Справа № 603/238/15-к
Провадження № 1-кп/603/33/2015
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"12" травня 2015 р. м.Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Монастириського районного суду Тернопільської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000042 від 28.02.2015 року про обвинувачення:

ОСОБА_3 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця с.Жовтневе Теребовлянського району,

Тернопільської області, жителя

АДРЕСА_1 , громадянина України,

освіти середньо-спеціальної, одруженого,

депутата Коропецької селищної ради

Монастириського району, не судимого,

у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, -

за участю:
прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:
Так, обвинувачений ОСОБА_3 в 1995 році, проходячи строкову військову службу в Збройних силах України в м.Алчевську Луганської області, неподалік військової частини знайшов бойові припаси в кількості 56 штук, які, всупереч вимогам постанови Верховної Ради України 2471-ХІІ від 17.06.1992 року «Про право власності на окремі види майна», «Положення про дозвільну систему», затверджену постановою Кабінету Міністрів №576 від 12.10.1992 року, привласнив та надалі перевіз їх за місцем свого проживання в будинок АДРЕСА_1 та всупереч «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, спорядження гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №622 від 21.08.1998 року, зберігав їх.

Надалі 03.03.2015 року обвинувачений ОСОБА_3 звернувся в Монастириське РВ УМВС України в Тернопільській області де добровільно здав 56 предметів, які є боєприпасами.

В судовому засіданні ОСОБА_3 вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України визнав повністю за обставин, що вказані в обвинувальному акті, щиро розкаявся та пояснив, що проходячи строкову військову службу в Збройних силах України в АДРЕСА_2 , неподалік військової частини знайшов бойові припаси в кількості 56 штук, які привласнив та надалі перевіз їх за місцем свого проживання де і зберігав та згодом вирішив здати знайдені предмети до міліції. Знаходячись в приміщенні Монастириського РВ УМВС України в Тернопільській області він подав заяву про добровільну здачу боєприпасів.

Обвинувачений ОСОБА_3 визнавши свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, за обставин, викладених у обвинувальному акті, повністю погодився зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що її підтверджують, відмовився від їх дослідження під час судового розгляду.

Суд, з`ясувавши думку учасників судового розгляду щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, суд приходить до переконання про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні злочину та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 263 КК України як незаконне придбання, носіння та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Також в судовому засіданні ОСОБА_3 просив про закриття кримінального провадження та звільнення його від кримінальної відповідальності, посилаючись на добровільну здачу ним боєприпасів.

Прокурор у судовому засіданні не заперечувала щодо звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності, просила його задовольнити та закрити кримінальне провадження в зв`язку з добровільною здачею ОСОБА_3 органам влади бойових припасів.

Заслухавши обвинуваченого, думку прокурора, яка вважає за можливе звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України з підстав, передбачених ч. 3 ст. 263 КК України, проаналізувавши матеріали кримінального провадження, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 263 КК України, за який законом передбачено максимальне покарання у вигляді позбавлення волі на строк до семи років, та який згідно ч. 2 ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів.

Як слідує з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до ч. 3 ст. 263 КК України, звільняється від кримінальної відповідальності особа, яка вчинила злочин, передбачений частинами першою або другою цієї статті, якщо вона добровільно здала органам влади зброю, бойові припаси, вибухові речовини або вибухові пристрої.

Пленум Верховного Суду України в своїй постанові «Про судову практику в справах про викрадення та інше незаконне поводження зі зброєю, бойовими припасами, вибуховими речовинами, вибуховими пристроями чи радіоактивними матеріалами» звертає увагу судів на те, що під добровільною здачею органам влади зброї, бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв, яка згідно з ч. 3 ст. 263 КК України є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності, необхідно розуміти такі дії, коли особа, маючи можливість і надалі зберігати будь-які із зазначених предметів, незалежно від мотивів за власним бажанням передає його відповідному державному органу (п.28).

Відповідно до п. 6 Інструкції про порядок приймання, зберігання, обліку, знищення чи реалізації вилученої, добровільно зданої, знайденої зброї та боєприпасів до неї (затверджено наказ Міністерства внутрішніх справ України від 31 травня 1993 року №314) при здаванні зброї і боєприпасів працівнику, який відповідає за їх зберігання, або черговому громадянами подається заява про добровільно здану чи знайдену зброю, боєприпаси.

ОСОБА_3 03.03.2015 року добровільно здав в Монастириське РВ УМВС України в Тернопільській області знайдені ним патрони, що підтверджується протоколом добровільної видачі від 03.03.2015 року

Наведені обставини добровільної здачі ОСОБА_3 патронів підтверджується також заявою ОСОБА_3 поданою в Монастириське РВ УМВС України в Тернопільській області, згідно якої він просить прийняти від нього боєприпаси, а саме, патрони калібру 5,6 мм в кількості 56 штук.

Пунктом 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності" від 23.12.2005 року №12 визначено, що суди повинні враховувати, що в ряді норм Особливої частини КК (2341-14) (зокрема, ч. 2 ст. 111, ч. 2 ст. 114, ч. 3 ст. 175, ч. 4 ст. 212, ч. 2 ст. 255, ч. 5 ст. 258, ч. 6 ст. 260, ч. 3 ст. 263, ч. 4 ст. 289, ч. 4 ст. 307, ч. 4 ст. 309, ч. 4 ст. 311, ч. 3 ст. 369, ч. 4 ст. 401) передбачено спеціальні підстави звільнення від кримінальної відповідальності.

У всіх зазначених випадках за наявності обставин, передбачених конкретною нормою закону, суд зобов`язаний звільнити відповідних осіб від кримінальної відповідальності.

В матеріалах кримінального провадження відсутні дані, які б створювали перешкоди суду звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за ч. 3 ст. 263 КК України.

Таким чином, проаналізувавши дані обставини суд приходить до висновку, що обвинуваченого ОСОБА_3 слід звільнити від кримінальної відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України на підставі ч. 3 ст. 263 КК України, як особу, яка добровільно здала органам влади бойові припаси з закриттям кримінального провадження щодо нього.

Питання щодо речових доказів вирішується судом у відповідності до ч. 9 ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 100, 286, 370, 372, 395 КПК України, ч. 3 ст. 263 КК України суд,

ПОСТАНОВИВ:
1. Звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності на підставі ч. 3 ст. 263 КК України за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

2. Кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 , за обвинуваченням у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України - закрити.

3. Речові докази: поліетиленовий сейф-пакет №1125377 із 26 (двадцятьма шістьма) патронами 5,6 мм., які знаходяться на зберіганні в інспектора дозвільної системи Монастириського РВ УМВС України в Тернопільській області знищити.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Тернопільської області через Монастириський районний суд Тернопільської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1