Провадження № 11-кп/795/492/2015
Категорія - ч.4 ст. 187 КК Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 липня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарях ОСОБА_5 ОСОБА_6

з участю сторін кримінального провадження

обвинуваченого ОСОБА_7

його захисника-адвоката ОСОБА_8

прокурора ОСОБА_9

потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_11

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001252,

щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, який працює водієм у державній фінансовій інспекції в Чернігівській області, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, раніше не судився,

обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 187 КК України,

за апеляційними скаргами потерпілої ОСОБА_10 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 31 березня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком ОСОБА_7 засуджений за ч. 4 ст. 185 КК України на 5 років позбавлення волі.

Відповідно до ст. ст. 75, 76 КК України звільнений від відбуття покарання з випробуванням з іспитовим строком на три роки з покладенням обов`язків : повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи та періодично з`являтись для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

За обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого за ч. 4 ст. 187 КК України, ОСОБА_7 виправданий за недоведеністю його вини у вчинені кримінального правопорушення.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави судові витрати за проведення експертиз в розмірі 1 701 грн. 50 коп.

У задоволенні цивільного позову прокурора про стягнення з ОСОБА_7 витрат на лікування потерпілої ОСОБА_10 , - відмовлено.

Відмовлено в задоволенні позовних вимог потерпілій ОСОБА_10 до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Питання про долю речових доказів і документів було вирішено у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Як встановив суд, 14 лютого 2013 року близько 01 години ночі, ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_12 , який засуджений 25 квітня 2014 року Новозаводським районним судом міста Чернігова за цей злочин, діючи з корисливих мотивів та з метою викрадення чужого майна, прибули до офісу ТОВ «ТЕД», який розташований за адресою: місто Чернігів, вул. Щорса, будинок № 62-А, де шляхом свердління дрилем пошкодили механізм закривання метало пластикового вікна та проникли у приміщення офісу, звідки таємно викрали майно: ікону «Спас Вседержитель» вартістю 800 грн., сейф вартістю 720 грн., в якому знаходились грошові кошти в розмірі 142 000 грн., розкладний ніж вартістю 269 грн. 80 коп., два ключі загальною вартістю 60 грн., ключ вартістю 17 грн., ключ від автомобіля вартістю 2 710 грн. 80 коп., газовий револьвер «ME 38 Компакт» вартістю 1 000 грн., а всього заволоділи майном потерпілого ОСОБА_11 на загальну суму 147 577 грн. 60 коп.

За обвинуваченням ОСОБА_7 в тому, що 05 березня 2013 року, в нічний час, з метою заволодіння чужим майном, шляхом підбору ключа проник у квартиру АДРЕСА_2 , де напав на власницю квартири ОСОБА_10 , якій заподіяв не менше двох ударів металевою палицею в область голови, чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді відкритої непроникаючої черепно-мозкової травми: вдавленого багато уламкового імпресійного перелому в лівій лобно-тім`яній області голови, забиття головного мозку, забійно-рваних ран волосяної частини голови, які в комплексі відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя; закритих переломів голівок 3-4 п`ясткових кісток зліва, основи основної фаланги 3-го пальця лівої кисті, перелому проксимальної фаланги 3-го пальця лівої кисті, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоров`я, заволодівши виробами із золота та срібла, 39 корковими пробками, чотирма жіночими спідницями, одною вазою на загальну суму 278 863 грн., які належали ОСОБА_10 , виправданий.

В апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_10 просить вирок суду в частині виправдання ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 187 КК України та у частині відмови у задоволенні цивільного позову про стягнення матеріальної та моральної шкоди, скасувати. Ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним у розбійному нападі на неї з проникненням у житло, спрямованому на заволодіння чужим майном у великих розмірах та поєднаному із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, та засудити за ч. 4 ст. 187 КК України, задовольнити її цивільний позов, стягнувши з ОСОБА_7 на її користь 282 372 грн. 70 коп. на відшкодування матеріальної шкоди та 500 000 грн. на відшкодування завданої моральної шкоди.

Просить дослідити речові докази коркові пробки, вилучені у ОСОБА_7 під час проведення обшуку в його квартирі, пред`явивши їй їх для огляду.

Доводи апеляційної скарги потерпілої обґрунтовані тим, що суд першої інстанції грубо порушив її права, оскільки показання свідків сторони обвинувачення оцінив критично, а речові та інші докази, визнані неналежними та недопустимими, тоді як усі показання обвинуваченого ОСОБА_7 та його родичів і знайомих визнані достовірними.

Фактично, суд першої інстанції звинуватив її у вчиненні злочину, передбаченого ст. 383 КК України, та не виконав вказівок апеляційного суду, викладених в ухвалі, якою був скасований виправдувальний вирок щодо ОСОБА_7 .

Потерпіла стверджує, що не обмовляє обвинуваченого у вчиненні злочину. Спершу вона повідомила лікарям, що впала та ударилась об тумбочку, проте, лікар ОСОБА_13 , який оглядав травму, відразу зрозумів, що удар був завданий по голові довгим металевим предметом.

В лікарню її супроводжував свідок ОСОБА_14 , який підтвердив суду, що вона перебувала в запамороченому стані.

Свідку ОСОБА_15 вона перед операцією сказала, що на неї напав ОСОБА_16 , і та зрозуміла, що це їх спільний знайомий ОСОБА_7 .

Після операції вона надіслала СМС повідомлення ОСОБА_7 про те, що вона напише на нього заяву в міліцію.

Повідомлення з її телефону на телефон ОСОБА_7 в матеріалах провадження відсутнє. Вказує, що наявні у ОСОБА_7 пробки є прямим доказом нападу на неї. Під час нападу вона бачила, що саме ОСОБА_7 бив її, а не інша особа.

Суд повірив показанням свідка ОСОБА_17 , яка стверджувала, що 05.03.2013 року ОСОБА_7 прийшов на квартиру її матері, де в той час перебувала і вона, щоб поздоровити її з днем народження. При цьому не звернув уваги, що телефон обвинуваченого на час здійснення на неї розбійного нападу перебував в місці, де знаходиться її квартира. Крім того ОСОБА_7 телефонував ОСОБА_17 05.03.2013 року о 20 годині 39 хвилин, щоб поздоровити з днем народження, відповідно у нього не було потреби серед ночі з`являтися з особистим візитом. Суд не допитав слідчого ОСОБА_18 , який допитувався Новозаводським районним судом м. Чернігова та підтвердив зміст розмови, а також надав довідку.

Свідкам ОСОБА_19 та ОСОБА_20 вона розповідала, що на неї напав ОСОБА_21 .

Під час нападу на неї були викрадені коркові пробки з-під сухого вина та шампанського „Брют близько 40 штук. Під час обшуку житла обвинуваченого ОСОБА_7 в присутності двох понятих були виявлені та вилучені такі ж як у неї пробки.

Відкидаючи показання свідка ОСОБА_22 як недостовірні, суд послався на те, що свідок є її приятелем і не пояснив своє перебування біля її будинку в такий пізній час, проте слідчий експеримент з цим свідком не проводився.

У вироку суду не надано ніякої правової оцінки її показанням та показанням свідків про наявність у неї до здійснення розбійного нападу, золотих прикрас, які вона не носила, проте скуповувала з метою надійного вкладення грошових коштів.

На думку потерпілої, суд першої інстанції маючи докази на підтвердження винуватості ОСОБА_7 , безпідставно виправдав його та відмовив у відшкодуванні матеріальної та моральної шкоди.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_9 просить вирок суду в частині виправдання ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 187 КК України скасувати, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187 КК України, виключити пом`якшуючу обставину «щире каяття» та призначити 9 років позбавлення волі з конфіскацією майна, за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком 5років та відповідно до ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком 9 років з конфіскацією майна.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що суд при обранні покарання безпідставно прийшов до висновку про незнання потерпілої того, хто завдав їй тілесних ушкоджень, оскільки не взяв до уваги пояснень, в яких вона дізнавшись від лікарів про отримання тяжкої травми і необхідність операції відразу ж направила СМС повідомлення ОСОБА_7 ; твердження ж останньої про неможливість бачити нападника за недостатністю світла, спростовується нею ж, де сама прямо вказує на ОСОБА_7 , якого впізнала не тільки ззовні, а й по голосу. Аналізуючи обставини нападу, особа, яка це здійснила, мала достатньо світла, оскільки усі удари досягли свого призначення.

Судом не надано оцінки доводам обвинуваченого, що ОСОБА_10 обмовила його з метою отримання грошей, яких у нього не було. Папко мав заробітки лише восени, не мав власної квартири, автомобіль купив за гроші, викрадені у колишнього чоловіка потерпілої, ОСОБА_11 .

Кількість вилучених коркових пробок на квартирі обвинуваченого, відповідає тій кількості та з-під напоїв, які зазначила потерпіла. Клопотання прокурора про огляд потерпілою коркових пробок з метою відібрання нею пробок від вжитих нею спиртних напоїв, у судовому засіданні було відхилене.

Висновки суду про неможливість свідка ОСОБА_23 побачити на впізнати особу із-за тюлі та дерева, нічим не обґрунтовані, а навпаки спростовується поясненнями останнього в суді.

Аналіз телефонних з`єднань УТОЗ УМВС, який суд визнав недопустимим доказом, з тих підстав, що начальник даного органу як співробітник правоохоронного органу не є фахівцем в області топографії, вказує на те, що обвинувачений на час здійснення нападу на потерпілу перебував в районі її житла.

На думку прокурора, судом необґрунтовано визнана як обставина, що пом`якшує покарання в крадіжці майна ОСОБА_11 „щире каяття, оскільки ОСОБА_7 заявляв, що ініціатором цієї крадіжки була потерпіла, яка в подальшому вимагала у нього частину викрадених грошей, хоча такі твердження спростовуються доказами по справі та розцінюється як намагання зменшення своєї ролі у скоєному, нещирість та відсутність каяття.

В запереченнях на апеляційні скарги потерпілої та прокурора обвинувачений ОСОБА_7 звертає увагу суду на те, що потерпіла ОСОБА_10 спочатку всіляко намагалася приховати факт нападу на неї та викрадення коштовностей, попросила подруг прибрати у квартирі та замити сліди крові. На думку обвинуваченого, потерпіла Сеньок приховує справжні події та причини нападу на неї в ніч з 4 на 5 березня 2013 року, а його обмовляє, щоб спростувати свою причетність до викрадення грошей її колишнього чоловіка ОСОБА_11 . Саме ОСОБА_10 була ініціатором крадіжки, надала план-схему розташування сейфу з грошима, та попросила здійснити крадіжку з офісного приміщення свого колишнього чоловіка, що вони з ОСОБА_12 і зробили.

Свідки ОСОБА_17 та ОСОБА_24 підтвердили, що в ніч на 05 березня 2013 року він перебував у квартирі за місцем проживання своєї колишньої дружини. О 20 год. 30 хвилин 05 березня 2013 року він телефонував ОСОБА_25 , щоб поцікавитися поїздкою до м. Бровари, запропонувати свою допомогу. Слідчий ОСОБА_18 надав суду довідку, що така розмова відбулася між ним та його колишньою дружиною.

Вилучені в нього пробки зберігалися на балконі і були зібрані ним для того, щоб зробити з них столик. Сама ОСОБА_10 пояснювала, що надавала йому пробки та збирала, проте він їх не викрадав.

Під час слідчого експерименту було з`ясовано, що перед вікнами потерпілої ОСОБА_10 розташоване дерево, яке звужує огляд з вулиці до вікна і робить неможливим розгледіти обличчя людини, яка стояла на кухні, що вказує на неправдивість показань свідка ОСОБА_23 .

У роздруківках, наданих обвинуваченням, за ніч з 4 на 5 березня 2013 року азимути мобільних телефонів його та потерпілої не співпадають, що виключає його перебування в квартирі потерпілої під час нападу на неї.

Заслухавши доповідача, потерпілу та прокурора, які просили про скасування вироку в частині виправдування за розбій і про ухвалення обвинувального вироку та про призначення покарання і стягнення матеріальної та моральної шкоди, обвинуваченого та його захисника, які просили про залишення вироку суду без змін, свідків, потерпілого ОСОБА_26 , спеціалістів, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, апеляційній скарги потерпілої та процесуального прокурора залишити без задоволення.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, в нічний час, 05 березня 2013 року, в своїй квартирі була побита ОСОБА_10 , якій було завдано не менше двох ударів металевою палицею в область голови, а також ударів по руці, від яких потерпіла одержала важку травму голови та переломи п`ясткових кісток та фаланг пальців лівої руки, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент їх заподіяння.

З квартири були викрадені вироби із золота та срібла, 39 коркових пробок, чотири жіночі спідниці, одна ваза, а всього майна на суму 278 863 грн., що належало ОСОБА_10 .

Видимих слідів проникнення через двері, вікна виявлено не було. Потерпіла ОСОБА_10 під час надання первинної медичної допомоги, про вчинений напад на неї, лікарям не повідомила, зазначивши, що впала та ударилася об тумбочку. Попросила подругу та сусідку поприбирати в своїй квартирі, замінений замок на вхідних дверях віддала особі, яка назвалася співробітником державної установи, що бореться з корупцією, та яка зникла разом з цим замком. Викрадені прикраси із срібла та золота, ваза та жіночі спідниці не знайдені.

Під час апеляційного розгляду були досліджені коркові пробки, вилучені в квартирі ОСОБА_7 , кількість яких співпадає з кількістю викрадених з квартири ОСОБА_10 . Проте, 38 пробок не мають жодних особливостей, тільки одна пробка відрізняється за формою та розміром.

На питання головуючого потерпіла ОСОБА_10 відповіла, що пробка, яка відрізняється за розміром і формою від бутеля. На це ж саме питання обвинувачений ОСОБА_7 пояснив, що це його пробка від старого термоса, після чого на вимогу суду привіз у судове засідання старої моделі термос, який після того, як в ньому розбилася колба, зберігався на дачі. Пробка за формою відповідає отвору в термосі, наданому обвинуваченим. В такій моделі термоса використовувалася саме коркова пробка.

При цьому потерпіла підтвердила, що обвинувачений збирає коркові пробки, з яких збирався зробити столик, сама неодноразово їх віддавала йому.

Таким чином, доводи апеляційної скарги потерпілої, що доказом винуватості ОСОБА_27 в розбійному нападі на неї є вилучені у нього на квартирі пробки, не заслуговують на довіру.

По поясненнях потерпілої, в ніч нападу на неї було світло надворі, лежав сніг, з боку магазину потрапляло світло в кімнату квартири, двері в кімнату були відкритими, а також двері з ванної кімнати, де горіло світло, а тому прокинувшись від скрипу дверей, вона побачила ОСОБА_27 , одягненого в чорний одяг, та впізнала його по голосу. Перед завданням ударів він сказав, що він відпочиватиме на Канарах, а вона в могилі.

Допитаний повторно свідок ОСОБА_22 пояснював, що перед восьмим березня у будній день, 2013 року, він з ОСОБА_28 робили акваріум, після чого він пізно повертався додому. Дорогою додому він проходив повз будинок потерпілої ОСОБА_10 , у вікні на кухні він помітив фігуру чоловіка, з залисинами як у ОСОБА_7 , подумав, що стосунки між ОСОБА_29 та ОСОБА_27 переросли в більш близькі.

Після того, як ОСОБА_29 йому зателефонувала та повідомила про побиття, він співставив побачене і підрахував, що саме в ніч нападу на потерпілу він повертався додому та бачив у вікні чоловіка зовні схожого на ОСОБА_7 .

Апеляційний суд задовольнив клопотання сторони обвинувачення викликав та допитав свідка ОСОБА_28 , який не пам`ятав точної дати, проте підтвердив, що в 2013 році, незадовго до 8 Березня, він разом з ОСОБА_30 , у себе вдома встановлювали великий акваріум. ОСОБА_22 поспішав закінчити роботу, адже наступного дня був робочий день, додому пішов пішки.

По календарю ніч з 4 на 5 березня 2013 року припадає з понеділка на вівторок. Обидва свідки ОСОБА_31 та ОСОБА_32 дату пов`язали з подією побиття потерпілої, що не виключає того факту, що вони могли встановлювати акваріум як в ніч на 4 березня 2013 року, так і після 5 березня 2013 року.

З урахуванням відстані, з якої спостерігав свідок ОСОБА_22 силует чоловіка у вікні потерпілої, бачити риси обличчя він не міг. Залисини характерні багатьом чоловікам, відповідно по них визначити, що то був обвинувачений ОСОБА_27 чи інша особа, схожа на нього, судити неможливо.

Замки на вхідних дверях потерпіла замінили тільки після виходу з лікарні. Особа чи особи, які вчинили на неї напад, вірогідно мали ключі від вхідних дверей, і могли потрапити в квартиру, щоб викрасти речі потерпілої, якої не було вдома у зв`язку з лікуванням.

У лікарні потерпілу ОСОБА_10 разом з працівниками міліції відвідував її колишній чоловік ОСОБА_11 , розмову, яка відбулася, записав на записуючий пристрій та передав слідчому. При прослуховуванні цієї розмови з`ясувалося, що ОСОБА_10 не бачила того, хто їй завдав тілесних ушкоджень. На питання ОСОБА_11 чи у „відкриту її убивали, потерпіла ОСОБА_10 відповіла, що не у відкритку. Після чого повідомила, що підозрює у крадіжці грошей з офісу ОСОБА_11 . ОСОБА_33 , як потім з`ясувалося ОСОБА_7 , його ж підозрює і в нападі на неї.

Під час одночасного допиту ОСОБА_10 з ОСОБА_11 потерпіла заявила, що боялася сказати, що бачила нападника, так як вважала, що колишній чоловік його знає та замовив її вбивство. Підставою були суперечки щодо розподілу спільного майна ( том 3 а. п.78-80).

Незважаючи на те, що потерпіла прямо вказує на обвинуваченого ОСОБА_27 , як на особу, що вчинила на неї розбійний напад, заподіяла тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння, викрала її речі на велику суму, її показання не заслуговують на довіру.

По показаннях обвинуваченого ОСОБА_7 , саме потерпіла ОСОБА_10 його роботодавець, підбурила його до крадіжки грошей з офісу її колишнього чоловіка потерпілого ОСОБА_11 , надала план приміщення , інформацію про велику суму коштів в сейфі, що вони і зробили разом з ОСОБА_12 .

Потерпілий ОСОБА_11 апеляційному суду підтвердив, що після операції колишня дружина потерпіла ОСОБА_10 запросила його в лікарню, де повідомила ім`я особи, яка вчинила крадіжку коштів з його офісу. Працівниками міліції був затриманий ОСОБА_7 , який не заперечував своєї причетності до крадіжки, розповів про обставини її вчинення та про те, ким надана інформація про наявність коштів.

Батько ОСОБА_27 відшкодував йому збитки в повному об`ємі, а тому він не наполягав на суворій мірі відповідальності як ОСОБА_7 , так і його спільнику ОСОБА_12 . Раніше потерпілий ОСОБА_11 . ОСОБА_7 не знав, вважає, що крадіжка була вчинена внаслідок надання відомостей його колишньою дружиною.

Вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова від 25 квітня 2014 року був засуджений ОСОБА_12 за ч. 4 ст. 185 КК України на п`ять років позбавлення волі. На підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнений від відбуття покарання з випробуванням з іспитовим терміном на 3 роки та покладенням обов`язків не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти її про зміну місця проживання, роботи та періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію ( том 7 а. п. 251-261). Вирок в частині засудження ОСОБА_12 набув законної сили.

ОСОБА_12 визнаний винуватим в тому, що в ніч з 13 на 14 лютого 2013 року, за попередньою змовою з ОСОБА_7 проникли до офісу ТОВ „ТЕД, звідки викрали майна на загальну суму 147 577 грн. 60 коп., яке належало потерпілому ОСОБА_11 . Серед викраденого майна був сейф з грішми в сумі 142 000 грн.

Обвинувачений ОСОБА_7 працював на об`єктах потерпілої ОСОБА_10 , а не її колишнього чоловіка, відповідно про те, що останній значну суму грошей зберігає в сейфі в офісі, знати не міг.

Показання ОСОБА_10 , що вона здогадалася про причетність ОСОБА_7 до крадіжки коштів з офісу ОСОБА_11 , виглядають невірогідними. Потерпіла не назвала підстави таких здогадок, при тому, що обвинувачений з потерпілим раніше знайомими не були, в той час як потерпіла мала претензії майнового характеру до свого колишнього чоловіка.

Обвинувачений ОСОБА_7 раніше ніколи до кримінальної відповідальності не притягувався і характеризувався потерпілою як добросовісний працівник, який розуміється не тільки на дорученій йому роботі, а й на ремонті меблів та техніки, здібний майстер.

Поведінка потерпілої ОСОБА_10 відразу після нападу на неї, неправдиве викладення обставин одержання тяжких травм подругам, лікарю, колишньому чоловіку в присутності працівників міліції, прохання про прибирання квартири та про прання постільної білизни, передача серцевини замка малознайомій людині, свідчать про те, що вона не бачила, хто напав на неї і підозрювала не тільки Папка, Гайдея, так і інших осіб.

Потерпіла ОСОБА_10 вказує на ОСОБА_7 , тільки тому, що у останнього був мотив, не захотів поділитися з нею коштами, викраденими з офісу. Проте, такий мотив був і в інших осіб, чого органи досудового слідства не з`ясували. Потерпіла знайомилася через Інтернет з чоловіками, яких запрошувала до себе в гості. Таким гостем увечері, напередодні нападу, був свідок ОСОБА_34 , який познайомився з потерпілою через сайт знайомств в Інтернеті і відразу був запрошений в гості. Того вечора потерпіла, зі слів свідка випила приблизно 300 грамів шампанського, він залишив її з подругою близько 21 години вечора.

На невпевненість потерпілої в своїх твердженнях вказує і висновок спеціаліста з використанням апарату комплексного виміру рівня психологічного стресу людини ( поліграфа) від 16 грудня 2013 року ( том 4 а. п. 29-31), де достовірність її показань про напад на неї саме ОСОБА_7 визначається на 70 відсотків. Відсоток сумніву є досить значним.

В той час, як висновок цього ж самого спеціаліста від 13.07. 2015 року про достовірність показань ОСОБА_7 , що він не нападав на потерпілу ОСОБА_10 , не викрадав у неї прикраси із золота та срібла, не наймав для цього інших осіб, є категоричним ( том 9 а. п. 48-62).

Перевіряючи доводи сторони обвинувачення апеляційним судом був допитаний спеціаліст ОСОБА_35 з приводу аналізу телефонних з`єднань потерпілої та обвинуваченого в ніч з 4 на 5 березня 2013 року. А саме, з приводу того, що місцезнаходження абонента ОСОБА_7 протягом ночі неодноразово змінювалося і тільки під ранок сектори веж мобільного оператора потерпілої і обвинуваченого майже співпали ( том 4 а. п. 54-55, 56-73)

Обвинувачений ОСОБА_7 проживає у будинку навпроти потерпілої ОСОБА_10 , а тому доводи прокурора, що обвинувачений на час здійснення нападу на потерпілу, судячи по його телефонним з`єднанням, перебував в районі її житла, фактично не доводять його винуватості. По поясненням спеціаліста, відхилення у відстані при перебуванні особи в одному секторі складає близько 500 метрів.

По поясненнях ОСОБА_7 він близько 5 години ранку 5 березня 2013 року прийшов до себе додому і ліг спати. Час нападу на потерпілу за медичними критеріями по відношенню до живих осіб, встановити неможливо.

Посилання в апеляційній скарзі прокурора про неправдивість тверджень обвинуваченого ОСОБА_7 , що ОСОБА_10 його обмовила з метою отримання грошей, є необґрунтованими. Обвинувачений дійсно має невеликі статки, офіційно працює водієм, підробляє таксистом, проте, як підтвердив потерпілий ОСОБА_11 батьки обвинуваченого відшкодували йому збитки в повному об`ємі.

По поясненнях потерпілого ОСОБА_11 , потерпіла не бачила обличчя особи, яка прийшла її убити, про що йому говорила в лікарні. Про те, що ОСОБА_29 одержала травму його повідомила по телефону ОСОБА_36 , оскільки необхідні були кошти на лікування. Він у свою чергу зателефонував батьку, який супроводжував Сеньок до лікарні та в самій лікарні. Батько розмовляв з лікарем, який повідомив, що Сеньок була побита, її травма не пов`язана з падінням на кут тумбочки. Потім потерпіла заявила, що знає, хто її побив, коли ОСОБА_10 була щирою та говорила правду, визначити неможливо.

Посилання СМС повідомлення ОСОБА_10 ОСОБА_7 свідчить лише про її підозри щодо останнього, які не підкріплені доказами.

Оскільки час побиття потерпілої не встановлений, прямих чи побічних доказів перебування обвинуваченого у квартирі потерпілої в ніч нападу, зібрано не було, доводи апеляційних скарг, що свідки сторони захисту надають неправдиві свідчення, нічим не підтверджені.

Свідки обвинувачення, так само як і свідки захисту, в часі, коли зустрічалися та спостерігали певні події, орієнтуються наближено і пояснюють про те, що бачили зі своїх суб`єктивних міркувань.

Отже, висновки суду першої інстанції, що винуватість ОСОБА_7 у розбійному нападі на потерпілу ОСОБА_10 поза розумним сумнівом не доведена, є правильними та аргументованими. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, що є конституційним принципом презумпції невинуватості.

Прохання прокурора про посилення покарання обвинуваченому за злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України, також не підлягає задоволенню.

Покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності, якої ОСОБА_7 не уникав, визнаючи як під час досудового слідства, так і в судовому засіданні факт викрадення коштів, які повернуті потерпілому ОСОБА_11 , останній просив суд не позбавляти винних осіб волі.

З часу вчинення злочину обвинуваченим ОСОБА_7 минуло більше двох років. Раніше він до кримінальної відповідальності не притягувався, зайнятий суспільно корисною працею, має позитивні соціальні зв`язки та схильності. Обставини справи свідчать про те, що він зможе виправитися без ізоляції від суспільства, з встановленням контролю за його поведінкою.

А тому рішення суду про призначення обвинуваченому покарання із звільненням від відбування з випробуванням, відповідає принципам індивідуалізації, законності, справедливості та обґрунтованості покарання.

Оскільки кримінальний закон застосований правильно і покарання призначене відповідно до вимог ст. 65 КК України, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційних скарг.

Разом з тим, вирок суду підлягає зміні в порядку ч.2 ст. 404 КПК України, в частині назви органу, який контролює виконання зобов`язань, передбачених ст. 76 КК України.

Законом України № 1254-УІ від 14 квітня 2009 року були внесені зміни до ст. 76 КК України, у разі звільнення особи від відбування покарання з випробуванням, контроль за його поведінкою здійснює кримінально-виконавча інспекція, а не її органи, як помилково зазначив суд.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 532 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скарги потерпілої ОСОБА_10 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 залишити без задоволення.

У порядку ч. 2 ст. 404 КПК України вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 31 березня 2015 року щодо ОСОБА_7 змінити.

У резолютивній частині вироку слова органи кримінально-виконавчої інспекції замінити на кримінально - виконавчу інспекцію у відповідному відмінку.

У решті цей же вирок залишити без змін.

Ухвала набуває законної сили після її проголошення. На неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_37 ОСОБА_38 ОСОБА_39