Справа №1-кп/359/8/2014р.
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2014р. Бориспільський
міськрайонний суд Київської області в
складі:

головуючого судді Мельника О.О.,

при секретарі Швачко О.О.,

з участю прокурора Баклана В.М.,

захисника ОСОБА_1,

представника потерпілої ОСОБА_2,

потерпілої ОСОБА_3,

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Бориспіль
справу по обвинуваченню ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки та мешканки
АДРЕСА_1 громадянки України, з
середньо-спеціальною освітою, заміжню,
має на утриманні малолітню дитину,
працюючу приватним підприємцем, раніше
не судимої,

за ст. 122 ч.1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачена ОСОБА_4, 02.09.2012р., близько
14-30 год., перебуваючи на автошляху
поблизу дачних ділянок № 176 та №178 в
Садівницькому товаристві «Маяк» в
с.Кийлів Бориспільського району
Київської області, умисно, на ґрунті
конфлікту зі свідком ОСОБА_5, з метою
заподіяння тілесних ушкоджень, кинула
в потерпілу ОСОБА_3, влучивши в останню,
каменем, який схопила з дороги,
внаслідок чого, заподіяла потерпілій
тілесні ушкодження у вигляді садна на
спині справа в проекції /І-/ІІІ ребер та
перелому 8-го ребра справа по під
пахвинній лінії, які відносяться до
середньої тяжкості тілесних ушкоджень,
які тягнуть тривалий розлад здоров'я на
строк понад 21 день.

В судовому засіданні обвинувачена
ОСОБА_4 свою вину не визнала і пояснила,
що дійсно 02.09.2012р. коли вона перебувала
зі своєю сім»єю на власній дачній
ділянці, між нею та сім»єю потерпілої
ОСОБА_3 з гостями останньої, із-за тирси,
яку вона висипала під свої городні
рослини, виник конфлікт, в процесі
якого, останні, зайшовши на її ділянку
кидали в її адресу камінці, влучивши в
її сина. Натомість вона камінці ні в
кого не кидала та не влучала, а лише
викинула з хати ті камінці, які, в
процесі конфлікту накидали в її хату
потерпіла зі своєю сім»єю.

Не дивлячись на особисте невизнання
вина обвинуваченої, в скоєні
вищевказаного злочину,
підтверджується даними протоколу
усної заяви потерпілої від 02.09.2012р. про
нанесення їй обвинуваченою в процесі
сварки тілесних ушкоджень(а.п.21), даними
протоколу огляду місця події від
16.11.2012р. відповідно до якого оглянута
ділянка, яка прилягає до земельної
ділянки № 176 та виявлено камінь, який
вилучено(а.п.22-25), даними довідки
Бориспільської лікарні від 03.09.2012р.
відповідно до якої потерпіла
зверталась за медичною допомогою в
травмпункт лікарні 02.09.2012р. о 19-05 год. з
приводу забою грудної клітини(а.п.35),
даним протоколу огляду вилученого
каменя та постанови про приєднання
його до справи в якості речових
доказів(а.п.50,51), даними протоколу
відтворення обстановки та обставин
події відповідно до якого потерпіла
розказала та показала на місці
вищевказані обставини заподіяння, їй
тілесних ушкоджень(а.п.118), даними акту
судово-медичного дослідження № 135 від
20.09.2012р. та висновку судово-медичної
експертизи № 218 д від 25.11.2013р. за яким в
потерпілої виявлено вищевказані
тілесні ушкодження, які могли
утворитись в вищевказані строк та
обставини (а.п.46 а.с.), даними показів
потерпілої, свідків.

Так, потерпіла ОСОБА_3 в судовому
засіданні показала, що 02.09.2012р., близько
14-00 год. вона приїхала на відпочинок в
гості на дачну ділянку свідка ОСОБА_5
разом зі своєю сім»єю, де була також
сім»я останньої - свідки ОСОБА_6. В цей
же час вона побачила, що між свідком
ОСОБА_5 та обвинуваченою триває
конфлікт із-за, того, як вона дізналась,
що обвинувачена висипала котячий
туалет близько до межі з ділянкою
ОСОБА_5 на який поряд знаходився стіл
для обіду. В процесі конфлікту, який
продовжував тривати на дорозі, що
прилягає до ділянок потерпілої та
свідка ОСОБА_5, обвинувачена вигукувала
нецензурні слова та кидала в них
камінці. Коли вона(потерпіла) почала
робити зауваження обвинуваченій та
почала повертатись, щоб йти, в цей час
обвинувачена кинула в неї камінь, за
розміром, схожий, що був вилучений при
огляді місця події та влучила їй у
спину. Від чого вона відчула різкий
біль в області спини, та конфлікт
одразу припинився і її відвезли в
лікарню, де були виявлені вищевказані
тілесні ушкодження. Письмовий текст
позовної заяви підтримує та просить
стягнути з обвинуваченої на її користь
200 000 грн. моральних збитків, які
полягають у спричиненні їй фізичного
болю, нервових переживаннях,
пов»язаних з отриманням тілесних
ушкоджень, в порушення, внаслідок
цього, звичного способу життя та
необхідності докладання додаткових
зусиль для його відновлення.

Свідки ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та
ОСОБА_5 в судовому засіданні дали
покази, аналогічні показам потерпілої
по суттєвим обставинам справи,
підтвердивши факт вищевказаного
конфлікту та обставини кидання каменем
обвинуваченою в потерпілу.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні
показала, що в той день як голова
товариства прийшла на прохання свідка
ОСОБА_5 на дачну ділянку останньої, де
перебували також вищевказані свідки, і
яка скаржилась на дії обвинуваченої
щодо висипання близько до межі свідка
котячого туалету. При цьому, вона чула
як обвинувачена лаялась нецензурними
словами, бачила як між останньою та
потерпілою була сутичка, після
закінчення якої, в той час, коли
потерпіла, перебуваючи на дорозі
повернулась і збиралась звідти йти,
обвинувачена підняла рукою камінь та
кинула в сторону потерпілої, влучивши в
спину останньої. Від чого, потерпіла
зігнулась і її відвели на ділянку.

Крім того, вина обвинуваченої
підтверджується даними протоколів
одночасного допиту обвинуваченої з
потерпілою та свідком ОСОБА_9 де
останні дали покази, аналогічні, їх
показам в судовому засіданні.

Протокол огляду каменя та постанова
про залучення даного каменю до справи в
якості речових доказів суд не може
взяти до уваги як беззаперечний доказ,
який вказує, що саме даним каменем
обвинувачена нанесла потерпілій
тілесні ушкодження, приймаючи до уваги,
що даний камінь було виявлено та
вилучено через значний проміжок часу з
дня вчинення злочину і свідки
невпевнені в тому, що саме даним
каменем обвинувачена нанесла
потерпілій тілесні ушкодження.

Покази обвинуваченої та свідка
ОСОБА_10 про те, що обвинувачена
камінням не кидалась та тілесних
ушкоджень нікому не наносила суд
оцінює критично, як неправдиві,
направлені на виправдання
обвинуваченої, оскільки на факт
скоєння злочину саме обвинуваченою та
вищевказаним способом вказують всі
вищенаведені докази по справі в
сукупності, в правдивості яких в суду
немає підстав сумніватись і які є
докладними та співпадають з іншими
доказами по справі.

А суперечності в показах свідків
щодо розміру каміння та руки або рук,
якою обвинувачена кидала камінь, суд
вважає незначними, викликаними
суб'єктивним сприйняттям свідками
ситуації та обстановкою(значний час,
який пройшов з часу подій, різні місця
розташування очевидців відносно місця
подій та короткотерміновість і
неочікуванність даних подій тощо).

Також, посилання захисника на те, що:
всі докази, здобуті після 13.11.2012р. є
недопустимими доказами, оскільки на
той час провадження по справі було
зупинено і до цього часу не відновлено,
а від потерпілої після того не
надходило відповідних заяв про
притягнення обвинуваченої до
кримінальної відповідальності, без
яких внесення даних про порушення
кримінального провадження до Єдиного
реєстру, є незаконним, неможливо
провести огляд місця події в с.Кийлів і
одразу розпочати відтворення
обстановки обставин події в кабінеті
слідчого в м.Бориспіль, суд призначив
експертизу за відсутністю
відповідного клопотання, в
розпорядження експертів суд надав
медичні документи, по яким не було
здійснено відкриття матеріалів, а тому
дані документи не могли бути предметом
дослідження, висновок експерта
ґрунтується на недопустимих доказах, а
тому сам висновок є недопустимим
доказом, у висновку експерта відсутні
дослідницька частина та обґрунтовані
відповіді на питання, не визначено
ступінь тяжкості інших тілесних
ушкоджень, виявлених в потерпілої,
потрапляння каменю праву частину спини
потерпілої де виявлено садно, не могло
викликати перелому /ІІІ ребра, т.я.
садно та перелом знаходяться в різних
частинах тіла, за станом здоров»я
потерпіла не могла кидати камінь
правою рукою або обома руками, а
причинного зв»язку між вказаними
тілесними ушкодженнями та
спричиненням моральної шкоди,
потерпілою не доведено, суд вважає
безпідставними та необґрунтованими,
оскільки: після зупинення провадження
по справі, на підставі, наявної в справі
вищевказаної заяви потерпілої від
02.09.2012р. було повторно порушено
кримінальне провадження, шляхом
внесення до Єдиного реєстру досудових
розслідувань, яке з того часу не було
зупинено, а тому, всі здобуті, після
цього, докази не можуть вважатись
недопустимими з підстав здобутих під
час зупинення провадження, огляд місця
події та відтворення обстановки та
обставин події проводився в один день
та в одному місці, і відомості про те, що
відтворення обстановки та обставин
події відбувалось в іншому населеному
пункті в кабінеті слідчого, відсутні,
висновок експерта наданий на підставі
відкритих, під час досудового
розслідування, матеріалів, які не
визнанні судом недопустимими, висновок
експерта має всі необхідні частини, в
т.ч. з посиланням на вищевказаний акт
дослідження та містить всі
обґрунтовані відповіді на поставлені
питання, необхідні для прийняття
однозначного та об»єктивного рішення,
в т.ч. щодо ступеню тяжкості заподіяних
ушкоджень, і в суду відсутні підстави
сумніватись в повноті, правильності та
об'єктивності висновку судово-медичної
експертизи № 218д., який повністю дає
обґрунтовані відповіді на поставлені
питання і дані висновку співпадають з
іншими вищенаведеними доказами, в т.ч.
числі щодо місця розташування тілесних
ушкоджень та їх походження.

Крім того, відсутні належні та
допустимі докази фізичної
неможливості у обвинуваченої, за
станом здоров»я, кидання каміння
правою рукою чи обома руками, приймаючи
до уваги, що сама по собі наявність
певної хвороби не виключає таку
можливість, достовірні відомості щодо
кидання обвинуваченою каміння певною
рукою, відсутні, а сама обвинувачена
під час досудового розслідування та за
весь час судового розгляду, протягом
9-ти місяців, за відсутності будь-яких
перешкод, не відкривала матеріали щодо
наявності в неї хвороб, які б
унеможливлювали її фізичну можливість
кидати каміння, а навпаки під час
судового розгляду повідомляла, що
самостійно, під час конфлікту, викидала
каміння з свого будинку, що вказує на
протилежний факт та намагання
обвинуваченої ввести суд в оману.

Також, під час судового розгляду
доведено причинний зв»язок між
спричиненими обвинуваченою потерпілій
тілесними ушкодженнями та отриманими
останньої, внаслідок цього, моральних
збитків, які полягають у самому
беззаперечному доведеному факті
отримання фізичного болю, психічних
страждань та порушенні звичного
способу життя, що викликало
необхідність докладання додаткових
зусиль для його відновлення.

Разом з тим, суд приймає до уваги дані
протоколу огляду каменю та постанови
про визнання каменю речовим доказом, як
на один з належних доказів вини
обвинуваченої лише в частині
встановлення місця події та
приблизного розміру каменю, на який
посилаються свідки, оскільки
достовірно ідентифікувати, що саме
даним каменем було заподіяно тілесні
ушкодження, неможливо, а огляд місця
події з вилученням каменю відбувався
через знаний проміжок часу після подій
та свідки невпевнені щодо саме цього
каменю.

Таким чином, в судовому засіданні
досліджено достатньо доказів, які
вказують, що саме обвинувачена кинула
камінь в сторону потерпілої, влучила
останній в область спини, внаслідок
чого, потерпіла отримала вищевказані
тілесні ушкодження.

Наявність чи відсутність у
потерпілої інших тілесних ушкоджень не
входить в межі обвинувачення, а тому не
можуть бути досліджені судом з
наданням висновку.

Враховуючи викладене, обвинувачена
ОСОБА_4, своїми діями, які виразились в
умисному нанесенні потерпілій
середньої тяжкості тілесних ушкоджень,
які не є небезпечними для життя і не
потягло наслідків, передбачених ст.121
КК України, але спричинило тривалий
розлад здоров»я, скоїла злочин,
передбачений ст.122 ч.1 КК України.

При призначенні обвинуваченій виду і
міри покарання, суд враховує характер і
ступінь суспільної небезпечності
скоєного злочину, особу винної.

Обставин, які б пом'якшували, або
обтяжували відповідальність
обвинуваченої, судом не встановлено.

Обвинувачена збитки не
відшкодувала.

Разом з тим, враховуючи, що вона
раніше не судима, займається
суспільно-корисною працею та має на
утриманні малолітню дитину суд вважає,
що виправлення обвинуваченої можливе
без ізоляції від суспільства і їй слід
призначити покарання у виді обмеження
волі, звільнивши від відбування
покарання, з випробуванням, з іспитовим
строком та застосуванням обмежень,
встановлених ст.76 КК України.

Оскільки вина обвинуваченої, в
спричиненні потерпілій тілесних
ушкоджень, внаслідок чого останній
заподіяно моральну шкоду, в вигляді
фізичних та психологічних страждань,
викликаних спричинення фізичного болю
та тілесних ушкоджень, в порушенні,
внаслідок лікування від даних
ушкоджень, звичного способу життя і
необхідності докладання додаткових
зусиль для його відновлення повністю
доведена в ході судового розгляду
вищенаведеними доказами по справі, в
т.ч. даними акту судово-медичного
дослідження № 135 від 20.09.2012р., які
підтверджують факт спричинення
потерпілій тілесних ушкоджень і
фізичного болю, а також факт
неодноразового звернення в лікувальні
установи та проходження там обстежень,
слід стягнути з обвинуваченої на
користь потерпілої, спричинену
моральну шкоду, яку суд оцінює в 20 000
грн., враховуючи відповідність ступеню
тяжкості тілесних ушкоджень їх
наслідкам та можливість до
відшкодування, задовольнивши, тим
самим, цивільний позов частково зі
сплатою судового збору на підставі ст.4
ч.2 п.6 Закону України «Про судовий збір»

Судові витрати по справі відсутні.

Речовий доказ - камінь, слід знищити.

Керуючись ст.ст.373,374 КПК України,

суд,

З А С У Д И В:

ОСОБА_4 визнати винною в скоєнні
злочину, передбаченого ст.122 ч.1 КК
України і призначити покарання, у виді 2
років обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України,
звільнити засуджену ОСОБА_4 від
покарання, з випробуванням, з іспитовим
строком на 2 роки.

На підставі ст.76 КК України,
зобов»язати засуджену ОСОБА_4
періодично з»являтись в органи
кримінально-виконавчої інспекції на
реєстрацію.

Запобіжний захід засудженій ОСОБА_4
до вступу вироку в законну силу, не
обирати.

Цивільний позов задовольнити
частково.

Стягнути з засудженої ОСОБА_4 на
користь потерпілої ОСОБА_3 20 000 грн.
моральних збитків.

Стягнути з засудженої ОСОБА_4 2000 грн.
судового збору в дохід держави.

Речовий доказ, камінь - знищити.

Вирок може бути оскаржений в
апеляційний суд Київської області
через Бориспільський міськрайсуд
протягом 30 днів з дня оголошення.

Суддя О.О.
Мельник