УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №1-153/12 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія : ст. 146 ч.2 КК України Доповідач ОСОБА_2

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 січня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю: прокурора ОСОБА_5

представника потерпілого
ОСОБА_6 ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
засудженого ОСОБА_9 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальну справу за апеляціями представника потерпілого ОСОБА_6 - ОСОБА_7 і прокурора ОСОБА_10 , на вирок Богунського районного суду м. Житомира від 30.05.2014 року,
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомира, відповідно до ст. 89 КК України не судимого,
засуджено за ч.2 ст. 146 КК України на 3 роки обмеження волі.
На підставі п. в ст. 1 Закону України від 08.04.2014 року Про амністію у 2014 році звільнено ОСОБА_11 від відбуття призначеного покарання.

Питання про речові докази вирішено відповідно до вимог ст. 81 КПК України.
Як визнав суд, 10.02.2011 року близько 20 год. ОСОБА_12 та ОСОБА_9 знаходилися в автомобілі Фольксваген Мультіван, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , біля будинку № 99, що по вул. Перемоги у м. Житомирі. Біля під`їзду № 3 випадково зустріли раніше знайомого ОСОБА_6 , з яким виник конфлікт, під час якого ОСОБА_9 наніс ОСОБА_6 удари руками та ногами по різних частинах тіла, чим заподіяв останньому фізичного болю, силоміць заштовхав ОСОБА_6 до вищевказаного автомобіля, чим фактично позбавив ОСОБА_6 свободи пересування. Після цього у автомобілі надів на голову ОСОБА_6 матерчатий мішок, горловину якого зав`язав мотузкою на шиї останнього та поклав ОСОБА_6 в автомобілі на підлогу, чим подолав волю ОСОБА_6 до опору та почав наносити останньому удари по різних частинах тіла, спричинивши ОСОБА_6 фізичного болю. Продовжуючи злочинні дії, направлені на викрадення та незаконне позбавлення волі ОСОБА_6 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 на вищевказаному автомобілі вивезли ОСОБА_6 у невстановлене слідством місце, лісосмугу, де зняли з голови ОСОБА_6 мішок, та ОСОБА_9 продовжував наносити ОСОБА_6 численні удари по голові, тулубу, та при цьому почав вимагати останнього повідомити, де знаходиться викрадене у ОСОБА_13 майно. В подальшому близько 23 год. 10.02.2011 року ОСОБА_9 з ОСОБА_13 на вищевказаному автомобілі привезли ОСОБА_6 до буд. АДРЕСА_1 , де і залишили.
Внаслідок нанесення ударів, потерпілому ОСОБА_6 були спричинені легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я у вигляді закритої черепно-мозкової та лицьової травми у вигляді обширних 5 синців, 4 крововиливів, 1 поверхневої рани на обличчі, травматичного вивиху та травматичного дефекту (сколу) коронки 12 правих зубів верхньої щелепи, струсу головного мозку, синця та 2 саден на правій кисті, садно на лівому колінному суглобі.
На вирок суду подані апеляції.
Прокурор ОСОБА_10 вирок суду просить скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням кримінального закону, постановити новий вирок, яким визнати ОСОБА_9 винним за ч.2 ст.146 КК України та призначити йому покарання у виді 3 років обмеження волі. Вказує на те, що суд безпідставно звільнив ОСОБА_9 від призначеного судом покарання внаслідок акту амністії, оскільки він раніше звільнявся від відбування призначеного судом покарання на підставі Закону про амністію із того часу не минуло 10 років.
Представник потерпілого ОСОБА_6 - ОСОБА_7 в апеляції зі змінами та доповненнями вирок просить скасувати, а справу направити прокурору для організації проведення додаткового розслідування.Апелянт вважає, що досудовим слідством не всі особи притягнуті до кримінальної відповідальності.Крім того, на думку представника потерпілого ОСОБА_9 і ОСОБА_13 мають нести відповідальність за скоєння більш тяжких злочинів ніж їм пред?явлено обвинувачення.Також, апелянт звертає свою увагу на те, що суд неправильно звільнив ОСОБА_9 від відбування призначеного покарання внаслідок акту амністії.
Заслухавши доповідача, представника потерпілого ОСОБА_6 - ОСОБА_7 , який просив задовольнити свою апеляцію та апеляцію прокурора, прокурора про задоволення апеляції прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції та про залишення без задоволення апеляції представника потерпілого, засудженого ОСОБА_9 і його захисника ОСОБА_8 , які вважали вирок суду законним і обґрунтованим, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляцію прокурора слід задовольнити, а апеляція представника потерпілого підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Висновок суду про винуватість ОСОБА_9 у вчинені злочину за обставин наведених у вироку грунтується на зібраних у справі та перевірених у судовому засіданні доказах, оцінених у сукупності і є обґрунтованими.
Доводи апеляції представника потерпілого про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, колегія суддів не приймає до уваги.
Як встановлено перевіркою матеріалів кримінальної справи досудове слідство і судовий розгляд у ній проведено з дотриманням вимог кримінально-процесуального законодавства спрямованих на всебічне повне та об?єктивне дослідження обставин справи.Викладені у вироку висновки суду про доведеність вини ОСОБА_9 у вчинені вищезазначеного злочину відповідають фактичним обставинам справи і підтверджені дослідженими в судовому засіданні доказами.Зокрема, вина засудженого підтверджується даними, які містяться в його показаннях, показаннях потерпілого ОСОБА_6 , показаннях свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , у висновку судово-медичної експертизи та інших доказах, які зазначені у вироку суду.
Суд дав належну оцінку зібраним по справі доказам і обгрунтовано не взяв до уваги показання свідка ОСОБА_19 , зазначивши, що вказані показання протирічать іншим зібраним по справі доказам.Також, суд дав належну оцінку показам потерпілого, вказавши у вироку, що вказані покази щодо його викрадення та спричинення тілесних ушкоджень підтверджуються показаннями свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_17 , ОСОБА_16 , ОСОБА_15 . Крім цього, суд обгрутовано виключив з обвинувачення ОСОБА_9 застосування щодо потерпілого насильства за допомогою скотчу, погроз зброєю та нанесення нею ударів, застосування буксирувального тросу та золотого ланцюжка, оскільки вказані обставини не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи в суді, з вказаними висновками суду погоджується і колегія суддів.
Посилання представника потерпілого про неповноту та неправильність досудового слідства зокрема, неправильність кваліфікації дій ОСОБА_9 і ОСОБА_13 , не притягнення всіх осіб до кримінальної відповідальності, колегія суддів вважає безпідставними.
З матеріалів справи видно, що за заявою ОСОБА_20 , 21.02.2011 року слідчим була порушена кримінальна справа по факту викрадення ОСОБА_6 за ознаками злочину, передбаченого ст. 146 ч.2 КК України.
Під час досудового розслідування 14.03.2011 року слідчим була порушена кримінальна справа відносно ОСОБА_21 , ОСОБА_13 і ОСОБА_9 по факту викрадення та катування ОСОБА_6 за ознаками злочинів, передбачених ст.ст. 127 ч.2, 146 ч.2 КК України.За вказаними статтями Закону ОСОБА_21 , ОСОБА_13 і ОСОБА_9 було пред?явлено обвинувачення. Після проведення слідчих дій, постановою слідчого кримінальна справа була закрита за відсутністю складу злочину, передбаченого ст. 127 ч.2 КК України в діях вищевказаних обвинувачених.
ОСОБА_13 і ОСОБА_9 було пред?явлено остаточне обвинувачення у скоєні злочину, передбаченого ст. 146 ч.2 КК України і кримінальна справа на розгляд до суду була направлена щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_13 про обвинувачення у вчиненні ними злочину, передбаченого ст. 146 ч.2 КК України.
Перевіркою матеріалів справи не встановлено, що слідчий допустив неповноту та неправильність під час розслідування вказаної справи про, що зазначає в апеляційній скарзі представник потерпілого.
По справі були притягнуті до кримінальної відповідальності ОСОБА_13 та ОСОБА_9 саме за вчинення злочину, передбаченого ст. 146 ч.2 КК України.Як під час досудового слідства так і під час судового розгляду справи не знайшла свого підтвердження винність вказаних осіб у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 127 ч.2, 187 ч.2 КК України. Причетність до вчинення злочинів інших осіб, крім ОСОБА_9 і ОСОБА_13 , перевірялась досудовим слідством і було прийнято рішення про виділення з матеріалів кримінальної справи, матеріалів відносно ОСОБА_21 та невстановленої слідством особи по факту викрадення ОСОБА_6 за ст. 146 ч.2 КК України, у зв?язку з невстановленням місця знаходження ОСОБА_21 та невстановлення слідством особи, яка вчинила злочин.Крім цього, під час розгляду справи в суді було встановлено, що постановою слідчого від 20.06.2011 року була закрита кримінальна справа щодо ОСОБА_21 за ст. 146 ч.2 КК України за недоведеністю його участі у вчиненні злочину.
Також, досудовим слідством з матеріалів кримінальної справи були виділені в копіях матеріали справи для проведення додаткової перевірки з приводу причетності до злочинів працівників міліції ОСОБА_22 і ОСОБА_23 , і направлені прокурору Житомирської області для організації її виконання.
Причетність до вчинення злочину вказаних осіб, перевірялась під час розгляду справи в суді, в тому числі і шляхом їх допиту в якості свідків.Як ОСОБА_22 так і ОСОБА_23 категорично заперечили свою причетність до вказаних злочинів.
Дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до правильного висновку, що саме ОСОБА_9 та ОСОБА_13 , (який був звільнений від кримінальної відповідальності, а справа щодо нього закрита у зв?язку з актом амністії), за попередньою змовою групою осіб незаконно позбавили волі ОСОБА_6 , що супроводжувалось заподіянням потерпілому фізичних страждань і кваліфікував дії ОСОБА_9 за ч.2 ст.146 КК України.Призначене судом ОСОБА_9 покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України.
Разом з тим, як обґрунтовано зазначено в апеляціях представника потерпілого і прокурора, звільняючи ОСОБА_9 від покарання на підставі акту амністії, суд не дотримався вимог ст.8 Закону України Про амністію у 2014 році та ст. 4 п. е Закону України від 01.10.1996 року Про застосування амністії в Україні, де зазначено, що амністія не застосовується до осіб, стосовно яких протягом останніх десяти років було застосовано амністію чи помилування незалежно від зняття чи погашення судимості та які знову вчинили умисний злочин.
З матеріалів справи видно, що вироком Богунського районного суду м. Житомира від 22.06.2007 року ОСОБА_9 був засуджений за ч.1 ст. 263 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі, а на підставі п. б ст. 1 Закону України від 19.04.2007 року Про амністію звільнений від відбування призначеного судом покарання і він знову визнаний винним та засуджений за вчинення умисного злочину.
Колегія суддів вважає, що суд безпідставно звільнив ОСОБА_9 від відбування призначеного покарання внаслідок акту амністії, а тому вважає за необхідне вирок суду в цій частині скасувати та постановити новий вирок.
Крім цього, суд в мотивувальній частині вироку вирішуючи питання про призначення покарання послався на ст. 156 ч.2 КК України, чим допустився помилки, оскільки з вироку суду видно, що ОСОБА_9 вчинив злочин, передбачений ст. 146 ч.2 КК України, а тому колегія суддів вважає за необхідне виправити вказану помилку, шляхом внесення зміни до вироку суду в порядку ст. 365 КПК України.
Керуючись ст.ст. 365, 366, 378 КПК України (в редакції 1960 року) колегія суддів,
з а с у д и л а :
Апеляцію прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, задовольнити.
Апеляцію представника потерпілого ОСОБА_6 - ОСОБА_7 задовольнити частково.
Вирок Богунського районного суду м. Житомира від 30 травня 2014 року щодо ОСОБА_9 в частині звільнення від відбування призначеного покарання на підставі п. в ст. 1 Закону України від 08.04.2014 року Про амністію у 2014 році, скасувати.
Постановити новий вирок, яким ОСОБА_9 вважати засудженим за ч.2 ст. 146 КК України до покарання призначеного судом першої інстанції, у виді 3 років обмеження волі.
В порядку ст. 365 КПК України внести зміни до вироку суду.
Вважати правильним посилання в мотивувальній частині вироку на ст. 146 ч.2 КК України, а не на ст. 156 ч.2 КК України, як про це зазначено у вироку суду.
У решті вирок залишити без зміни.
Вирок може бути оскаржений до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ через апеляційний суд Житомирської області протягом одного місяця з дня його проголошення.
Судді : (підписи)
Згідно з оригіналом:
Суддя апеляційного суду
Житомирської області ОСОБА_2