Дата документу Справа № 11-1534/11
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 11 1534/11 Головуючий 1 інст. Кіяшко В.О.
Категорія ч.2 ст.307 КК України Доповідач 2 інст. ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2011 рокуколегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Запорізької області в складі:

головуючого Алейнікова Г.І.,

суддів Дадашева С.В., Булейко О.Л.

за участю прокурора Стоматова В.П.

розглянула в м.Запоріжжя у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_2, на вирок Вільнянського районного суду Запорізької області від 29 серпня 2011 року, яким

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець розїзду Даровиця, Котельничеського району, Кіровської області, РФ, громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_2, не одружений, не працюючий, проживаючий за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, раніше судимий:

- 18.04.2007 року Василівським районним судом Запорізької області за ч.3 ст.185, ст.69 КК України на 1 рік 6 місяців позбавлення волі; на підставі ст.ст. 75, 76 КК України, звільнений від відбування покарання з випробуванням на 1 рік;

- 24.12.2008 року Василівським районним судом Запорізької області за ч.3 ст.185, ч.1 ст.263, ч.1 ст.304, ч.1 ст.390, ст.ст. 70, 71 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі; звільнений 19.05.2011 року умовно-достроково на невідбутий строк - 1 рік 25 днів,

засуджений за ч.2 ст.307 КК України на 5 років позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Василівського районного суду Запорізької області від 24.12.2008 року, остаточно призначено покарання у вигляді 5 років 6 місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу, залишений попередній підписка про невиїзд. Постановлено зарахувати до строку відбування покарання, строк досудового тримання під вартою - з 13.07.2011 року.

Питання щодо речових доказів вирішено у відповідності зі ст.81 КПК України.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_2 визнаний винним та засуджений за те, що він 11.07.2011 року, в ранковий час, маючи намір на незаконне придбання й зберігання особливо небезпечної наркотичної речовини з метою подальшого її збуту в місця позбавлення волі, на попутному транспорті направився з с.Мала Білозерка Василівського району Запорізької області, на ринок "Анголенко" у м.Запоріжжя, де у невідомої особи за 100 грн., придбав особливо небезпечну наркотичну речовину марихуану, яку в подальшому перевіз до себе додому, де помістив її у 8 сигарет "Наша Марка" і запакував до продуктової передачі.

Наступного дня, 12.07.2011 року, ОСОБА_2, направився до свого знайомого ОСОБА_3, і попросив його поїхати з ним у Вільнянське СІЗО №11, для того щоб передати продуктову передачу піддослідному ОСОБА_4, тому що в нього немає паспорта, на що ОСОБА_3 погодився. У цей же день, ОСОБА_2, разом з ОСОБА_3, на попутному транспорті приїхали у п.Кам'яний, де пройшли до кімнати прийому передач для піддослідних СІЗО №11. Зайшовши до кімнати, ОСОБА_2, для доведення свого злочинного наміру до кінця, попросив ОСОБА_3 заповнити заяву на передачу, і під видом продуктової передачі незаконно збув особливо небезпечну наркотичну речовину "каннабіс" (марихуану) піддослідному Вільнянського СІЗО №11 ОСОБА_4, після чого, у зазначений день, на місці був затриманий працівниками вищевказаної установи.

Згідно висновку експерта №1235 від 16.07.2011 року, сумішеві речовини рослинного походження сіро-зеленого та коричневого кольорів масою 1,1212 гр. і 2,2330 гр. (первісні маси, згідно висновку фахівців від 13.07.2011 року №2337, становили відповідно 1,2212 гр. і 2,3303 гр.), є сумішами особливо небезпечної наркотичної речовини - каннабіс (марихуана), маса якої у перерахунок на суху речовину становить 0,18 гр. і 1,665 гр., а загальна маса - 1,845 гр.

В апеляції засуджений ОСОБА_2, не оспорюючи обставин справи, доведеності вини та юридичної кваліфікації його дій, просить вищевказаний вирок суду змінити та застосувати положення ст.69 КК України. Посилається на те, що суд не в повному обсязі врахував стан здоровя його матері, а також той факт, що вона знаходиться на його утриманні та має потребу в постійному уході і нагляді.

У судовому засіданні апеляційної інстанції суд заслухав доповідь судді щодо вироку, ким і в якому обсязі він оскаржений та основних доводах апеляції; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляції засудженого і вказував на законність та обґрунтованість вироку суду.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів не вбачає підстав до задоволення апеляції та скасування або зміни вироку з наступних підстав.

Висновки суду про доведеність вини засудженого ОСОБА_2 у скоєному ним злочині, відповідно до обставин викладених у вироку, відповідають зібраним по справі доказам, є обґрунтованими.

Як вбачається з матеріалів кримінальної справи, засуджений ОСОБА_2 у судовому засіданні повністю визнав себе винним, в звязку з чим, на підставі ст.299 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших документів, стосовно фактичних обставин справи, оскільки вони учасниками судового розгляду не оскаржуються. При цьому суд розяснив зміст і наслідки цих обставин, переконався у добровільності й істинності позицій учасників розгляду, у тому числі і засудженого ОСОБА_2

У відповідності зі ст.365 КПК України, висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин справи, які не оспорювалися і стосовно яких, відповідно до вимог ч.1 ст.299 і ст.301-1 КПК України, докази не досліджувалися, не перевіряються.

При розгляді справи суд правильно кваліфікував дії ОСОБА_2 за ч.2 ст.307 КК України, як незаконне придбання, зберігання, перевезення з метою збуту, а також збут особливо небезпечного наркотичного засобу до місць позбавлення волі.

У відповідності з вимогами ст.65 КК України та постановою Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», зі змінами й доповненнями від 06.11.2009 року № 11, суд при призначенні покарання повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання, а також особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання ОСОБА_2, суд врахував характер і ступінь тяжкості скоєного злочину, дані про особу винного, та обставини, які помякшують та обтяжують покарання, а саме: ОСОБА_2 раніше неодноразово судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку в наркологічному та психіатричному диспансерах не знаходився, крім того, щиросердо розкаявся у скоєному злочині та сприяв його розкриттю. Все це дало змогу суду прийти до вірного висновку про можливість виправлення ОСОБА_2 лише у місцях позбавлення волі, та призначити мінімальне покарання, передбачене санкцією ч.2 ст.307 КК України, яке є необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Таким чином, доводи викладені в апеляції ОСОБА_2 щодо помякшення призначеного покарання, районним судом враховані при постановлені вироку.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що порушень кримінально-процесуального законодавства, які тягнуть за собою скасування або зміну вироку суду першої інстанції, під час апеляційного розгляду справи, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 362, 365, 366 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляцію засудженого ОСОБА_2 залишити без задоволення, а вирок Вільнянського районного суду Запорізької області від 29 серпня 2011 року відносно ОСОБА_2 - без змін.

Головуючий

судді