Справа № 149/4270/13-к
Провадження №1-кп/149/213/13
В И Р О К

і м е н е м У к р а ї н и

30 грудня 2013 р.
м. Хмільник

Хмільницький міськрайонний суд
Вінницької області у складі:

головуючого судді Тарнавського М.
В.

при секретарі Зоріній О. Г.

за участю прокурора Вовка І. В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Хмільника
кримінальне провадження № 0000755 по
обвинуваченню

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с.
Куманівці, Хмільницького району,
Вінницької області, українця,
громадянина України, з
середньою-спеціальною освітою, не
одруженого, не працюючого, жителя
АДРЕСА_1, раніше судимого:

- 03 червня 2013 року Хмільницьким
міськрайонним судом Вінницької
області за ст. 125 ч. 1 КК України до
покарання у вигляді 120 год. громадських
робіт,

у вчиненні кримінального
правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389
КК України, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 будучи засуджений Хмільницьким
міськрайонним судом Вінницької
області 03 червня 2013 року за ст. 125 ч. 1 КК
України до покарання у вигляді 120 годин
громадських робіт, 26 липня 2013 року
Хмільницьким міськрайонним
підрозділом кримінально-виконавчої
інспекції ОСОБА_1 був направлений до
Сальницької сільської ради,
Хмільницького району, Вінницької
області для відбування призначеного
вироком суду покарання, де 18 листопада
2013 року, відповідно до розпорядження
сільського голови № 9 ОСОБА_1 було
прийнято на роботу. Відповідно до
графіків Сальницької сільської ради,
Хмільницького району, Вінницької
області по відбуванню громадських
робіт ОСОБА_1, забо'язаний був у
визначені графіками дні в період з 29
липня 2013 року по 31 серпня 2013 року
займатися вирубкою кущів на кладовищі
та прибиранням сміття в с. Сальниця,
Хмільницького району. Згідно табеля №
721 від 31 липня 2013 року сільського голови
с. Сальниця виходу на роботу в липні 2013
року ОСОБА_1 відпрацював лише 12 год.
громадських робіт. Однак згідно
довідки Сальницької сільської ради за
№ 02-19-102 від 18 вересня 2013 року ОСОБА_1
відпрацював лише 56 годин громадських
робіт із призначенних 120 год., після
чого, без поважних причин ухилявся від
відбування 64 годин громадських робіт.

Дії обвинуваченого ОСОБА_1
кваліфіковані за ст. 389 ч. 2 КК України,
тобто ухилення від відбування
громадських робіт особою, засудженою
до цього покарання.

Під час підготовчих дій до судового
розгляду прокурором Вовком І.В., якій на
підставі ст. 37 КПК України надані
повноваження прокурора у
кримінальному провадженні № 0000755,
надано суду угоду укладену між ним та
обвинуваченим про визнання
обвинуваченим ОСОБА_1 винуватості у
вчиненні кримінального правопорушення
передбаченого ст. 395 КК України.

Виходячи із змісту даної угоди, ОСОБА_1
повністю визнав свою винуватість у
зазначеному в обвинувальному акті
діянні , прокурор і обвинувачений
погодилися на призначення покарання
ОСОБА_1 за ст. 389 ч. 2 КК України у вигляді
арешту строком на 2 місяці та 8 днів.

Обвинувачений ОСОБА_1 суду пояснив, що
він підтримує укладену між ним та
прокурором угоду про визнання
винуватості, вину визнає в повному
обсязі, з узгодженою мірою покарання
згоден, угода є добровільною, він
цілком розуміє свої права та наслідки
укладення угоди, що передбачені ч. 4 ст.
474 Кримінального процесуального
кодексу України, які йому були
роз'яснені прокурором та судом.

Розглядаючи питання про затвердження
угоди про визнання винуватості, суд
виходить з наступного: відповідно до
ст. 468 КПК України у кримінальному
провадженні може бути укладена угода
між прокурором та підозрюваним чи
обвинуваченим про визнання
винуватості. Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК
України угода про визнання винуватості
між прокурором та підозрюваним чи
обвинуваченим може бути укладена у
провадженні щодо кримінальних
проступків, злочинів невеликої чи
середньої тяжкості, тяжких злочинів,
внаслідок яких шкода завдана лише
державним чи суспільним інтересам.

Злочин, у вчиненні якого обвинувачений
ОСОБА_1 визнав себе винуватим,
віднесений до злочинів невеликої
тяжкості, міра покарання, погоджена
сторонами угоди, відповідає санкції ч. 2
ст. 389 КК України.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 цілком
розуміє положення ч. ч. 4, 5 ст. 474 КПК
України, а також усвідомлює наслідки
невиконання угоди про визнання
винуватості відповідно до ст. 476 КПК
України.

Судом встановлено, що укладення угоди
сторонами є добровільним, тобто не є
наслідком застосування насильства,
примусу, погроз або наслідком обіцянок
чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті,
що передбачені в угоді. Умови угоди не
суперечать вимогам КПК України та КК
України, інтересам суспільства, а
кримінальне провадження свідчить про
наявність підстав для визнання
винуватості. Обвинувачений ОСОБА_1
погоджується на призначення
узгодженого покарання.

Виходячи з викладеного, суд дійшов
висновку про наявність підстав для
затвердження угоди про визнання
винуватості між прокурором та
обвинуваченим ОСОБА_1

Керуючись ст. 373, 374, 475 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :

Затвердити угоду про визнання
винуватості від 27 грудня 2013 року у
кримінальному провадженні № 0000755,
укладену між прокурором Хмільницької
міжрайпрокуратури Вінницької області
Вовком І.В., якій на підставі ст. 37 КПК
України надані повноваження прокурора
у кримінальному провадженні
№0000755, з одного боку, та
обвинуваченим у цьому провадженні
ОСОБА_1.

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні
кримінального правопорушення,
передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України,
призначивши покарання у вигляді арешту
строком на 2 місяці 8 днів.

Роз'яснити ОСОБА_1, що умисне
невиконання угоди є підставою для
притягнення до відповідальності,
встановленої законом.

Вирок набирає законної сили через
тридцять днів з моменту його
проголошення, якщо не буде оскаржений.

Вирок може бути оскаржений до
апеляційного суду Вінницької області
через Хмільницький міськрайонний суд
Вінницької області протягом тридцяти
днів з дня проголошення вироку
обвинуваченим, виключно з підстав:
призначення судом покарання,
суворішого, ніж узгоджене сторонами
угоди; ухвалення вироку без його згоди
на призначення покарання; невиконання
судом вимог, встановлених частинами
четвертою, шостою, сьомою статті 474
цього Кодексу, в тому числі не
роз'яснення йому наслідків укладення
угоди. Прокурором виключно з підстав
призначення судом покарання менш
суворого, ніж узгоджене сторонами
угоди; затвердження судом угоди у
провадженні, в якому згідно з частиною
четвертою статті 469 цього Кодексу угода
не може бути укладена.

Копію вироку суду негайно після його
проголошення вручити засудженому та
прокурору.

Суддя
М.В. Тарнавський