Справа № 175/5282/14-к
Провадження № 1-кп/175/234/14
Ухвала
Іменем України
04 лютого 2015 року
Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Ювілейне обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0002308 відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, з вищою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,

встановив:

В ході судового засідання при об`явлені перерви прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, обґрунтовуючи це ризиками, передбаченими ч.1 ст.177 КПК України.

Захисник не погодилася з думкою прокурора та заявила клопотання про зміну запобіжного заходу на не пов`язаний з триманням під вартою, а саме, домашній арешт чи заставу. Обвинувачений погодився з думкою захисника.

Вислухавши думку сторін, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу (ч.3 ст.331 КПК України).

За приписом ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів дізнання та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному проваджені; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до частини другої цієї статті підставою запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчинені особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави

слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Враховуючи, що з об`єктивних причин, які не залежать від суду, розгляд справи не може бути закінчений до спливу строку запобіжного заходу, тобто до 09 лютого 2015 року, суд, виходячи з мети і підстав застосування запобіжного заходу, з урахуванням ризиків, що були підставою для обрання такого запобіжного заходу, які не зменшилися, враховуючи, що він підозрюється у вчинені тяжкого злочину, за який відповідно до ч.1 ст. 115 КК України передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, суд, виходячи з мети і підстав застосування запобіжного заходу, з урахуванням ризиків, що були підставою для обрання такого запобіжного заходу, які не зменшилися, вважає клопотання захисника про зміну запобіжного заходу на не пов`язане з триманням під вартою, не підлягаючим задоволенню і приходить до висновку про необхідність продовження строку вказаного запобіжного заходу до двох місяців.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Виходячи з цих вимог закону суд не вбачає підстав для визначення розміру застави.

Прокурором доведено, що жоден із інших більш м`яких запобіжних заходів, а ніж як тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ч.1 ст. 177 КПК України.

Керуючись ст.ст.331, 350, 369 КПК України, суд -

ухвалив:

Клопотання захисника ОСОБА_6 про заміну запобіжного заходу залишити без задоволення.

Запобіжний захід, обраний обвинуваченому ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою, - продовжити на час судового розгляду кримінального провадження до 16 години 00 хвилин 05 квітня 2015 року.

Копію ухвали вручити обвинуваченому ОСОБА_7 , прокурору і направити начальнику Дніпропетровського слідчого ізолятора.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3