Справа № 750/9972/14 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/29/2015
Категорія - ст.286 ч. 2 КК. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 січня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5 .

З участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6

захисника адвоката ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

представника потерпілої - адвоката ОСОБА_9

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Чернігові в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження № 11-кп/795/29/2015 р. за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 23 жовтня 2014 року, яким

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , зареєстрований у АДРЕСА_2 , громадянин України, з професійно-технічною освітою, перебуває у фактичних шлюбних відносинах, на утриманні двоє малолітніх дітей, 2006 року та 2010 року народження, не працює, раніше неодноразово судимий, останній раз 25.08.2009 року Запорізьким районним судом Запорізької області за ст.ст. 289 ч.2, 75, 76 КК України на 5 років позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 3 роки,

- визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України, з призначенням покарання 5 /п`ять/ років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 /три/ роки.

На підставі ст. 71 КК України, до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Запорізького районного суду Запорізької області від 25.08.2009 року у виді одного року позбавлення волі і остаточно призначено покарання у виді 6 /шести/ років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 /три/ роки.

Запобіжний захід обвинуваченому залишено тримання під вартою.

Строк відбування покарання обчислено з дня його затримання - 07.08.2014 року.

В строк відбування покарання зараховано строк перебування ОСОБА_8 під вартою з 23.05.2009 року по 25.08.2009 року.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_11 5000 грн. витрат на правову допомогу, 100000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Цивільний позов старшого прокурора прокуратури м. Чернігова залишено без розгляду.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави судові витрати в сумі 516 грн.

Долю речових доказів вирішено у відповідності з вимогами ст. 100 КПК України,

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком суду першої інстанції встановлено, що ОСОБА_8 28 липня 2010 року о 09 год. 40 хв., керуючи за дорученням автомобілем марки «DAEWOO LANOS», д.р.н. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_12 , рухався у м. Чернігові по вул. Шевченка зі сторони вул. О. Молодчого у напрямку вул. Рокосовського, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, розташованого на перехресті вулиць Шевченка А. Павлова, поруч із зупинкою громадського транспорту «Стадіон ім. Гагаріна» у м. Чернігові, перед яким зупинився та стояв автобус марки «ПАЗ», д.р.н. НОМЕР_2 , порушив вимоги п.п. 2.3б), 18.1, 18.4 Правил дорожнього руху - проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою та її зміною, не надав дорогу пішоходу, своєчасно не вжив заходів для зменшення швидкості керованого ним автомобіля аж до його зупинки, в результаті чого на зазначеному пішохідному переході вчинив наїзд на пішохода ОСОБА_11 , яка переходила проїзну частину вул. Шевченка по пішохідному переходу справа наліво відносно напрямку руху автомобіля під керуванням ОСОБА_8 .

В результаті дорожньо-транспортної пригоди потерпіла ОСОБА_11 отримала тілесні ушкодження у вигляді травм голови, живота, верхніх та нижніх кінцівок, тулубу, ускладнених травматичним шоком 3 ступеню, гіповолічним шоком 3-4 ступеню, що супроводжувалось передчасним відшаруванням нормально розташованої плаценти, з наступною антенатальною загибеллю плоду та призвели до переривання вагітності терміном 32 тижні, які згідно висновку експерта № 1542 від 22.09.2010 року, у своїй сукупності відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 , не оспорюючи кваліфікацію дій та фактичні обставини справи, просить змінити вирок суду, пом`якшити призначене покарання, застосувати ст. 69 КК України, зарахувати в строк відбування покарання його перебування під вартою на території Російської Федерації з 21.10.2011 року по 20.04.2012 року по даному кримінальному провадженню. Вважає вирок необґрунтованим та незаконним внаслідок недодержання судом принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, що суперечить вимогам постанови Пленуму ВСУ від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання». Він вчинив правопорушення не умисно, а з необережності, а також із-за неуважності потерпілої, яка порушила п.п. 4.10, 4.14б) ПДР України, повністю визнав вину, розкаявся, надав першу медичну допомогу потерпілій, викликав працівників ДПС, пройшов медичне освідування, яке підтвердило, що він був тверезим, відшкодував витрати медичному закладу за лікування потерпілої, не залишив місця події. Має на утриманні сестру-інваліда першої групи, матір-пенсіонерку, двох малолітніх дітей, непрацюючу дружину, хворіє на тяжке захворювання гепатит «С», позитивно характеризується, не притягувався до адміністративної відповідальності.

В запереченнях на апеляційну скаргу обвинуваченого старший прокурор прокуратури м. Чернігова ОСОБА_13 та представник потерпілої, адвокат ОСОБА_9 вважають вирок законним, постановленим без порушень вимог КПК України, з відповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, а доводи апеляційної скарги ОСОБА_8 - необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, тому просять апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок суду без змін.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого, який просив змінити вирок суду, пом`якшити міру покарання, застосувавши ст. 69 КК України, думку прокурора ОСОБА_6 про залишення вироку суду без змін в частині призначеного покарання, із задоволенням апеляційної скарги в частині зарахування часу перебування обвинуваченого під вартою в Російській Федерації, дослідивши матеріали кримінального провадження, яке розглянуто у скороченому судовому засіданні у відповідності з вимогами ст. 349 ч. 3 КПК України, та перевіривши доводи апеляційної скарги в межах вимог у відповідності із ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

У судовому засіданні ОСОБА_8 вину у пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю, підтвердив обставини, при яких порушив ПДР України та вчинив наїзд на жінку-пішохода, яка переходила дорогу по пішохідному переходу в липні 2010 року, щиро розкаявся, але цивільний позов визнав частково, бо вважає, що є вина і пішохода. Перебуваючи у місцях позбавлення волі не зможе в повній мірі відшкодувати шкоду. Також підтвердив, що був затриманий в РФ і перебував там під вартою з 21.10.2011 року по 20.04.2012 року, що просить зарахувати у покарання.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_8 в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження при обставинах, встановлених судом, відповідає матеріалам кримінального провадження, доводиться сукупністю зібраних доказів.

Дії ОСОБА_8 судом першої інстанції вірно кваліфіковані за ст. 286 ч.2 КК України.

Призначаючи покарання ОСОБА_8 , суд керувався вимогами ст. 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, що не є умисним, але тяжким, конкретні обставини провадження: тяжкість отриманих потерпілою тілесних ушкоджень, які призвели до переривання вагітності, що тілесні ушкодження потерпілій заподіяні на пішохідному переході, що в сукупності вказує на підвищену суспільну небезпечність дій обвинуваченого, наявність цивільних позовів прокурора та потерпілої, що шкода потерпілій не відшкодована, але відшкодовано витрати, понесені закладом охорони здоров`я на лікування потерпілої, думку потерпілої та її представника про призначення обвинуваченому максимального строку покарання, особу обвинуваченого, у якого на утриманні знаходяться двоє малолітніх дітей, матір-пенсіонерка та сестру-інвалід першої групи,непрацюючу дружину, а також освіту обвинуваченого, стан його здоров`я хворіє на тяжку хворобу, до затримання працював, позитивно характеризується за місцем останнього проживання та роботи, відсутність адміністративних стягнень, але раніше був судимий, новий злочин вчинив під час відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком та покладенням судом певних обов`язків, передбачених ст. 76 ч.1 п.п. 2-4 КК України, які він не виконав та фактично відразу після вчинення нового злочину виїхав за межі України без дозволу органів кримінально-виконавчої системи, не виконав обов`язків попереднього вироку, шкоду потерпілій не відшкодував навіть у мінімальному розмірі, ніяких заходів для її відшкодування не вжито, обставину, що пом`якшує покарання щире каяття, відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Колегія суддів приймає до уваги, що ОСОБА_8 раніше неодноразово судимий, має непогашені судимості за умисні злочини, вчинив тяжкий злочин, пов`язаний із порушенням правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження, та в період відбування покарання за першим вироком, тому підстав для пом`якшення покарання не вбачається.

Також судом першої інстанції враховано всі обставини, на які посилається обвинувачений в своїй апеляційній скарзі щодо принципів призначення покарання.

Разом з тим доводи обвинуваченого про зарахування в строк відбування покарання строк його перебування під вартою з 21.10.2011 року по 20.04.2012 року на території Російської Федерації заслуговують на увагу, бо в матеріалах справи та доданих прокурором додаткових документів підтверджується, що ОСОБА_8 вчинив злочин на території України, 28.07.2010 року щодо нього була порушена кримінальна справа за ст. 286 ч. 2 КК України слідчим СВ ЧМВ УМВС України в Чернігівській області, 30.07.2010 року його оголошено у міжнародний розшук, 16.08.2010 року, 21.10.2011 року Деснянським райсудом м. Чернігова йому обирався запобіжний захід - взяття під варту /а.с. 6-9/.

З постанови Преображенського прокурора м. Москви ОСОБА_14 від 08.08.2014 року вбачається, що ОСОБА_8 був затриманий на території РФ у відповідності з матеріалами екстрадиційної перевірки щодо нього 07.08.2014 року, і цього ж дня йому обрано запобіжний захід - взяття під варту до 21.08.2014 року /а.с. 85-92/ з метою виконання запиту про передачу ОСОБА_8 представникам компетентних органів України.

З цього документу та додаткових документів, доданих до справи прокурором у апеляційному суді, вбачається, що ОСОБА_8 , який розшукувався УВС України в Чернігівській області по даній справі, був затриманий на території РФ ще і 21.10.2011 року та перебував під арештом по 20.04.2012 року, і був звільнений за сплином граничного строку тримання під вартою за законами РФ, у нього було відібрано зобов`язання з`явитись до Одинцовської прокуратури м. Москви, але він не зявився.

З огляду на вищевказане суд першої інстанції всі строки перебування під вартою ОСОБА_8 визначив не вірно, тому в цій частині вирок суду підлягає зміні, із зарахуванням у строк відбування покарання термін перебування ОСОБА_8 під вартою в РФ, що не суперечить вимогам ст. 577 КПК України.

Колегія суддів вважає, що призначене судом першої інстанції покарання ОСОБА_8 відповідає вимогам закону, обставинам кримінального правопорушення, даним про його особу, судом враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, воно є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, а тому вирок в цій частині підлягаю залишенню без змін, без задоволення апеляційної скарги в цій частині.

Цивільні позови судом вирішені вірно.

Керуючись ст.ст. 404 - 414, 418 - 419, 374 - 376, 424 - 426, 532, 577 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 23 жовтня 2014 року щодо ОСОБА_8 змінити.

Зарахувати в строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_8 строк перебування під вартою з 21.10.2011 року по 20.04.2012 року під час екстрадиційного арешту в Російській Федерації.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.

На судові рішення може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4