справа № 165/2444/14-к
Номер провадження: 1-кп/156/9/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 червня 2015 року смт. Іваничі
Іваничівський районний суд Волинської області
в складі : головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2
ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4
за участю: прокурора ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
захисників ОСОБА_7
ОСОБА_8
представника потерпілого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Іваничі кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Торез Донецької області, українця, громадянина України, освіта повна вища, розлученого, утриманців немає, пенсіонера, інваліда 2 групи, жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України,
В с т а н о в и в :
Обвинувачений ОСОБА_6 з 12 квітня 2012 року по 31 травня 2012 року згідно наказу № 47-к від 12 квітня 2012 року Міністерства вугільної промисловості виконував обов`язки генерального директора ДП «Волиньвугілля», що у м. Нововолинську по вул. Луцькій, 1. А з 1 червня 2012 року по 31 березня 2013 року відповідно до контракту укладеного з Міністерством енергетики та вугільної промисловості України був призначений генеральним директором ДП «Волиньвугілля» і увесь цей час був наділений адміністративно-господарськими та організаційно-розпорядчими функціями, тобто був службовою особою.
Будучи керівником підприємства, службовою особою, у своїй діяльності ОСОБА_6 повинен був керуватись ст. 15 ЗУ «Про оплату праці» про організацію оплати праці на підприємстві з дотриманням норм та гарантій передбачених законодавством; п. 6 ст. 8 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» де зазначено, що керівник підприємства зобов`язаний створити необхідні умови для правильного ведення бухгалтерського обліку, забезпечити неухильне виконання всіма підрозділами, службами та працівниками, причетними до бухгалтерського обліку, правомірних вимог бухгалтера щодо дотримання порядку оформлення та подання до обліку первинних документів; постановою КМ України «Про умови і розміри оплати праці керівників підприємств, заснованих на державній, комунальній власності та об`єднань державних підприємств» від 19 травня 1999 року № 859 в частині встановлення розміру посадового окладу та преміювання;п. 9.15.9 Галузевої угоди між Міністерством енергетики та вугільної промисловості України, іншими державними органами, власниками (об`єднаннями власників), що діють у вугільній галузі, і Всеукраїнськими профспілками вугільної промисловості з доповненнями та змінами, де зазначено, що виплата заробітної плати працівникам підприємства, відособлених (структурних) підрозділів повинна проводитись у межах скоригованого розрахункового фонду оплати праці за відповідний період і перевищення фактичного фонду оплати праці може проводитись за наявності дозволу сторони власників; п. 3.2.4 «Положення про преміювання працівників на підприємствах вугільної промисловості», де вказані умови можливості преміювання працівників і технічних службовців на підприємствах вугільної промисловості; Контрактом укладеним із роботодавцем, зокрема п. 8 зобов`язання керівника та п. 17-18, де зазначені умови матеріального забезпечення керівника і конкретно випадки коли премія керівникові не надається.
Всупереч зазначеним нормативним документам, достовірно знаючи про фінансовий стан ввіреного йому підприємства та постійне невиконання планових завдань з видобутку та реалізації вугілля ОСОБА_6 шляхом зловживання службовим становищем, керуючись корисливим мотивом, діючи із прямим умислом, спрямованим на привласнення та розтрату майна підприємства 28 квітня 2012 року видав наказ № 22-д про преміювання працівників до «Дня охорони праці» на підставі якого йому незаконно нараховано та виплачено премію в сумі 1000 грн., іншим працівникам підприємства на суму 1750 грн., а всього на суму 2750грн., чим скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 191 КК України, а саме, привласнення чи розтрата чужого майна, яке було ввірене особі чи перебувало у її віданні.
За аналогічних обставин в період з 6 липня до 29 грудня 2012 року обвинувачений скоїв ще двадцять тотожних злочинів видавши ще ряд незаконних наказів про преміювання працівників ДП «Волиньвугілля». Зокрема:
· 2 серпня 2012 року було видано наказ № 41 д за виконання додаткового завдання з видобутку вугілля, проведення гірничих виробок та відвантаження вугілля для постачання на теплові електростанції України, на підставі якого ОСОБА_6 незаконно нараховано та виплачено премію в сумі 668,84 грн.;
· 16 серпня 2012 року було видано наказ № 47-д про преміювання працівників підприємства ДП «Волиньвугілля» з нагоди дня шахтаря відповідно до якого ОСОБА_6 отримав премію у сумі 200 грн.;
· 3 вересня 2012 року було видано наказ № 54 д за виконання додаткового завдання з видобутку вугілля в серпні 2012 року на суму 1398 грн. видану керівнику підприємства;
Крім того, обвинуваченим 28 серпня 2012 року видано наказ № 51-д про виплату надбавок за виконання особливо важливої роботи (підготовки і відзначення професійного свята Дня шахтаря), на підставі даного наказу ОСОБА_6 виплачено надбавку до посадового окладу встановленону наказом № 39 від 30.05.2012 р. у розмірі 8128, 38 грн.
Всього ОСОБА_6 було привласнено та розтрачено чужого майна шляхом зловживання своїм службовим становищем за вище вказаний період на загальну суму 691 322,22 грн.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення визнав частково із тих підстав, що він не погоджується з позицією державного обвинувача про єдиний умисел при видачі всіх наказів. Він не міг знати, будучи «В.о. директора», що із ним буде укладено контракт, а працюючи по контракту не міг передбачити, що буде дозвіл на видачу премій до професійних свят. Обвинувачений щиро розкаявся в скоєному та пояснив суду, що на момент видачі зазначених наказів він вважав, що діє правомірно в межах своїх посадових обов`язків та у відповідності із дозволами Міністерства вугільної промисловості на преміювання працівників ДП «Волиньвугілля». Крім того, всі накази проходили спеціальну процедуру затвердження, тобто готувались, видавались та візувались відповідальними посадовими особами, після чого він їх підписував. І крім того, в кожному наказі зазначено, що виплату проводити в межах скорегованого фонду заробітної плати. Разом з тим, обвинувачений зазначив, що коли він прийшов на ДП «Волиньвугілля», то організація була на стадії банкрутства і йому вдалось налагодити роботу підприємства, провести реконструкцію та закупити нову техніку, а за тяжку роботу люди повинні отримувати належні кошти. На даний момент усвідомив неправомірність видачі таких наказів, просить його суворо не карати, врахувавши його стан здоров`я та вік. Цивільний позов визнає частково в межах незаконно отриманих ним коштів.
Винуватість обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень стверджується показаннями свідків.
Так, свідок ОСОБА_10 показала суду, що на виконання постанови слідчого нею проводилась ревізія щодо правильності нарахування та виплати заробітних плат і премій. Під час ревізії було встановлено, що ОСОБА_6 діючи на підставі контракту підписував накази про премії без визначення покриття цих премій. Таким чином порушено галузеву угоду оскільки було перевищено скорегований фонд оплати праці. Премії виплачувались з порушенням колективного договору. Премії виплачувались: до дня бухгалтера, дня юриста та інших професійних свят. При проведенні ревізії свідок ознайомлювалась із наказами по підприємству, фінансовими документами, документами по видобутку та планами щодо видобутку вугілля, особовими картками по виплаті заробітної плати працівникам підприємства. За фінансовий стан на підприємстві відповідальність несе директор та головний бухгалтер. Протягом 2012 року фактичний фонд оплати праці перевищував на 26 млн. грн., а в період січень- липень 2013 року 818 тис. грн. Збитки це втрата доходів, тому із виплатою премій було завдано збитки. Свідок вважає, що нарахування проведені при виплаті премій, зокрема, соціальний внесок також входить в суму збитків. Акт ревізії свідком підписаний і вона переконана, що він відповідає дійсності.
Із показань свідка ОСОБА_11 вбачається, що вона працює на ДП «Волиньвугілля» головним бухгалтером. На початку 2014 року фінансовим інспектором була проведена перевірка підприємства за 2012 рік і чотири місяці 2013 року. Був виготовлений акт в якому зроблено аналіз наказів про преміювання та виплату премій. Зазначені премії були виплачені із порушенням положення про преміювання. Генеральний директор знав про фінансовий стан підприємства, це був дуже тяжкий рік. Про фінансовий стан підприємства свідок повідомляла директора і питала за що платити премії. Однак накази про преміювання видавались, і їх візували всі відповідальні особи. Директор вважав, що люди тяжко працюють і повинні отримувати належне заохочення. Письмово свідок директора не повідомляла, що вона з наказами не погоджується. Свідку відомо, що в той час їхнє вугілля було нікому не потрібне, воно лежало в залишку на підприємствах і директор, який за все несе персональну відповідальність прийняв рішення про преміювання. Скорегований фонд оплати праці можна визначити лише після закінчення місяця. Тобто лише тільки в лютому вони можуть знати скорегований фонд оплати праці за січень, а виплату заробітної плати необхідно було проводити. Разом з тим, фактичний фонд оплати праці перевищував скорегований. Свідок знає, що керівник вправі підписати наказ без бухгалтера і тому підписувала накази про преміювання. Свідок зазначила, що вони самі мають право реалізовувати вугілля і ці кошти брали на преміювання. 279 тис. грн. взяли на преміювання від реалізації вугілля і 365 тис. грн. виділило «Укрвугілля». Додатково свідок зазначила, що вона писала заперечення на акт ревізії, однак їй повідомили, що необхідно звертатись до суду. При виплаті премій проводились як нарахування на заробітну плату так і необхідні відрахування. На даний час всі нарахування та відрахування проведені, всі премії отримані.
Свідок ОСОБА_12 показала суду, що вона працює директором з економічних питань і фінансів. Премії нараховувались, виплачувались і оформлялись наказами на підставі листів з міністерства. На вугільних підприємствах заробітна плата виплачувалась на місяць пізніше. Все залежить від надходження коштів. Премія входить у заробітну плату. Скорегований розмір виводять на кінець місяця до сьомого числа наступного місяця. Я візувала накази про преміювання, але за накази і виплату коштів відповідає керівник, і він вказує, кому і скільки. Гроші йдуть від реалізації. Є спеціальне положення про преміювання. Загальна інформація про фінансовий стан була очевидною, не з усіма наказами свідок погоджувалась, але письмово не зверталась.
Представник потерпілого підтримала цивільний позов у розмірі зазначеному прокурором.
Об`єктивність показань обвинуваченого, свідків, стверджується іншими дослідженими в судовому засіданні доказами.
Так, накази Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 12 квітня 2012 року № 47-к/к та від 29 травня 2012 року № 62-к/к (а.с. 89-90 Том № 2), контракт від 29 травня 2012 року укладений між Міністерства енергетики та вугільної промисловості України та ОСОБА_6 з додатковими угодами (а.с.75-86 Том № 2), Галузева угода (а.с. 161-175 Том № 2) та Колективний договір ДП «Волиньвугілля»(а.с. 125-160 Том № 2) стверджують повноважність, обов`язки та відповідальність обвинуваченого на посаді генерального директора ДП «Волиньвугілля» в період з 13 квітня 2012 року до 20 липня 2013 року.
Накази № 22-д (а.с. 97 Том № 2), 33-д (а.с. 98 Том №2), 34-д (а.с. 99 Том №2), 36-д (а.с. 101 Том №2), 37-д (а.с. 102 Том №2), 41-д (а.с. 103 Том № 2), 43-д (а.с.104 Том №2), 44-д (а.с. 105Том №2), 51-д (а.с. 112 Том №2), 54-д (а.с.113 Том №2), 55-д (а.с.114 Том №2), 60-д (а.с. 115 Том №2), 61-д (а.с.116 Том №2), 67-д (а.с. 117 Том №2), 68-д (а.с.118 Том №2), 69-д (а.с.119Том №2) , 73-д (а.с.120 Том №2), 75-д (а.с.121 Том №2), 77-д (а.с. 122Том №2), 82-д (а.с. 123 Том №2) стверджують про проведення преміювання генеральним директором ДП «Волиньвугілля» працівників підприємства.
За таких умов, ОСОБА_6 нараховано та виплачено одноразових премій та надбавок, які не передбачені умовами контракту на загальну суму 213521,22 грн., а працівникам підприємства на суму 684491,69 грн.
Із додатку №3 (а.с. 51 Том №2) зазначеного акту вбачається, що кожен місяць фактична виплата заробітної плати перевищує скорегований план.
Із додатку № 6 (а.с.58 Том №2) вбачається, що тільки в липні, серпні та листопаді виконано план видобутку вугілля, а річний план видобутку вугілля 70,3 відсотка.
Аналізуючи дослідженні в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку про доведеність скоєння ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 191 КК України та ч. 3 ст. 191 КК України, а саме, привласнення та розтрата чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовими становищем та вчинення зазначених дій повторно.
Дії обвинуваченого державне обвинувачення кваліфікувало за ч. 5 ст. 191 КК України із кваліфікуючою ознакою привласнення та розтрата майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем вчинені в особливо великих розмірах, виходячи із того, що ОСОБА_6 вчинив єдиний продовжуваний злочин.
Із зазначеним обвинуваченням суд не погоджується, виходячи із того, що державним обвинуваченням не надано жодного доказу про те, що обвинувачений мав єдиний умисел на заволодіння та розтрату саме конкретної інкримінованої йому суми коштів. Суд приходить до висновку, що ОСОБА_6 кожен раз окремо, вчинив двадцять два випадки привласнення та розтрату грошових коштів і умисел на привласнення виникав у обвинуваченого кожен раз окремо і тому суд перекваліфіковує його дії з ч. 5 ст. 191 КК України на ч. 2 та ч. 3 ст. 191 КК України за скоєння ряду самостійних тотожних злочинів.
Відповідно до ухвал Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5-3700км13 від 8 жовтня 2013 року та № 5-4131км14 від 29 січня 2015 року необхідною умовою кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 4 та ч. 5 ст. 191 КК України є наявність умислу обвинуваченого вчинити привласнення та розтрату у особливо великому розмірі.
Захисником обвинуваченого ОСОБА_8 заявлено клопотання про визнання акту документальної ревізії № 810-14-03 від 28 лютого 2014 року недопустимим доказом виходячи із того, що до акту ревізії матеріалів кримінального провадження не долучено документів по яких проводилась ревізія, і тому фінансово-економічна експертиза не змогла дати відповіді на поставлені судом питання. При цьому захисник посилається на рішення Європейського суду з прав людини «Лагутін та інші проти Росії» від 24 квітня 2014 року, де вказано, що посилання на інформацію із невідомих джерел, яка свідчить про причетність до кримінального правопорушення без надання можливості спростувати таку інформацію порушує принцип змагальності та право особи на захист і на справедливий судовий розгляд.
Зазначене клопотання до задоволення не підлягає, тому що за своєю суттю ревізія є перевіркою шляхом застосування методів фінансового контролю по документованій обліково-економічній інформації ряду питань, які підлягають контролю керівництвом (власником) господарюючого суб`єкту, підлягають з`ясуванню органом досудового розслідування з метою збирання доказів. Тобто, суд вважає, що обвинувачений будучи посадовою особою мав можливість ознайомитись із вихідними даними, а як службова особа зобов`язаний був володіти інформацією про фінансовий стан господарства і така інформація для нього не є невідомою. Крім того, ДП «Волиньвугілля» скористалось правом подати заперечення на акт ревізії (а.с. 63 Том № 2), а законність акту ревізії перевірялась Волинським окружним адміністративним судом, яким зобов`язано ДП «Волиньвугілля» виконати вимоги акту ревізії (а.с. 66-67 Том № 2). Дозвіл на проведення позапланової ревізії також було дано належно Нововолинським міським судом Волинської області 22 січня 2014 року (а.с. 9-10 Том № 2).
При призначенні покарання суд враховує, що обвинувачений вчинив значну кількість, а саме, двадцять один тяжкий злочин. Також суд враховує дані про особу обвинуваченого, а саме, до кримінальної відповідальності притягується вперше, по місцю праці характеризується позитивно, має значний трудовий стаж у вугледобувній галузі і неодноразово нагороджувався державними відзнаками. На даний момент є особою пенсійного віку та інвалідом 2 групи.
До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого відповідно до ст. 66 КК України, суд відносить щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого відповідно до ст. 67 КК України суд не вбачає.
На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що покарання обвинуваченому слід призначити в межах санкції статей закону, за якими він притягується до кримінальної відповідальності без ізоляції від суспільства із застосуванням вимог ст. ст. 75, 76 КК України.
Цивільний позов заявлений прокурором м. Нововолинська в інтересах держави в особі ДП «Волиньвугілля» підлягає до часткового задоволення.
До задоволення підлягають прямі збитки спричинені злочинами на які був скерований умисел обвинуваченого та встановлені у судовому засіданні, що становить 691 322,22 грн.
Суд вважає, що вимога про стягнення нарахованого Єдиного соціального внеску на безпідставно виплачені премії до задоволення не підлягає, оскільки ці кошти із ДП «Волиньвугілля» були перераховані у спеціальний державний фонд, тобто не вибули із володіння держави власника ДП «Волньвугілля» і не були об`єктом злочинних посягань ОСОБА_6 .
Процесуальні витрати по справі відсутні.
Керуючись ст. ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд, -
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, ч. 3 ст. 191 КК України і призначити йому покарання
· за ч. 2 ст. 191 КК України 3 (три) роки позбавлення волі з позбавлення права обіймати посади наділені адміністративно-господарськими та організаційно-розпорядчими функціями на строк 3 (три) роки;
· за ч. 3 ст. 191 КК України 5 (п`ять) років позбавлення волі з позбавлення права обіймати посади наділені адміністративно-господарськими та організаційно-розпорядчими функціями на строк 3 (три) роки.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавлення права обіймати посади наділені адміністративно-господарськими та організаційно-розпорядчими функціями на строк 3 (три) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування основного покарання, якщо він протягом трьохрічного іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього відповідно до ст. 76 КК України обов`язки:
· не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально виконавчої інспекції;
· повідомляти вказаний орган про зміну місця проживання та роботи.
Міру запобіжного заходу до набрання вироком законної сили залишити - попередню.
Цивільний позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь ДП «Волиньвугілля» 691 322,22 грн. (шістсот дев`яносто одну тисячу триста двадцять дві гривні двадцять дві копійки).
Звільнити з-під арешту наступне майно:
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Волинської області через Іваничівський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Головуючий /підпис/ ОСОБА_1
Судді /підпис/ ОСОБА_2
/підпис/ ОСОБА_3
з оригіналом згідно

Суддя ОСОБА_1