ВИРОК

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ Справа
№1-74/2008 рік

27 березня 2008 року
Малинський районний суд Житомирської області в складі

головуючої судді Збицької К.Д.

з
участю прокурора Сивця
А.М.

секретаря Гузікової
І.І.

захисника
ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в
місті Малині кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1 народження,

уродженця
та мешканця АДРЕСА_1, українця,
громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, не жонатого, не судимого, який не
навчається і не працює;

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2
народження, уродженця
та мешканця АДРЕСА_2, українця, громадянина України, з базовою загальною
середньою освітою, не жонатого, не судимого, який не навчається і не працює;

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3
народження, уродженця та мешканця АДРЕСА_3, українця, громадянина
України, з базовою загальною середньою освітою, не жонатого, який не навчається
і не працює, в силу ст.89 КК України не судимого

всіх
за ч.2 ст. 296 Кримінального кодексу України;

встановив
:

05
лютого 2008 року о 21-й годині 30 хвилин на пероні залізничного вокзалу станції
Малин ОСОБА_3 разом з неповнолітніми ОСОБА_1 і ОСОБА_2, знаходячись в стані алкогольного
сп'яніння, групою осіб вчинили хуліганські дії відносно ОСОБА_5. Вони безпричинно, із хуліганських спонукань, грубо
порушуючи громадський порядок, проявляючи явну неповагу до суспільства,
зневагу до існуючих норм поведінки, супроводжуючи свої дії особливою
зухвалістю руками й ногами нанесли по
кілька ударів по тілу та обличчю ОСОБА_5, чим заподіяли йому легке тілесне
ушкодження у вигляді синця нижньої губи без короткочасного розладу здоров'я.

Підсудні
ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 свою вину в інкримінованому злочині визнавали повністю, підтвердили обставини, викладені в
обвинуваченні.

За показаннями підсудного ОСОБА_1 5
лютого цього року він разом зі своїми приятелями ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ще одним
товаришем, імені якого не знає, на привокзальній площі в кафе „Експрес”
розпивали горілку. Біля 21-ї години вийшли на перон. Він провів товариша на
електропоїзд сполученням Коростень-Київ, який прибув десь о 21годині 30хвилин. Коли виходив з вагону, у
тамбурі побачив незнайомого чоловіка, яким був ОСОБА_5. Між ними виникла якась
суперечка, почалася бійка, під час якої обоє випали з тамбуру на перон. Там до
них підійшли ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які чекали його на лавці. ОСОБА_2 відштовхнув
його від ОСОБА_5 і вони обоє піднялися на ноги.
Після цього вони втрьох звалили ОСОБА_5 з ніг, стали бити руками та
ногами по всьому тілу. Під час нанесення ударів у ОСОБА_5 випав годинник та 5
гривень, які підібрав ОСОБА_2. В цей момент
вони помітили працівника міліції і розбіглися. Через деякий час вони
знову повернулись в кафе „Експрес”, де були затримані працівником міліції. За що вони били ОСОБА_5 пояснити не може.
Кається.

2.

Аналогічні
показання дали підсудні ОСОБА_2 та
ОСОБА_3, які також каються. Пояснили, що
причини конфлікту між ОСОБА_1 та потерпілим не знали, однак втрутилися в бійку,
допомагаючи товаришу.

Крім
особистого визнання вини винуватість підсудних у вчиненні інкримінованого їм
злочину підтверджується показаннями потерпілого, свідків, письмовими доказами.

При
відтворенні обстановки та обставин події 21 лютого 2008 року підсудні розказали
та показали місце, де вони побили потерпілого,
розказали за яких обставин зробили це (а.с.87-88, 89-90, 91-92). Їхні
показання відповідають даним ними у судовому засіданні.

З
показань потерпілого ОСОБА_5 5 лютого він мав намір останньою електричкою
повернутися додому. Був напідпитку. Коли піднявся в тамбур вагону, до нього
підійшов ОСОБА_1, якого він на той час не знав, ніби-то попросив цигарку чи сірники,
точно не пам'ятає. Між ними виникла суперечка, яка зразу ж переросла в бійку і
вони випали на перон. Коли піднялись, до
них підійшли ще двоє хлопців. Втрьох вони звалили його на землю і стали бити
руками та ногами по тілу, голові. Після того як підсудні розбіглися, він
виявив відсутність годинника та грошей в сумі 5 гривень, підійшов до працівника міліції, розказав йому
про те, що трапилось та попросив допомогти взяти таксі, щоб доїхати додому.
Наступного дня написав заяву. На даний час йому все повернуто. Претензій до
підсудних не має та просить не призначати їм покарання, пов'язане з
позбавленням волі.

Свідок
ОСОБА_6, який працює міліціонером по
охороні громадського порядку лінійного
відділу міліції, показав, що після прибуття останнього електропоїзду помітив в
кінці перону чотирьох чоловік. Через кілька хвилин після того, як електричка
відправилась, почув крики, що доносились з того місця, направився до них, але
підсудні його помітили і втекли. До нього підійшов потерпілий, обличчя та руки якого
були в крові. Розповів, що його побили, забрали гроші та годинник, попросив
допомогти добратися додому в село Федорівку.
Пізніше в цей же вечір він знову побачив підсудних, яких знав раніше,
запросив в лінійний пункт, склав на ОСОБА_2
адміністративний протокол за ст.178 КУпАП.

Начальник
лінійного пункту міліції на станції Малин ОСОБА_7 показав, що про вчинення
злочину підсудними він дізнався з повідомлення ОСОБА_6. Через день-два до нього
звернувся потерпілий, який розповів, що 5 лютого його побили троє незнайомців та попросив
прийняти заяву. Коли затримали підсудних, вони зізнались в скоєнні даного
злочину.

Факт
заподіяння потерпілому ОСОБА_5 легких тілесних ушкоджень без короткочасного
розладу здоров'я у вигляді синця нижньої губи встановлений висновком
судово-медичного експерта №80 (а.с.44-45).

Аналізуючи
досліджені докази у їх сукупності суд
визнає повністю доведеною вину підсудних
ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у вчиненні хуліганських дій групою осіб. Всі вони
діяли з прямим умислом, усвідомлювали, що своїми діями порушують
громадський порядок, проявляють явну неповагу до суспільства, проте
супроводжували їх особливою зухвалістю, яка виразилася у безпричинному
нанесенні побоїв потерпілому та заподіянні легкого тілесного ушкодження. Суд кваліфікує
їхні дії за ч.2 ст.296 Кримінального
кодексу України.

Вирішуючи питання про призначення
підсудним виду та міри покарання суд
відповідно до ст.65 Кримінального кодексу України враховує
ступінь тяжкості вчиненого злочину,
особи винних, обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання.

Підсудні ОСОБА_1
та ОСОБА_2 характеризуються за місцем проживання позитивно. Офіційно не
працюють і не навчаються. До кримінальної відповідальності не притягувалися, вперше вчинили злочин у неповнолітньому віці,
який класифікується як злочин середньої
тяжкості. Вину свою визнали і щиро розкаялися.

3.

Зазначені обставини відповідно до ст.66
Кримінального кодексу України суд визнає такими, які пом'якшують покарання.

Підсудний
ОСОБА_1 першим своїми діями вступив в конфлікт
з потерпілим.

Підсудний
ОСОБА_3 в неповнолітньому віці притягувався до кримінальної відповідальності за
крадіжку. Від призначеного судом покарання звільнений 20 березня 2007 року у
зв'язку із закінченням іспитового строку (а.с.140). На даний час вважається
таким, що не має судимості. Характеризується за місцем проживання негативно,
однак він не є ініціатором вчинення даного злочину.

ОСОБА_3 також
свою визнав повністю, щиро кається, що пом'якшує покарання.

Обставиною, що
відповідно до п.13 ст.67 цього Кодексу
обтяжує покарання всім підсудним,
є вчинення ними злочину у стані
алкогольного сп'яніння.

З огляду на наведене, з врахуванням думки потерпілого,
відсутності внаслідок дій підсудних
тяжких наслідків суд визнає за необхідне й
достатнє для їх виправлення та
попередження вчинення нових злочинів
призначити покарання в межах санкції
статті, за якою вони засуджуються, у
виді позбавлення волі із застосуванням до неповнолітніх підсудних ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відповідно до ст.104 КК
України, а до ОСОБА_3 відповідно до ст.75 цього Кодексу звільнення від відбування покарання з випробуванням та
іспитовим строком й покладенням на них передбачених ст.76 КК обов'язків.

Керуючись
ст.ст.323,324,327 Кримінально-процесуального кодексу України,

засудив
:

визнати винними ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 у вчиненні злочину,
передбаченого ч.2 ст.296 Кримінального кодексу України та призначити покарання:

- ОСОБА_1 -
два роки позбавлення волі;

- ОСОБА_2 - один рік шість місяців позбавлення волі;

- ОСОБА_3 - один
рік позбавлення волі.

На підставі
ст.104 КК України звільнити засуджених ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від відбування
призначеного покарання за умови, що вони протягом визначеного судом іспитового
строку один рік не вчинять нового злочину та виконають
покладений на них відповідно до п.3 ч.1ст.76 КК обов'язок повідомляти органи
кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання.

На підставі
ст.75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 від відбування призначеного
покарання за умови, що він протягом визначеного судом іспитового строку один
рік не вчинить нового злочину та виконає покладені
на нього відповідно до п.п.2,3 та 4 ч.1ст.76 КК обов'язки: не виїжджати за межі
України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої
системи, повідомляти органи
кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, періодично
з'являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

Запобіжний захід
до набрання вироком законної сили залишити підписку про невиїзд.

На вирок
суду може бути подана апеляція до
апеляційного суду Житомирської області через Малинський районний суд
протягом п'ятнадцяти діб з моменту його проголошення.

Головуюча