Дело № 523/3290/15-к
Пр. № 1-кп/523/258/15
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.04.2015 року Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості, укладену між прокурором та обвинуваченим по кримінальному провадженню за № 0613 за підозрою:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, українця, громадянина України, з середньою технічною освітою, одруженого, маючого на утриманні трьох неповнолітніх дітей, раніше працюючого машиністом тепловозу ТЧ-1 Одеської залізниці, раніше не засудженого; зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 15 ч.3, 191 ч.1, 361 ч.1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Згідно обвинувального акту під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 на підставі наказу за №309 від 25.06.1993р. займав посаду машиніста тепловозу та відповідно до розділу 5 «Інструкції локомотивних бригад», затвердженої наказом «Укрзалізниці» № 876/ЦЗ від 22.11.2004 року машиніст тепловозу несе відповідальність за забезпечення встановлених норм витрат палива енергетичних ресурсів потягу поїздів.

9.12.2014 року о 20.00 годині ОСОБА_4 заступив на нічну зміну у якості машиніста тепловозу ЧМЕЗ №3021 для виконання маневрених робіт по станції Одеса-Порт Одеської залізниці. В подальшому в той же день приблизно о 23.00 годині, ОСОБА_4 , маючи намір на незаконне привласнення ввіреного йому дизельного палива, за допомогою плоскогубців відкрутивши технічний болт кріплення баку, та використовуючи шлангу злив з баку до каністри дизельне томливо в кількості 18 літрів, тим самим здійснивши незаконний доступ до паливної системи вказаного тепловозу, спричинивши своїми діями згідно довідки локомотивного депо Одеса-Сортувальна Одеської залізниці матеріальний збиток на суму 319,90 гривень, однак свій злочинний умисел не зміг довести до кінця по незалежним від нього причинам, так як був виявлений працівниками міліції.

Крім того, ОСОБА_4 під час незаконного привласнення ввіреного йому майна з метою приховання наслідків викрадення дизельного палива у вигляді відображення реєстраційної інформації по несанкціонованому витраті палива автоматизованої системи контролю витрат палива «БИС-Р», відкрутивши технічний болт паливних труб, всунув до отвору шланг, який помістив до каністри, що привело до несанкціонованого відтоку дизельного палива з баку тепловозу в період робочої зміни при виконанні маневрених робіт. Щоб зайва витрата палива не фіксувалася на приладі «БИС-Р», ОСОБА_4 вибрав режим експлуатації тепловозу без великого навантаження на двигун, витрачаючи дизельне паливо в економному режимі, внаслідок чого прилад витрат палива «БИС-Р» показував середню норму його витрачення, що привело до спотворення процесу обробки інформації до звіту. Згідно довідки начальника локомотивного депо Одеса-Сортувальна Одеської залізниці ОСОБА_5 тепловоз серії ЧМЕЗ №3021обладнаний системою витрат дизельного палива «БИС-Р», та 10.12.2014р. по станції Одеса-Порт Одеської залізниці мав місце факт втручання в роботу паливної системи зазначеного тепловоза.

Органом досудового слідства ОСОБА_4 висунута підозра у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст. 15 ч.3, 191 ч.1 КК України за кваліфікуючими ознаками: незакінчений замах на привласнення чужого майна, яке перебувало у його володінні; за ст. 361 ч.1 КК України за кваліфікуючими ознаками: несанкціоноване втручання в роботу автоматизованих систем, що призвело до спотворення процесу обробки інформації.

Одночасно з обвинувальним актом до суду надано угоду про визнання винуватості, яка була укладена 26 лютого 2015 року між прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтриманням державного обвинувачення управління нагляду у кримінальному провадженні у сфері транспорту прокуратури Одеської області ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 .

Виходячи зі змісту угоди сторони домовились, що ОСОБА_4 беззастережно визнає свою винуватість у вчинені кримінальних правопорушень в обсязі пред`явленої підозри. Також було узгоджене питання про призначення ОСОБА_4 покарання за ст.ст. 15 ч.3, 191 ч.1 КК України у вигляді 40 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, за ст. 361 ч.1 КК України у вигляді 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, з застосуванням ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити обвинуваченому покарання у вигляді 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Крім того, сторони погодились із обмеженням процесуальних прав на оскарження вироку відповідно положенням ст. 473 ч.2 КПК України, для підозрюваного також його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами 1 та 4 п.1 ч.4 ст. 474 КПК України.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні підтвердив активне сприяння підозрюваного у розкритті злочинів та вважав за можливе затвердити угоду про визнання винуватості, так як вона відповідає вимогам діючого КПК України, вид і розмір покарання на його думку співвідносяться з характером та ступенем скоєного ОСОБА_4 діяння.

Обвинувачений ОСОБА_4 , будучи ознайомленим зі своїми правами та наслідками затвердження угоди, передбаченими ст.ст. 473-474 КПК України, підтвердив добровільність укладення цієї угоди, при цьому не оспорюючи викладені у обвинувальному акті фактичні обставини скоєних кримінальних правопорушень в обсязі пред`явленої підозри та докази, які містяться у матеріалах досудового розслідування, дослідження яких не здійснювалось згідно зі ст.ст. 314 ч.3 п.1, 474 ч.2 КПК України. Також відповідно до ст.476 КПК України у підготовчому судовому засіданні з`ясовано, що обвинуваченому зрозуміло про наслідки невиконання угоди про визнання винуватості, а саме що у разі невиконання угоди прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку, наслідком якого є призначення судового розгляду в загальному порядку.

З`ясувавши думку сторін, приймаючих участь у підготовчому судовому засіданні, прокурора, який не заперечував проти затвердження угоди; обвинуваченого ОСОБА_4 , який погодився з кваліфікацією його дій за ознаками ст.ст. 15 ч.3, 191 ч.1, 361 ч.1 КК України, та пояснивши, що дійсно при вказаних обставинах місці та часу, будучи машиністом потягу ТЧ-1 під час робочої зміни злив з баку тепловозу до каністри дизельне паливо, тим самим втрутившись в роботу автоматизованої системи витрат дизельного палива, однак був затриманий співробітниками міліції на місці скоєння злочину; дослідивши обвинувальний акт та угоду, приймаючи до уваги наведені обставини, суд дійшов до висновку, що складені процесуальні документи відповідають формальним вимогам, встановленими ст.ст. 291, 472 КПК України, та умови угоди не суперечать правовій кваліфікації інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень, визначена міра покарання відповідає загальним правилам призначення кримінальних покарань і співвідносяться з видом та розміром покарання, яке остаточно узгоджене між сторонами у підготовчому судовому засіданні.

Таким чином, суд вважає, що існує достатньо підстав для затвердження угоди про визнання винуватості, яка була укладена між прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтриманням державного обвинувачення управління нагляду у кримінальному провадженні у сфері транспорту прокуратури Одеської області ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 .

При визначенні міри покарання ОСОБА_4 суд враховує умови угоди, характер та ступінь тяжкості вчинених діянь, які згідно ст.12 КК України є злочинами середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має постійне місце мешкання, міцні соціальні зв`язки, а саме родину, на утриманні трьох неповнолітніх дітей, його негативне ставлення до скоєного.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, згідно ст. 66 КК України є щире каяття, повне визнання своєї провини, активне сприяння в розкритті злочину.

Обставин, які обтяжують покарання, передбачені ст. 67 КК України, судом не встановлено та не вказано досудовим слідством.

Також суд приймає до уваги ту обставину, що під час досудового розслідування щодо підозрюваного ОСОБА_4 26.02.2015 року був обраний запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання на два місяці, який суд вважає за доцільне до спливу строку дії ухвали залишити не змінним.

Разом з цим з огляду реєстру матеріалів досудового розслідування вбачається, що до кримінального провадження під час досудового розслідування долучалися речові докази та здійснювалось залучення експертів для проведення паливно-мастильної експертизи вилученого у ОСОБА_4 палива, однак, приймаючи до уваги ту обставину, що в обвинувальному акті та в реєстрі матеріалів не вказано, що саме визнано речовим доказом та не зазначено порядок та місце зберігання, ніде не вказана сума судових витрат та реквізити експертної установи, яка проводила експертизу, враховуючи, що суд не володіє даною інформацією, так як матеріали кримінального провадження безпосередньо знаходяться у володінні прокуратури Одеської області та до обвинувального акту не долучалися, у зв`язку з чим суд дійшов до висновку, що необхідності в вирішенні питання відносно речових доказів та стягнення з ОСОБА_4 процесуальних витрат не існує.

Також до обвинувального акту не долучалися матеріали кримінального провадження №0613.

На підставі викладеного, при визначенні виду та міри покарання ОСОБА_4 , суд, враховуючи умови угоди, характер та ступінь тяжкості вчиненого діяння, особу обвинуваченого, який є раніше не судимим, його ставлення до скоєного, відсутність матеріальних збитків, вважає, що його виправлення та перевиховання можливо без ізоляції від суспільства із застосуванням до нього штрафу на користь держави.

Керуючись ст.ст. 314, 369-371, 373-374, 394-395, 472-476 КПК України, -

УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 26.02.2015р., укладену між прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтриманням державного обвинувачення управління нагляду у кримінальному провадженні у сфері транспорту прокуратури Одеської області ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 .

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у скоєнні кримінальних правопорушень передбачених ст.ст. 15 ч.3, 191 ч.1, 361 ч.1 КК України призначив йому узгоджене між сторонами покарання:

- за ст. 15 ч.3, 191 ч.1 КК України у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 680 гривень;

- за ст. 361 ч.1 КК України у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 10200 гривень.

На підставі ст. 70 КК України призначити ОСОБА_4 остаточне покарання, шляхом поглинання більш м`якого покарання більш суворим, у вигляді штрафу у дохід держави у розмірі 10200 гривень.

Запобіжний захід, обраний під час досудового розслідування щодо підозрюваного ОСОБА_4 у вигляді особистого зобов`язання припиняє свою дію 26.04.2015 року, тому після набрання вироком законної сили скасуванню не підлягає.

Матеріали кримінального провадження за №0613 від 10.12.2014 року зберігати у прокуратурі Одеської області.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до суду апеляційної інстанції через Суворовський районний суд м. Одеси протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ: