Справа № 1
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2007
року
м. Корсунь - Шевченківський

Корсунь -
Шевченківський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого
- судді Гончарука І.М.,

при секретарі
- Таран О.В.,

з участю
прокурора - Яценка B.C.,

та адвоката
- ОСОБА_1,

законного
представника неповнолітнього підсудного - ОСОБА_2,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Корсунь - Шевченківський
кримінальну справу по обвинуваченню:

ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, уродженця і жителя АДРЕСА_1, громадянина України, українця, освіта неповна середня,
учня 11 класу Сахнівської загальноосвітньої школи ім. О.А. Захаренка, не
працюючого, не одруженого, допризовника, раніше не судимого, -

у вчиненні
злочину передбаченому ч. 1 ст. 122 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

8 квітня 2007
року приблизно о 24 годині 30 хвилин в с.
Сахнівка, Корсунь - Шевченківського району, Черкаської області, під час
бійки, яка виникла на ґрунті неприязних стосунків між ОСОБА_3 і ОСОБА_4 з
одного боку та ОСОБА_5 і ОСОБА_2 з іншого боку, неповнолітній ОСОБА_2
дерев'яною палицею умисно наніс удар по лівій руці потерпілого ОСОБА_4,
спричинивши при цьому йому тілесні ушкодження у вигляді травми лівого
передпліччя з переломом лівої променевої кістки в нижній третині, які
відносяться до середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров'я
потерпілого.

Допитаний в
судовому засіданні, підсудний свою вину в пред'явленому йому обвинуваченні
визнав повністю, щиро розкаявся та пояснив, що дійсно 08.04.2007 року близько
00 год. 30 хв.
він йшов додому з дискотеки разом з ОСОБА_5. Коли в нього розв'язався шнурок на
кросівку, то він зупинився щоб його зав'язати, а ОСОБА_5 пішов далі. Коли він
наздогнав ОСОБА_5, то побачив, що той стояв разом з ОСОБА_4 і ОСОБА_3.
Підійшовши до них він запитав -«що трапилося», ОСОБА_3 став його штовхати, а
потім звалив і став наносити йому удари. ОСОБА_4 в той
час тримав ОСОБА_5. Коли ОСОБА_3 перестав наносити йому удари, то той разом із
ОСОБА_4 пішли в сторону с.
Нетеребка, Корсунь - Шевченківського району, а він разом з ОСОБА_5
пішли до лавочки. ОСОБА_5 боявся іти додому сам, тому він вирішив його
провести, взявши при цьому палиці вони пішли. Проходячи по вулиці вони побачили
ОСОБА_4, який стояв на дорозі. Потім ОСОБА_4 схопив
ОСОБА_5 за плечі, і став тримати його. Він злякавшись замахнувся дерев'яною
палицею і наніс нею потерпілому удар по руці, щоб визволити ОСОБА_5. Потім він
помітив, що йому на зустріч біг ОСОБА_3, в той час ОСОБА_5 побіг в напрямку
свого будинку, а він став тікати в напрямку свого будинку. Потім ОСОБА_3
намагався його затримати, та штовхнув у бік, від цього він упав на землю, в той
час ОСОБА_3 підбіг до нього, і наніс ногою удар в область голови, від цього
ОСОБА_2 втратив свідомість. Потім ОСОБА_6 привів його до свідомості і допоміг
дійти додому.

2

Після пояснення
підсудний заявив клопотання про звільнення його від покарання шляхом
застосування до нього вимог Закону України „Про амністію" від 19.04.2007
року, оскільки він на момент вчинення злочину був неповнолітнім.

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому
засіданні підтвердив пояснення дані ним в ході досудового слідства та повідомив,
що по мірі покарання підсудного покладається на думку суду.

Вину підсудний ОСОБА_2, у вчиненні
злочину передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, визнає повністю, і не заперечує,
щоб справа слухалася у спрощеному порядку, суть якого, як і межі оскарження
вироку при такому порядку розгляду справи йому роз'яснені і зрозумілі.

Таким чином, суд
на підставі доказів, добутих в порядку ч.3 ст. 299 КПК України, вважає, що
пред'явлене підсудному ОСОБА_2, обвинувачення доказане повністю.

На підставі
добутих доказів, суд кваліфікує дії підсудного за ч. 1 ст. 122 КК України, як
умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і
не потягло за собою наслідків передбачених у статті 121 КК України, але таке,
що спричинило тривалий розлад здоров'я потерпілого ОСОБА_4.

При призначенні
покарання підсудному ОСОБА_2,
суд враховує: характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним злочину,
який відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, що він раніше не
судимий, до кримінальної відповідальності притягується вперше, позитивно
характеризується по місцю проживання, та навчання, вчинив злочин будучи
неповнолітнім.

Обставини, які
пом'якшують покарання підсудному є його щире каяття.

Обставини, які
обтяжують покарання підсудного, відсутні.

З урахуванням
всіх цих обставин, суд вважає, що виправлення і перевиховання підсудного
можливе без ізоляції його від суспільства шляхом звільнення від відбування
покарання з випробуванням, з іспитовим строком.

Розглядаючи
клопотання підсудного про звільнення його від покарання внаслідок акту
амністії, суд вважає за можливе звільнити підсудного від покарання, відповідно
до п. "а", ст. 1, Закону України „Про амністію", від 19.04.2007
року, як особу, яка на момент вчинення злочину була неповнолітньою.

Цивільний позов
по справі не заявлений.

Речові докази по
справі відсутні.

Судових витрат
по справі немає.

Керуючись ст.
ст. 323, 324 КПК України суд, -

ЗАСУДИВ:

Визнати ОСОБА_2
винним у вчиненні злочину передбаченому ч. 1 ст. 122 КК України, та призначити
йому покарання у вигляді 2 років позбавлення волі.

На підставі ст.
75 КК України звільнити ОСОБА_2 від відбування покарання з випробуванням з
іспитовим строком на 1 рік, який рахувати з часу проголошення вироку.

Звільнити
засудженого ОСОБА_2, від призначеного судом покарання відповідно до вимог п.
"а", ст. 1, Закону України „Про амністію", від 19.04.2007 року.

Міру запобіжного
заходу засудженому ОСОБА_2, у вигляді підписки про невиїзд до вступу вироку в
законну силу - залишити попередню.

Цивільний позов
по справі не заявлений.

Речові докази по
справі відсутні.

Судових витрат
по справі немає.

На вирок може
бути подана апеляція до Апеляційного суду Черкаської області протягом 15 діб з
моменту його проголошення.