Справа № 495/2050/15-к

ВИРОК
24.04.2015 м. Білгород-Дністровський
Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:
головуючої одноособово судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровський Одеської області кримінальне провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Білгород-Дністровський, Одеська область, українця, громадянина України, освіта середня, одруженого, на утриманні має малолітню дитину ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працює, раніше судимого:
· 09.07.2004 року Білгород-Дністровським міським судом Одеської області за ст. 185 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі із застосуванням ст. 75, 104 КК України строком на один рік,
· 02.11.2005 року Білгород-Дністровським міським судом Одеської області за ст. 186 ч.2 КК України із застосуванням ст. 71 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі,
· 13.11.2009 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області за ст. 185 ч.3 КК України із застосуванням ст. 71 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі,
проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 185 ч.2, ч.3 ст. 15 ст. 185 ч.3 КК України,-
сторони кримінального провадження:
старший прокурор Білгород-Дністровської міжрайонної прокуратури Одеської області ОСОБА_5
потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_7
обвинувачений ОСОБА_3
19.12.2014 року приблизно о 17.00 годині, точний час встановити не представилось можливим, обвинувачений ОСОБА_3 , знаходячись в м. Білгород-Дністровський, по вул. Радянській, 4, Одеської області, зайшов до приміщення центральної районної лікарні. Знаходячись у приміщенні лікарні він зайшов до одного з робочих кабінетів лікарів де побачив ноутбук марки «Lenovo-B590» чорного кольору. Далі, обвинувачений ОСОБА_3 , впевнившись, що його дії будуть непомічені, навмисно, з корисливих мотивів, направлених на таємне заволодіння чужим майном, маючи не погашену судимість, на шлях виправлення не став, певних висновків для себе не зробив, шляхом вільного доступу потрапив до робочого кабінету лікаря, звідки скоїв крадіжку майна потерпілого ОСОБА_6 , а саме ноутбук «Lenovo-B590» чорного кольору вартістю 3500 гривень. Після чого обвинувачений ОСОБА_3 з місця скоєння правопорушення з викраденим майном зник, обернувши викрадене на свою користь, спричинивши матеріальний збиток потерпілому ОСОБА_6 на вищевказану суму.
Обвинувачений ОСОБА_3 провину визнав у повному обсязі, щиро розкаявся у скоєному, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення.
Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив вимоги ч.3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України і наслідки обмеження обсягу доказів, визнає недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинуваченого ОСОБА_3 відносно фактичних обставин кримінальних правопорушень, оскільки вони ніким не оспорюються, дослідженням доказів, які характеризують його особистість, допитом потерпілих ОСОБА_6 і ОСОБА_7 та дослідженням доказів щодо цивільного позову ОСОБА_7 .
Обвинувачений ОСОБА_3 погодився з тим, щоб судовий розгляд обмежився його допитом, дослідженням доказів, які характеризують його особистість, допитом потерпілих ОСОБА_6 і ОСОБА_7 та дослідженням доказів щодо цивільного позову ОСОБА_7 . Йому було роз`яснено, що в даному випадку він позбавляється права оспорювати в апеляційному порядку фактичні обставини кримінального правопорушення.
Не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення у судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_3 пояснив наступне. 19.12.2014 року ввечері він, знаходячись в АДРЕСА_3 , зайшов до приміщення центральної районної лікарні. Далі він заглянув до одного з робочих кабінетів лікаря та побачив ноутбук марки «Lenovo». Впевнившись, що його дії будуть непомічені, він скоїв крадіжку ноутбуку «Lenovo» чорного кольору, який належав потерпілому ОСОБА_6 . Після чого з місця скоєння правопорушення з викраденим майном пішов та розпорядився ним на власний розсуд. 24.01.2015 року у другій половині дня він з ОСОБА_8 , знаходячись в АДРЕСА_2 , зламали вхідні двері та проникли до середини будинку, звідки скоїли крадіжку майна потерпілого ОСОБА_7 , а саме, 2 ноутбуки «Sony Vayo» та «Asus», 2 фотоапарати «Canon», планшет «Saturn-ST», чохла для планшету з вбудованою клавіатурою, 2 пляшки віскі «Red Label» та «Bushmills», чоловічі механічні наручні часи марки «Hublot», сувенірний мисливський ніж «Тигр», золоте кільце, пару золотих сережок, пату срібних сережок. Однак на місці він був застигнутий охороною охоронного комплексу «Тіра» та затриманий, а ОСОБА_8 скрився з місця скоєння злочину. Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 на суму 7970 грн. визнав за умови надання потерпілим відповідних доказів, що обґрунтовують позовні вимоги на заявлену суму. Він відшкодував завдану шкоду потерпілому ОСОБА_6 . У скоєному щиро розкаявся, просив його суворо не карати.
У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 пояснив, що він працює на посаді завідуючого дитячого відділення центральної районної лікарні. 19.12.2014 року він супроводжував хвору дитину до м. Одеси та при виході з лікарні забув зачинити двері робочого кабінету. Коли він повернувся до робочого кабінету лікарні, то виявив, що викрадено його ноутбук. На даний час йому повернуто ноутбук, претензій до обвинуваченого він не має. Просив призначити покарання обвинуваченому на розсуд суду.
Оцінюючи докази у сукупності, суд визнає винним обвинуваченого ОСОБА_3 у інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях та кваліфікує його дії:
· за ст. 185 ч.2 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно;
· за ч.3 ст. 15 ст. 185 ч.3 КК України замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), не доведений до кінця з причин, що не залежали від його волі, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у житло.
Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, часткове відшкодування завданого збитку.
Відповідно до ст. 67 КК України обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує суспільну небезпеку і характер вчиненого ним кримінального правопорушення, тяжкість скоєного, негативну характеристику за місцем проживання, одруженого, на утриманні має малолітнього сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працює, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, маючи незняту та непогашену у встановлені строки судимість, вчинив кримінальні правопорушення, які згідно зі ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких та середньої тяжкості, щиро розкаявся у скоєному, на стадії досудового розслідування і в судовому засіданні давав правдиві показання, потерпілий ОСОБА_6 претензій будь-якого характеру до нього не має, просив покарати обвинуваченого на розсуд суду, потерпілий ОСОБА_7 просив призначити покарання у виді позбавлення волі (а.с. 28-30, 37-42).
Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності. Останній раз був засуджений 13.11.2009 року до 3 років 3 місяців позбавлення волі, але після відбуття покарання відповідно до даного вироку знову вчинив нові злочини. Суд вважає, що зазначені обставини свідчать про те, що обвинувачений ОСОБА_3 не має бажання ставати на шлях виправлення.
Враховуючи вищевикладене та призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд прийшов до переконання, що його виправлення та перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.
Судові витрати по даному кримінальному провадженню відсутні.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 на суму 7970 грн. задовольнити частково, стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь потерпілого спричинену матеріальну шкоду у сумі 3985 грн., що складає половину від заявленої загальної частини матеріальної шкоди, що була завдана потерпілому. Судом прийнято саме таке рішення щодо задоволення цивільного позову з огляду на те, що кримінальне правопорушення за фактом замаху на таємне викрадення майна потерпілого ОСОБА_7 вчинене обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_8 , цивільний позов потерпілим заявлений також до ОСОБА_3 та ОСОБА_8 . Зазначені позовні вимоги обґрунтовані доказами наданими потерпілим у судовому засіданні. У задоволені іншої частини позову суд вважає відмовити (а.с. 11, 50-52).
Речові докази: пара взуття (кросівки чорного кольору), які були добровільно видані ОСОБА_3 та передані до камери схову Білгород-Дністровського МВ ГУМВС України в Одеській області повернути ОСОБА_3 (53, 54).
Керуючись ст. ст. 100, 370, 374, 395 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -
ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.2, ст. 15 ч.3 ст. 185 ч.3 КК України і на підставі санкцій даних статтей призначити йому покарання:
· за ст. 185 ч.2 КК України 2 (два) роки позбавлення волі;
· за ст. 15 ч.3 ст. 185 ч.3 КК України 3 (три) роки позбавлення волі.
Відповідно до ст. 70 ч.1 КК України визначити покарання обвинуваченому ОСОБА_3 шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим і остаточно призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 у вигляді домашнього арешту до набрання вироку законної сили залишити без змін (а.с. 46, 47).
Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_3 обчислювати з моменту його фактичного затримання та направлення до відбування призначеного покарання.
Судові витрати по даному кримінальному провадженню відсутні.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 на суму 7970 грн. задовольнити частково, стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь потерпілого матеріальну шкоду у сумі 3985 грн., у задоволені іншої частини позову відмовити (а.с. 11, 50-52).
Речові докази: пара взуття (кросівки чорного кольору), які були добровільно видані ОСОБА_3 та передані до камери схову Білгород-Дністровського МВ ГУМВС України в Одеській області повернути ОСОБА_3 (53, 54).
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Одеської області через Білгород-Дністровський міськрайонний суд протягом 30 днів з моменту його проголошення, а засудженим, які перебувають під вартою в той же строк з моменту вручення копії вироку.

.

Копію вироку негайно видати обвинуваченому та старшому прокурору.

СУДДЯ