Справа № 11-273 2007р. Головуючий
Категорія - ст. 115 ч. 1 Доповідач -
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007 року
квітня 5 дня
колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Сумської
області в складі:

головуючого - Лугового М.Г.,

суддів - Гончарова М.В., Крамаренка
В.І.,

з участю

прокурора - Мусієнко О.В.,

засудженого - ОСОБА_1.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні в місті Суми кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_1. на
вирок Роменського міськрайонного суду від 29
січня 2007р.

яким, ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_1

року народження, раніше судимий:

1. 7.09.1993 року за ст. 117 ч.3, 44 КК України на 3 роки 6 місяців
позбавлення волі;

2. 2.12.1997 року за ст. 229-6 ч.2 КК України
на 2 роки позбавлення
волі;

3.
3.11.2000
року за ст. 229-3 ч.2 КК
України на 2 роки 6 місяців
позбавлення волі;

4. 11.11.2003 року за ст. 309 ч.2, 69 КК України на 1 рік позбавлення
волі, 11.11.2004 року
звільнений з місць позбавлення волі за відбуттям покарання,

засуджений за ст. 186
ч.2 КК України на 5(п"ять) років позбавлення волі, за ст.115 ч.І КК України
на 10 (десять)
років позбавлення волі.

На підставі
ст.70 ч.І КК України за сукупністю цих злочинів, остаточно йому визначено до
відбування 10 (десять)
років позбавлення волі.

Постановлено
стягнути з засудженого на користь ОСОБА_2 910
грн. 77 коп. на
відшкодування матеріальної шкоди та на користь експертної установи 329 грн. 48 коп. витрат на
проведення експертизи.

ВСТАНОВИЛА:

2

За вироком суду
злочини були скоєні за слідуючих обставин.

З червня 2005 року біля 2 години ночі,
ОСОБА_1 перебуваючи в стані алкогольного сп"яніння, на проспекту Мира у м.
Чернігові за попередньою змовою з ОСОБА_3, який 8.09.2005 року засуджений Деснянським районним судом м. Чернігова,
застосовуючи до ОСОБА_4 насильство, яке не є небезпечним для його життя та
здоров"я, відкрито викрали мобільний телефон "Нокія-6210"
вартістю 270 грн. з
сімкартою вартістю 35 грн., та
грошима в сумі 36 грн. які
були на рахунку, а всього на суму 341
грн.

17 травня 2006
року ОСОБА_1, перебуваючи в стані алкогольного сп"яніння, близько 19 години прийшов
до свого дядька ОСОБА_5 в с.Андріївка Роменського району, де в цей час
знаходився ОСОБА_6 ОСОБА_1 став вимагати від ОСОБА_6, щоб той залишив ОСОБА_5

На цьому грунті
між ОСОБА_1 та ОСОБА_7 виникла сварка під час якої ОСОБА_1 з метою заподіяння
смерті ОСОБА_7 збив його з ніг і став наносити удари руками та ногами в голову,
шию, грудну клітину, живіт заподіявши закриту травму живота, яке
супроводжувалося розривом печінки, відривом жовчного міхура від ложа печінки,
розривом брижейки, яке ускладнилося масивним внутрішнім крововиливом, що
обумовило зупинку серцевої діяльності та дихання.

В апеляції та
доповненнях до неї засуджений ОСОБА_1 посилаючись на невідповідність висновків
суду фактичним обставинам справи, яка призвела до неправильної кваліфікації
його дій за ст. 115 ч. 1 КК України,
просить вирок суду скасувати, а матеріали справи направити на нове
розслідування. При цьому зазначає, що не мав наміру вбивати потерпілого і наніс
йому 10-12 ударів
по тілу та не допускав що від його ударів може настати смерть потерпілого.
Також, на його думку, суд необгрунтовано послався у вироку на висновок
судово-медичної експертизи, оскільки він не дає конкретної відповіді. Крім того,
вважає, що прокурор Кравцов
О.Г., якому він заявляв відвід, не мав права приймати участь у розгляді справи,
оскільки він приймав участь на досудовому слідстві та суд неправильно визначив
йому початок строку відбування покарання і призначив йому суворе покарання.

Заслухавши доповідь судді про обставини справи та зміст апеляції, пояснення
засудженого, який підтримав апеляцію, міркування прокурора про залишення вироку
без зміни, а доводи апеляції -
без задоволення, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи
апеляції, колегія суддів вважає, що задоволенню вона не підлягає.

з

Висновок суду
про винність ОСОБА_1. у вчиненні злочинів за обставин, встановлених судом
грунтується на зібраних у справі і перевірених у судовому засіданні доказах.

Не визнаючи себе
винним в умисному вбивстві потерпілого ОСОБА_6 ОСОБА_1 при цьому визнав, що
наніс 10-12 ударів
руками та ногами по різних частинах тіла потерпілого.

З послідовних
показань очевидця події ОСОБА_8 вбачається, що 17 травня 2006
року під час сварки з ОСОБА_6 ОСОБА_1 вдарив ОСОБА_6 і коли він впав на
підлогу, то ОСОБА_1 продовжував бити потерпілого руками та ногами в живіт і
грудну клітину доки у ОСОБА_6 з носа пішла кров. Потім ОСОБА_1 припинив його
бити і залишивши ОСОБА_6 біля дивану вони пішли з будинку.

Свідок ОСОБА_9
пояснив, що 18 травня 2006 року о 6 годині до нього
прийшли ОСОБА_1 і ОСОБА_8. і
ОСОБА_1 сказав, що вбито ОСОБА_6 і потрібно його закопати.

Свідок ОСОБА_10
пояснила, що 18 травня 2006 року приблизно о
20 годині до неї
прийшов її співмешканець ОСОБА_1 разом з ОСОБА_8 і ОСОБА_1 сказав їй що він
вбив людину і за ним повинна приїхати міліція.

Згідно протоколу
огляду місця події видно, що 18
травня 2006 року в
АДРЕСА_1 виявлено труп ОСОБА_6 з чисельними тілесними ушкодженнями (т.1
а.с.23-25).

З висновку
судово-медичної експертизи вбачається, що смерть потерпілого ОСОБА_6 настала 17 травня 2006 року внаслідок
тупої закритої травми живота, що супроводжувалось розривом печінки, відривом
жовчного міхура від ложа печінки, розривом брижейки, яке ускладнилося масивною
внутрішньою кровотечею (т.1 а.с.39-49, 50-55).

Згідно з даними
висновків судово-медичної експертизи речових доказів ( цитологічних,
імунологічних ) в
піднігтьовому вмісті рук ОСОБА_1., а також на його одязі та босоножках виявлені сліди
крові людини, яка могла походити від потерпілого ОСОБА_6 (т.1, а.с. 198-201, 206-210).

За даними висновку додаткової судово-медичної експертизи механізм утворення
тілесних ушкоджень у потерпілого ОСОБА_6, на

4

який вказував обвинувачений ОСОБА_1
під час відтворення обстановки та обставин події, відповідає тілесним
ушкодженням виявленим при судово-медичному дослідженні трупу потерпілого (т.1,
а.с.120).

Наведені докази,
на які обгрунтовано послався у вироку суд, свідчать, що саме ОСОБА_1 спричинив
потерпілому ОСОБА_6 тілесні ушкодження, від яких настала смерть останнього та
спростовують посилання засудженого на те, що він наніс потерпілому 10-12 ударів і що від
цих ударів не могла настати його смерть.

Доводи ОСОБА_1.
про те, що суд необгрунтовано послався у вироку на висновок судово-медичної
експертизи, є безпідставними, оскільки висновок експертизи є науково
обгрунтований і дані, що містяться в експертному висновку повністю узгоджуються
з іншими доказами, які були досліджені судом.

Оцінивши
зазначені докази в їх сукупності, суд обгрунтовано дійшов висновку про те, що
дії ОСОБА_1. були спрямовані на умисне вбивство потерпілого ОСОБА_6, оскільки
про це свідчить кількість, характер та локалізація виявлених у потерпілого
тілесних ушкоджень.

Наносячи руками
та ногами зі значною силою у життєво-важливі органи - голову, грудну
клітину та живіт, засуджений ОСОБА_1 реально усвідомлював суспільно небезпечний
характер своїх дій, передбачав його суспільно-небезпечні наслідки і хоча не
бажав настання потерпілого, але свідомо припускав її настання, тобто настання
смерті охоплювалося умислом засудженого.

За таких
обставин, доводи засудженого про відсутність у нього умислу на вбивство ОСОБА_6
та перекваліфікацію його дій на ст.121 ч.2 КК України, є безпідставними.

Висновок суду
про те, що ОСОБА_1 вчинив умисне вбивство ОСОБА_6 під час сварки є
обгрунтованим і його дії судом правильно кваліфіковані за ст. 115 ч.І КК України.

Також доведено
винність ОСОБА_1. у вчиненні пограбування ОСОБА_4

Він сам підтвердив, що 3
червня 2005 року
разом зі ОСОБА_11 у М.Чернігові застосовуючи до потерпілого насильство,
відкрито забрали мобільний телефон і в цю ж ніч, намагаючись його продати він
був затриманий працівниками міліції.

5

Згідно протоколу
виявлення та вилучення видно, що 3.06.2005
року у ОСОБА_1. був виявлений та вилучений мобільний телефон, який належав
потерпілому ОСОБА_4

Дії ОСОБА_1. суд
правильно кваліфікував за ст. 186
ч.2 КК України.

Посилання
засудженого на те, що прокурор Кравцов
О.Г. не мав права приймати участь у розгляді справи, є необгрунтованими,
оскільки в силу ст.58 КПК України, участь прокурора на досудовому слідстві не
перешкоджає йому приймати участь у розгляді справи судом і не може бути
підставою для відводу.

Що стосується
доводів засудженого про те, що суд безпідставно не зарахував йому в строк
відбуття покарання 2 доби які
він перебував під вартою з 18
по 20 травня 2006 року, то колегія
суддів вважає необхідним доручити суду першої інстанції зробити перевірку та
прийняти відповідне рішення в порядку ст.ст. 409, 411 КПК України.

Покарання
засудженому призначено судом у відповідності до вимог ст.65 КК України, з
врахуванням тяжкості вчинених злочинів, даних про особу засудженого, обставин,
що пом"якшують та обтяжують покарання.

Отже, призначене
йому покарання є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження
нових злочинів і підстав для призначення більш м"якого покарання колегія
суддів не знаходить.

Керуючись ст.ст.
362, 366, 377 КПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Вирок
Роменського міськрайонного суду від 29
січня 2007 року
щодо ОСОБА_1залишити без зміни, а його апеляцію - без задоволення.

Запропонувати
суду вирішити питання про можливість зарахування ОСОБА_1 в строк відбуття
покарання 2-х діб,
тобто з 18 по 20 травня 2006 року.

Головуючий - Луговий М.Г.

Судді - Гончаров М.В., Крамаренко
В.І.

Вірно: суддя апеляційного суду