АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
Справа №11-кп/796/871/15 Головуючий в І інстанції ОСОБА_1
Головуючий в апеляційній інстанції ОСОБА_2

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 09 квітня 2015 року у кримінальному провадженні № 0001025 по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286, ч. 1 ст. 135, ч. 1 ст. 263 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

потерпілої ОСОБА_9 ,

представника потерпілої ОСОБА_10 ,

В С Т А Н О В И Л А:

ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 09 квітня 2015 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001025 щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286, ч. 1 ст. 135, ч. 1 ст. 263 КК України повернуто прокурору відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_6 на підставі невідповідності обвинувального акту вимогам КПК України.

Зокрема, ухвала суду мотивована тим, що в обвинувальному акті щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286, ч. 1 ст. 135, ч. 1 ст. 263 КК України не викладені всі обставини вчинених ним кримінальних правопорушень, а саме:

- в обвинуваченні за ч. 2 ст. 286 КК України не зазначені заподіяні ОСОБА_11 в результаті наїзду тілесні ушкодження і відсутня причина її смерті,

- в обвинуваченні за ч. 1 ст. 135 КК України не зазначено, в чому полягав небезпечний для життя стан ОСОБА_11 після наїзду (характер, локалізація і тяжкість тілесних ушкоджень), чому вона була позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження (малолітство, старість, хвороба, інший безпорадний стан), чому обвинувачений поставив потерпілу в небезпечний для життя стан (не зазначено про заподіяння потерпілій тілесних ушкоджень, небезпечних для життя),

- в обвинуваченні за ч. 1 ст. 263 КК України не зазначено марку і калібр патронів, які обвинувачений незаконно придбав, а також часовий інтервал, протягом якого він ці патрони незаконно зберігав. В обвинуваченні у незаконному зберіганні бойових припасів повинно бути зазначено час і місце їх придбання, а також час і місце, коли цей злочин було закінчено (припинено).

Таким чином ОСОБА_7 не висунуто обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286, ч. 1 ст. 135, ч. 1 ст. 263 КК України, відповідно до диспозиції кожної зазначеної норми кримінального закону.

А тому, за викладених обставин утворилась неузгодженість між зазначеними в обвинувальному акті фактичними обставинами кримінального правопорушення і формулюванням обвинувачення.

В результаті невідповідності вимогам закону висунутого ОСОБА_7 обвинувачення порушено право обвинуваченого на захист.

Також зазначено, що в порушення вимог п. 2 ч. 2 ст. 291 КПК України в обвинувальному акті не зазначено відповідний поштовий індекс за місцем проживання підозрюваного.

Порушено порядок підписання і затвердження обвинувального акта, оскільки в тексті перевіреного судом обвинувального мається твердження слідчого про вже здійснений факт затвердження обвинувального акта прокурором. Таке твердження слідчого свідчить про порушення встановленої законом послідовності дій певних службових осіб, за якою обвинувальний акт спочатку підписується слідчим і прокурором, далі передається прокурору і той приймає рішення про можливість затвердження обвинувального акта.

При складанні обвинувального акта і до його підписання слідчим він не міг знати про дату затвердження обвинувального акта прокурором.

Крім того, в обвинувальному акті зазначено, що потерпіла ОСОБА_9 заявила цивільний позов на 146633 гривні 95 копійок і 1265 доларів 37 центів США.

В підготовчому судовому засіданні представник потерпілої подав заяву про збільшення та уточнення розміру позовних вимог і позовну заяву, в якій ціна позову визначена в розмірі 223401 гривня 95 копійок і 1267 доларів 37 центів США.

Поданий у підготовчому судовому засіданні цивільний позов з уточненими вимогами не звільняв слідчого від виконання певних вимог закону при складанні обвинувального акта і спрямування його в суд.

Так, згідно п. 7 ч. 2 ст. 291 КПК України слідчий мав зазначити в обвинувальному акті не ціну позову, а розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Слідчий ці вимоги закону не виконав.

Крім того, посилання в обвинувальному акті на наявність цивільного позову потерпілої поклало на слідчого тягар виконання інших вимог закону.

Так, згідно п. 3 ч. 4 ст. 291 КПК України за наявності цивільного позову до обвинувального акта має бути додана розписка підозрюваного про отримання копії цивільного позову.

Такої розписки до обвинувального акта не додано, а тому слідчий згадані вище вимоги закону не виконав.

В порушення п. 4 ч. 4 ст. 291 КПК України до обвинувального акта не додана розписка або інший документ, що підтверджує отримання копії цивільного позову другим відповідачем - страховою компанією "Оранта".

Посилання в обвинувальному акті на наявність цивільного позову потерпілої вимагало від слідчого вжиття певних заходів щодо приведення позовної заяви до вимог закону для забезпечення її розгляду у кримінальному провадженні.

Згідно ч. 4 ст. 128 КПК України форма та зміст позовної заяви повинні відповідати вимогам, встановленим для позовів, які пред`являються у порядку цивільного судочинства.

Всупереч зазначеним вимогам законів до обвинувального акта додана не позовна заява, а документ під назвою "цивільний позов".

Доданий до обвинувального акта документ не може бути оголошений в суді як позовна заява і розглянута у кримінальному провадженні, оскільки він не відповідає наступним вимогам закону.

Так, назва цього документу не відповідає закону.

Позовна заява адресована конкретному судді, що не є допустимим з огляду на автоматичний розподіл справ в суді.

В позовній заяві не зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

За відсутності посилань на докази в позовній заяві не зазначено про наявність підстав для звільнення від доказування.

Позивач не посилається на наявність підстав для звільнення від доказування.

Одним лише посиланням на кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 і на обставини інкримінованих йому злочинів вимоги закону щодо змісту позовної заяви позивачем не виконані.

В позовній заяві, яка надійшла в суд з обвинувальним актом, не обґрунтована вимога солідарного стягнення матеріальної і моральної шкоди з ОСОБА_7 і з страхової компанії, які несуть цивільну відповідальність з різних правових підстав.

Також, вимога позивача про стягнення з відповідачів коштів в доларах США не узгоджена з положеннями ст. 533 ЦК України.

Згідно ч. 1 ст. 121 ЦПК України невідповідність змісту позовної заяви вимогам закону тягне залишення її без руху з наданням позивачу строку для усунення недоліків.

Згідно ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими КПК України.

Позовна заява в новій редакції, яка подана в даному підготовчому судовому засіданні, вже не містить вимоги солідарного стягнення шкоди з відповідачів, але має інші зазначені вище недоліки, які унеможливлюють її розгляд судом.

Оскільки, КПК України не передбачена окрема процедура залишення без руху позовної заяви з наданням позивачу строку для усунення недоліків при невідповідності змісту позовної заяви вимогам закону, то позовна заява як невід`ємний додаток до даного обвинувального акта у цьому кримінальному провадженні, а також позовна заява в новій редакції, повертаються прокурору разом з обвинувальним актом.

Крім того, у розписці підозрюваного про отримання копій обвинувального акта і реєстра виправлена кількість аркушів обвинувального акта і це виправлення в тексті розписки ніяк не обумовлено. Така розписка не відповідає вимогам закону і не може бути прийнята судом на підтвердження виконання прокурором певної процесуальної дії.

Як вбачається з супровідного листа прокурора, яким обвинувальний акт був спрямований в суд, у ньому не зазначена повна адреса захисника (в адресі відсутній номер поштового відділення в м. Києві, у якому знаходиться абонентська скринька № 11). Повної адреси захисника немає також в реєстрі, доданому до обвинувального акта.

Таким чином, під час досудового розслідування не були встановлені і не були повідомлені суду правильні адреси окремих учасників кримінального провадження, що позбавляє суд можливості здійснити належний судовий виклик.

Суд зазначив, що при поверненні обвинувального акта прокурору не обговорює питання про можливість використання прокурором під час судового розгляду можливостей, які надаються ст. 338 КПК України, оскільки закон дозволяє прокурору змінити обвинувачення в суді виключно для зміни правової кваліфікації та/або обсягу обвинувачення і тільки за результатами судового розгляду при встановленні нових фактичних обставин кримінального правопорушення.

Таким чином, на думку суду першої інстанції, обвинувальний акт з викладеними вище недоліками унеможливлює призначення судового розгляду, оскільки лише бездоганний підсумковий документ досудового розслідування може бути запорукою досягнення мети справедливого правосуддя в розумні строки.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та призначити новий розгляд за обвинувальним актом щодо ОСОБА_7 у суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

В доводах апеляційної скарги прокурор зазначає, що стороною обвинувачення складено та 23.03.2015 року повторно направлено до суду обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 , якому оголошено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 135 КК України та даний обвинувальний акт містить відомості, передбачені п. п. 1-9 ч. 2 ст. 291 КПК України. До обвинувального акту додано документи, передбачені п.п. 1-3 ч. 4 ст. 291 КПК України.

Вказує, що суд першої інстанції незаконно вказує на відсутність формулювання обвинувачення в обвинувальному акті, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність.

Також прокурор вважає, що суд невірно дійшов висновку, що в обвинувальному акті не викладені фактичні обставини кримінального правопорушення та не зазначені дії відповідно до складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 135 КК України, внаслідок чого не конкретизована правова кваліфікація кримінального правопорушення, оскільки обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 відповідно до вимог ч. 2 ст. 291 КПК України містить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність за ч. 2 ст. 286, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 135 КК України, а також формулювання обвинувачення відносно обвинуваченого.

Зазначає, що даний обвинувальний акт був повторно направлений 23.03.2015 року до Деснянського районного суду м. Києва вже після повернення його суддею ОСОБА_1 з усунутими недоліками, які зазначались судом в ухвалі Деснянського районного суду м. Києва від 22.12.2014 року про повернення обвинувального акту прокурору. Всі недоліки, які зазначені в ухвалі суду від 22.12.2014 року були усунуті прокурором.

Апелянт також вказує, що вказівка суду в ухвалі від 09.04.2015 року про те, що в обвинуваченні не зазначені тілесні ушкодженні та причина смерті загиблої, не зазначено в чому полягав небезпечний для життя стан ОСОБА_11 , не зазначено марку і калібр патронів, які обвинувачений незаконно придбав є суперечливою, незрозумілою та непослідовною, оскільки в своїй ухвалі від 22.12.2014 року суд вказує, що не потрібно зазначати всі обставини справи, а лише короткий виклад обвинувачення.

Крім того, вважає незрозумілим в чому, на думку суду, порушено право на захист та чому порушено порядок затвердження обвинувального акту, хоча відповідно до вимог КПК України саме прокурор затверджує обвинувальний акт.

Що стосується вказівки суду першої інстанції про відсутність в обвинувальному акті поштового індексу, як про недолік, то прокурор зазначає, що згідно ухвали Апеляційного суду м. Києва даний реквізит є необов`язковим.

Звертає увагу також на те, що вимога суду про наявність в додатках до обвинувального акту розписка про отримання цивільного позову, суперечить вимогам КПК України так як цивільний позов (позовна заява) не заявлявся взагалі на стадії досудового розслідування, а був поданий у підготовчому судовому засіданні, а тому суд незаконно перекладає обов`язки дотримання вимог закону у складанні та долучені позовної заяви до матеріалів судового розгляду на органи досудового слідства.

Таким чином, вважає, що суд прямо вказує про те, що слідчий повинен був привести цивільний позов потерпілих у відповідність до вимог закону та визначити за них розмір шкоди, що завдана злочином, втрутившись у їх процесуальну самостійність.

Що стосується аналізу судом супровідного листа прокурора та вказівки, що він складений з порушенням вимог закону і зазначення його як недоліку при складанні обвинувального акту, то на думку прокурора супровідний лист взагалі не є процесуальним документом та підставою для повернення акту.

З огляду на викладене, прокурор зазначає, що суд такими своїми діями по відношенню до даного кримінального провадження, навмисно затягує та не бажає його розглядати чим порушує права, свободи та законні інтереси учасників кримінального провадження, жоден з яких в підготовчого судового засідання не заперечував щодо можливості призначення кримінального провадження до судового розгляду по суті, не було й заявлено жодного клопотання щодо повернення обвинувального акту прокурору, проте суд в своєму рішенні безпідставно використав п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України.

Заслухавши доповідь судді; пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; пояснення потерпілої та її представника, які частково підтримали апеляційну скаргу, та зазначили, що дійсно були підстави для повернення обвинувального акта прокурору, в зв`язку з незазначенням в формулюванні обвинувачення за ч. 2 ст. 286 КК України - заподіяних ОСОБА_11 в результаті наїзду тілесних ушкоджень і причини її смерті, та за ч. 1 ст. 135 КК України в чому ж полягав небезпечний для життя стан ОСОБА_11 після наїзду, а крім того, обґрунтовано на їх думку вказано судом про невручення слідчим копії цивільного позову; вивчивши матеріали кримінального провадження; перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку про те, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню частково, виходячи з таких підстав.

Відповідно до вимог чинного законодавства, зокрема, ч. 3 ст. 314 КПК України, зі стадії підготовчого судового засідання суд має право повернути обвинувальний акт прокурору у тому випадку, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Вичерпні вимоги до обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування викладені в ст. ст. 291, 109 КПК України.

Зокрема, п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України передбачає, що формулювання обвинувачення в обвинувальному акті викладається після викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та правової кваліфікації кримінального правопорушення з посилання на положення закону і статті (частини статті) закону України.

Як вбачається з обвинувального акта щодо ОСОБА_7 , слідчим фактично проведена підміна однієї складової частини обвинувального акта - формулювання обвинувачення, яка є обов`язковою складовою обвинувального акта, іншою викладенням фактичних обставин, які прокурор вважає встановленими, адже обставини, які розкривають об`єктивну та суб`єктивну сторону кожного кримінального правопорушення у формулюванні обвинувачення не викладені, що всупереч твердженням апелянта, є невідповідністю обвинувального акта вимогам кримінального процесуального закону та безумовною підставою для повернення обвинувального акта прокурору.

Крім того, відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 291 КПК України, слідчим не зазначено в обвинувальному акті й розмір завданої кримінальним правопорушенням шкоди, а зазначено суму заявленого по справі цивільного позову, що не є тотожними поняттями.

А також, як вірно зазначив суд першої інстанції, в порушення вимог ч. 2 ст. 291 КПК України, до обвинувального акта не долучені передбачені законом додатки, зокрема, розписки як обвинуваченого ОСОБА_7 ( цивільного відповідача№1) так і Відкритого акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» (цивільний відповідач №2) про отримання копії цивільного позову потерпілої. При цьому доводи апеляційної скарги прокурора, про те що оскільки цивільний позов був пред`явлений не на стадії досудового слідства, а в попередньому судовому засіданні, то в цій частині суд перекладає обов`язок по врученню цивільного позову на слідчого є безпідставними, адже як вбачається з матеріалів провадження, цивільний позов дійсно був поданий під час попереднього підготовчого судового засідання проте, за результатами цього засідання, суд прийняв одне з рішень, передбачених ст. 314 КПК України про повернення обвинувального акта прокурору, в зв`язку з чим копії цивільного позову не вручалися. Після усунення недоліків, обвинувальний акт на загальних підставах направляється до суду і тому має відповідати в тому числі і вимогам п. 3 та п.4 ст. 291 КПК України.

Враховуючи наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що всупереч доводам апеляційної скарги прокурора, суд першої інстанції обгрунтовано повернув обвинувальний акт прокурору.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з доводами прокурора про те, що відсутність в обвинувальному акті поштового індексу за місцем проживання підозрюваного, не є недоліком обвинувального акта, про що вже зазначав Апеляційний суд м. Києва в ухвалі від 05 лютого 2015 року, переглядаючи попередню ухвалу суду першої інстанції про повернення обвинувального акта щодо ОСОБА_7 прокурору, а відтак, дана обставина, підлягає виключенню з мотивувальної частини ухвали суду першої інстанції.

Крім того, висновок суду про неузгодженість між зазначеними у обвинувальному акті фактичними обставинами кримінального правопорушення та формулюванням обвинувачення та з приводу порушення права на захист обвинуваченого в результаті невідповідності висунутого ОСОБА_7 обвинувачення є оціночним та зроблений судом в підготовчому судовому засіданні в порушення вимог ст. 314 КПК України, і не є підставою для повернення обвинувального акта прокурору, а підлягає виключенню з мотивувальної частини ухвали суду першої інстанції.

Інші обґрунтування повернення обвинувального акта прокурору, зазначені в ухвалі суду, а саме: невідповідність позовної заяви вимогам закону, наявність в розписці обвинуваченого про отримання копії обвинувального акта виправлень, які не обумовлені та порушення порядку підписання та затвердження обвинувального акта також на думку колегії суддів не є підставами для повернення обвинувального акта прокурору, оскільки не є недоліками обвинувального акта, а тому також підлягають виключенню з мотивувальної частини ухвали суду першої інстанції.

Крім того, колегія суддів погоджується й з доводами апеляційної скарги прокурора в частині безпідставності повернення обвинувального акта прокурору з мотивів відсутності в супровідному листі про направлення кримінального провадження до суду повної адреси захисника та відсутності її і в реєстрі матеріалів досудового розслідування, оскільки неправильність даних реєстру матеріалів досудового розслідування не є підставою для повернення обвинувального акта, а недоліки, що містить супровідний лист взагалі не мають відношення до обвинувального акта. А тому і ці посилання суду першої інстанції підлягають виключенню з мотивувальної частини ухвали суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 задовольнити частково.

УхвалуДеснянського районного суду м. Києва від 09 квітня 2015 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001025 щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286, ч. 1 ст. 135, ч. 1 ст. 263 КК України повернуто прокурору відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_6 змінити.

Виключити з мотивувальної частини ухвали суду першої інстанції вказівки апеляційного суду, зазначені в мотивувальній частині даної ухвали.
В решті ухвалу залишити без змін.

Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді:

_________ ____________ __________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4