Справа № 158/2560/14-к
Провадження № 1-кп/0158/136/14
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 грудня 2014 року м. Ківерці
Ківерцівський районний суд Волинської області
в складі головуючого судді - ОСОБА_1
секретаря - ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого - ОСОБА_4
за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -

в с т а н о в и в :
ОСОБА_4 06 листопада 2014 року близько 01 години ночі, керуючись метою таємного викрадення чужого майна, умисно, таємно, шляхом вільного доступу, з подвір`я будинку АДРЕСА_2 , викрав гужову підводу вартістю 1500 гривень, яку привласнив та якою розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на вказану суму.
Допитаний в судовому засіданні по суті пред`явленого обвинувачення ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, давши суду показання про те, що він справді здійснив крадіжку гужової підводи. У вчиненому розкаюється, просить суворо не карати.
Згідно поданої потерпілим ОСОБА_5 заяви, збитки відшкодовані йому в повній мірі, щодо міри покарання покладаються на розсуд суду.
Враховуючи те, що ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчинені інкримінованого йому кримінальному правопорушенні при обставинах, що наведені у обвинувальному акті, беручи до уваги те, що інші учасники судового розгляду не бажають оспорювати фактичні обставини справи, і судом встановлено, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції, роз`яснивши йому положення ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували щодо розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченому ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються та розглянути акт у спрощеному провадженні.
Крім повного визнання обвинуваченим своєї вини, його вина у вчиненні встановленого судом кримінального правопорушення повністю доведена доказами, що містяться в обвинувальному акті та матеріалах кримінального провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються, є належними і допустимими.
Обвинувачений ОСОБА_4 вірно розуміє зміст обставин справи і суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позиції.
З урахуванням викладеного суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), і кваліфікує його дії за ст. 185 ч. 1 КК України.
Органом досудового розслідування дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) за кваліфікуючою ознакою вчинена повторно. Разом з тим, дана кваліфікуюча ознака, не підтверджена належними та допустимими доказами по справі.
Так, як вбачається з копії вироку Ківерцівського районного суду Волинської області від 23 лютого 2012 року, вимоги ДІАЗ МВС України та повідомлення Ківерцівського міжрайонного відділу кримінально-виконавчої інспекції ОСОБА_4 був визнаний винним та засуджений за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України до трьох років 6 місяців позбавлення волі і на підставі ст. 75, 76 КК України звільнений від призначеного покарання з іспитовим строк на 2 роки. Знятий з обліку Ківерцівського РП КВІ 24.03.2014 року на підставі ухвали Ківерцівського районного суду Волинської області від 11.03.2014 року, а дане кримінальне правопорушення було вчинене 06 листопада 2014 року.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 89 КК України такими, що не мають судимості визначаються: особи засуджені відповідно до статті 75 цього Кодексу, якщо протягом іспитового строку вони не вчинять нового злочину і якщо протягом зазначеного строку рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням не буде скасоване з інших підстав, передбачених законом.
У відповідності до вимог ч. 4 ст. 32 КК України повторність відсутня, якщо за раніше вчинений злочин особу було звільнено від кримінальної відповідальності за підставами, встановленими законом, або якщо судимість за цей злочин було погашено або знято.
Крім того, у відповідності до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 04.06.2010 року «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки» не утворює повторності раніше вчинений злочин, за який особу було звільнено від кримінальної відповідальності за підставами, встановленими законом, засуджено без призначення покарання або зі звільненням від покарання, а також злочин, судимість за який було погашено чи знято.
За таких обставин суд вважає, що кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 185 КК України є невірною, оскільки не знайшла свого підтвердження в судовому засіданні належними та допустимими доказами по справі. Разом з тим, суд вважає, що в діях обвинуваченого ОСОБА_4 є склад злочину передбачений ч. 1 ст. 185 КК України. За таких обставин дії ОСОБА_4 необхідно перекваліфікувати з ч. 2 ст. 185 КК України на ч. 1 ст. 185 КК України.
При призначенні покарання ОСОБА_4 суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності, тяжкість вчиненого злочину, дані про особу.
Так, ОСОБА_4 по місцю проживання характеризується посередньо, раніше згідно ст. 89 КК України не судимий.
Обставинами, які згідно зі ст. 66 КК України пом`якшують покарання підсудного, суд вважає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Передбачених ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання підсудного, суд не вбачає жодної. Виключається повторність як обтяжуюча вину обставина із підстав, наведених вище.
З урахуванням викладеного, характеру і ступеня небезпеки скоєного злочину, який відносяться до категорії середньої тяжкості злочинів, особи підсудного, який за місцем проживання характеризується посередньо, вину у вчиненому визнав, розкаявся, відшкодував спричинені збитки, суд призначає ОСОБА_4 покарання необхідне й достатнє для його виправлення, запобігання новим злочинам, і вважає, що виправлення та перевиховання підсудного можливе без ізоляції від суспільства, з обранням покарання в межах санкції статті, за якою він притягується до кримінальної відповідальності, на підставі ст. 75 КК України звільняє ОСОБА_4 від відбування покарання зі здійсненням за ним нагляду органами внутрішніх справ та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався
- гужову підводу, повернуту потерпілому ОСОБА_5 під розписку - залишити власнику ОСОБА_5 .
Судові витрати у справі відсутні.
Цивільний позов у справі заявлено не було.
Керуючись ст.ст. 349, 373, 374 КПК України, суд
з а с у д и в :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 3 (трьох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього відповідно до ст. 76 КК України обов`язки:
- повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції;
- періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
- гужову підводу, повернуту потерпілому ОСОБА_5 під розписку - залишити власнику ОСОБА_5 .

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Волинської області через Ківерцівський районний суд Волинської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя

Ківерцівського районного суду ОСОБА_1