Справа
№11-3805 2006 р.
Доповідач Самойленко
УХВАЛА

Іменем України

16 січня 2007 року

Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого Самойленка А.І. суддів Яременка А.Ф., Свіягіної І.М.

з участю прокурора Каушана
і.B. захисника ОСОБА_1- ОСОБА_2 розглянув у
відкритому судовому засіданні
в місті Донецьку
справу за апеляцією засудженої ОСОБА_3 на вирок Ворошиловського районного суду м.Донецька
від 4 вересня 2006 року, яким

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 року

народження,
уродженку м.Горлівка Донецької

області, яка
мешкала без реєстрації в

м.Донецьку, раніше
судиму 23 травня 2003

року Ворошиловським районним судом

м.Донецька за
ст.358 ч.1 КК
України на 1 рік

обмеження волі з
випробуванням протягом

іспитового
строку 1 рік
відповідно до ст.75 КК

України

засуджено за ст. 190 ч.2 КК України на 2 роки позбавлення волі, за ст. 190 ч.З КК

України - на 3 роки позбавлення
волі. За сукупністю злочинів на підставі ст.70

ч.1 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання
більш суворим

призначено 3 роки позбавлення
волі. Відповідно до ст.71 КК України до цього

покарання
частково приєднано невідбуте покарання за попереднім вироком

цього ж суду від
23.05.2003 року і
остаточно призначено 3 роки 3 місяці

позбавлення
волі.

ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні
таких злочинів. Приблизно на початку липня 2000 року ОСОБА_3, перебуваючи в квартирі АДРЕСА_1, діючи з метою
заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, під приводом допомоги в
оформленні візи для виїзду в іншу державу і працевлаштування, а також сприяння
вступу на навчання в Академію Управління міста Донецька, не маючи наміру
виконувати свої зобов'язання, заволоділа майном ОСОБА_4: грошима в сумі 300
доларів США і 100 гривнями,
а всього майном останньої на суму 1699 гривень 78 копійок, завдавши потерпілій
значної матеріальної шкоди. 29
липня 2003 року в 14 годин 30 хвилин ОСОБА_3
біля будинку АДРЕСА_2, діючи
повторно з метою заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, під
приводом допомоги і сприяння вступу на навчання в Академію Управління міста
Донецька, не маючи наміру виконувати свої зобов'язання, заволоділа майном
ОСОБА_5: грошима
в сумі 340 доларів
США, а також золотими виробами -
обручкою, обручкою у виді перстня,
ланцюжком, а всього майном на загальну суму 3212 гривень 81
копійка, завдавши потерпілій значної матеріальної шкоди.

11 грудня 2003
року приблизно о 13-й
годині вона ж біля будинку АДРЕСА_3, діючи
з метою заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, під приводом
допомоги в оформленні візи для виїзду в іншу державу і працевлаштування, не
маючи наміру виконувати свої зобов'язання, заволоділа майном ОСОБА_6 - грошима в сумі 200 євро що
відповідає 1305 гривням 14 копійок,
завдавши потерпілій значної матеріальної шкоди.

4 листопада 2004 року ОСОБА_3,
перебуваючи у приміщенні ПП "Славія" в будинку АДРЕСА_4, діючи з метою
заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, під приводом допомоги у
придбанні автомобіля в іншій державі доставки автомобіля на територію України,
не маючи наміру виконувати свої зобов'язання, повторно заволоділа грошима
ОСОБА_7 у сумі 1000 євро, що
відповідає 6768 гривень,
завдавши потерпілому значної матеріальної шкоди.

Крім цього,
приблизно у середині грудня 2003
року о 16-й годині, біля будинку АДРЕСА_5, діючи
з метою заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, під приводом
допомоги в оформленні візи для виїзду в іншу державу і працевлаштування, не
маючи наміру виконувати свої зобов'язання, повторно заволоділа грошима ОСОБА_8
у сумі 800 євро, що
відповідає 5226 гривень 96 копійок,
завдавши потерпілій матеріальної шкоди у великому розмірі.

В апеляції
засуджена ОСОБА_3 просить скасувати вирок як незаконний і звільнити її з-під
варти. В обгрунтування доводів апеляції посилається на те, що справа розглянута
необ'єктивно і однобічно, судом не досліджені факти, які вона наводила у своїх
показаннях, не дано оцінки тому, що нічим не підтверджена наявність у неї
боргових зобов'язань, що чужого майна у неї не було виявлено.

Заслухавши
доповідача, захисника, яка підтримала апеляцію засудженої, думку прокурора про
необхідність скасування вироку з поверненням справи на новий судовий розгляд
через істотні порушення вимог КПК України, перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляції, апеляційний суд вважає, що апеляція підлягає
частковому задоволенню, а вирок суду -скасуванню
з поверненням справи на новий судовий розгляд, виходячи з наступного.

Визнавши ОСОБА_3
винною у вчиненні злочинів за обставин, зазначених у вироку, суд першої
інстанції в якості доказів вини засудженої навів у вироку показання самої
ОСОБА_3, потерпілих ОСОБА_7, ОСОБА_4, свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10, які вони
давали в судовому засіданні.

Однак, згідно
протоколу судового засідання як засуджена, так і інші вищезазначені особи
наведених у вироку показань не давали, а давали інші показання, які не отримали
належної оцінки у вироку. Доводам засудженої про те, що гроші у деяких
потерпілих брала не вона, а ОСОБА_9, яка з цих причин обмовила її, суд також не
дав будь-якої оцінки у вироку.

Визнавши ОСОБА_3 винною у
заволодінні 200 євро,
які належали потерпілій ОСОБА_6, суд у вироку взагалі не навів ні показань
засудженої щодо цих обставин, ні взагалі будь-яких доказів, на яких грунтується
висновок суду про доведеність вини засудженої у вчиненні цього злочину.

Натомість, у
вироку наведені показання свідків ОСОБА_10 і ОСОБА_9 щодо обставин заволодіння
засудженою грошима потерпілого ОСОБА_11 при тому, що ОСОБА_3 не була визнана
винною у заволодінні майном цього потерпілого і цей епізод був виключений
прокурором з обвинувачення ОСОБА_3.

Наведені
обставини свідчать про порушення судом вимог ст.ст.323, 334 КПК України про
те, що вирок суду повинен бути законним і обгрунтованим лише тими доказами, які
були розглянуті в судовому засіданні, що у мотивувальній частині обвинувального
вироку повинні бути наведені докази вини з зазначенням мотивів, з яких суд
відкидає інші докази.

Згідно протоколу
судового засідання 26 червня 2006 року до
закінчення судового слідства головуючий тричі робив зауваження підсудній
ОСОБА_3 "за порушення ведення судового процесу", після чого вона була
виведена із залу суду. Після цього в судове засідання ОСОБА_3 була доставлена 4 вересня 2004 року після
закінчення судового слідства, виступу у дебатах прокурора і захисника підсудної
у відсутності останньої.

Згідно вимог
ст.272 КПК України у разі, якщо підсудний порушить порядок засідання або не
підкориться розпорядженням головуючого, останній попереджає підсудного про те,
що в разі повторення ним зазначених дій його буде видалено з залу засідання.
При повторному порушенні порядку судового засідання підсудного за ухвалою суду
можна видалити з залу засідання тимчасово або на весь час судового розгляду
справи.

Однак, з
протоколу судового засідання неможливо зробити висновок про те у чому виявились
"порушення ведення судового процесу" з боку ОСОБА_3, в порушення
вказаних вимог закону підсудна ОСОБА_3 була видалена з залу засідання без
попередження про можливість застосування до неї такого заходу, ухвала про
видалення підсудної із зазначенням часу, на який вона видаляється, судом не
виносилась.

Внаслідок
недотримання судом зазначених вимог ст.272 КПК України, підсудна незаконно була
видалена з судового засідання, через що вона була позбавлена можливості брати
участь у розгляді судом справи щодо неї, брати участь у досліджені доказів у
справі і користуватись іншими правами, передбаченими ст.363 КПК України.

Таким чином, при
розгляді справи судом були порушені вимоги ст.272 КПК України, що призвело до
порушення прав підсудної брати участь у судовому засіданні і захищатись від
пред'явленого обвинувачення, при постановленні вироку в порушення вимог ст.ст. 323, 334 КПК України не
дано оцінки ні доводам засудженої в судовому засіданні, ні іншим доказам у
справі, отриманим в судовому засіданні, висновок про винуватість ОСОБА_3 у
заволодінні грошима потерпілої ОСОБА_6 взагалі не обгрунтований будь-якими
доказами.

Наведене свідчить, що судом першої
інстанції були допущені такі істотні порушення вимог КПК України, які виключали
можливість постановления
вироку, що згідно вимог ст.ст.370, 374
КПК України є підставою для скасування вироку з поверненням справи на новий
судовий розгляд під час якого необхідно з дотриманням вимог КПК України
дослідити наявні у справі докази, дати їм належну оцінку і з урахуванням
встановленого зробити висновок про винуватість чи невинуватість ОСОБА_3.

Оскільки ОСОБА_3
обвинувачується у тому, що під час іспитового строку за попереднім вироком вона
вчинила декілька злочинів, в тому числі тяжкі, не має постійного місця
проживання, підстави для зміни їй запобіжного заходу, про що вона просить в
апеляції, відсутні.

Враховуючи
наведене, керуючись вимогами ст.ст.365, 366
КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляцією засудженої ОСОБА_3
задовольнити частково.

Вирок
Ворошиловського районного суду м.Донецька від 4 вересня 2006
року щодо неї скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд у той
же суд в іншому складі суддів.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_3
залишити без міни у виді взяття під варту у СІЗО №5 м.Донецька.