядку на протязі 3 місяців

Головуючий :

Судді :