Справа № 310/1015/14-к
ВИРОК

Іменем України

17 березня 2014 року Бердянський
міськрайонний суд Запорізької області

у складі головуючого судді Богомолової
Л.В.

при секретарі Рибалка Н.М.

за участю прокурора Сушко В.М.

за участю потерпілої ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Бердянську
кримінальну справу № 310/1015/14-к рік по
обвинуваченню ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженець міста Бердянськ
Запорізької області, громадянин
України, українець, освіта неповна
середня, не працює, не одружений,
неповнолітніх дітей не має, мешкає та
зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1,
раніше судимий:

1. 25.01.1999 року Бердянським
міськрайонним судом Запорізької
області за ч.1 ст.229-6 КК України ( в
редакції КК 1960 року) до 1 року
позбавлення волі з застосуванням ст.46-1
КК України з відстрочкою на 1 рік;

2. 04.01.2000 року Бердянським
міськрайонним судом Запорізької
області за ч.2 ст.141, ст.43 КК України ( в
редакції КК 1960 року) до 1 року 6 місяців
позбавлення волі, звільнений 04.07.2001
року по відбуттю строку покарання;

3. 23.04.2002 року Бердянським
міськрайонним судом Запорізької
області за ч.2 ст.185 КК України до 2 років
позбавлення волі з застосуванням
ст.ст.75,76 КК України з іспитовим
строком на 2 роки;

4. 31.07.2003 року Бердянським
міськрайонним судом Запорізької
області за ч.2 ст.186 , ст.71 КК України до 4
років 6 місяців позбавлення волі,
звільнений 16.08.2007 року по відбуттю
строку покарання;

5. 07.02.2008 року Бердянським
міськрайонним судом Запорізької
області за ч.2 ст.185 КК України до 1 року
позбавлення волі;

6. 19.01.2009 року Бердянським
міськрайонним судом Запорізької
області за ч.3 ст.358, ч.4 ст.70, ст.72 КК
України до 3 років 1 місяця позбавлення
волі, постановою Бердянського
міськрайонного суду Запорізької
області від 10.08.2009 року уточнено вирок
від 19.01.2009 року та внесено зміни: к
відбуттю покарання три роки
позбавлення волі, звільнений 07.02.2011
року по відбуттю строку покарання;

7. 29.11.2011 року Бердянським
міськрайонним судом Запорізької
області за ч.2 ст.185 КК України до 6
місяців арешту, звільнений 22.06.2012 року
по відбуттю строку покарання,

8. 06.08.2013 року Бердянським
міськрайонним судом Запорізької
області за ч.2 ст. 309 КК України до двох
років позбавлення волі з застосуванням
ст.ст.75,76 КК України з іспитовим строком
на один рік;

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2
ст.185, ч.3 ст.185 КК України,

суд

ВСТАНОВИВ:

31 липня 2013 року в період часу з 01
години 50 хвилин до 02 годин 00 хвилин
ОСОБА_2, знаходячись на території
санаторію «Нафтохімік Україна»,
розташованого по вул. Макарова 71, в м.
Бердянськ, діючи умисно, з корисних
мотивів, з метою таємного викрадення
чужого майна, яке становить
матеріальну цінність, із з
застосуванням фізичної сили, шляхом
віджимання решітки, розташованої перед
вікном номеру № 104, а у наступному через
відкриті двері, проник у середину
зазначеного номеру, звідки таємно,
повторно, викрав майно, яке належить
ОСОБА_3, а саме: шкіряну барсетку
вартістю 500 грн., в якій знаходились
мобільний телефон «НТС» вартістю 3000
грн., гроші у сумі 450 грн., паспорт
громадянина Болгарії та особиста
картка на ім'я ОСОБА_3, 2 банківські
картки «Fibank» на ім'я ОСОБА_3, банківська
картка «Raiffeisen Bank» на ім'я ОСОБА_3,
банківська картка «Pro Credit Bank» на ім'я
ОСОБА_3, які для потерпілого
матеріальної цінності не становлять, а
також викрав планшет «НТС» вартістю 3000
грн., кросівки «Найк» вартістю 700 грн.,
пляшку віскі об'ємом 0,5 літрів вартістю
360 грн.

Після чого ОСОБА_2 аналогічним шляхом з
місця скоєння злочину зник та
розпорядився викраденим майном на
власний розсуд, завдавши ОСОБА_3
матеріальну шкоду на загальну суму 8010
гривень.

Крім того, 08 січня 2014 року приблизно о 13
годині 00 хвилин ОСОБА_2, знаходячись у
приміщені салону штор «Від А до Я» на
другому поверсі ТЦ «Башні»,
розташованого по вул. Волі, 38-3, в м.
Бердянську Запорізької області, діючи
умисно, з корисливих мотивів, з метою
таємного викрадення чужого майна, яке
становить матеріальну цінність, з
ящика столу, таємно, повторно, викрав
належний ОСОБА_1 мобільний телефон
«Samsung GT-S5610» вартістю 900 грн. з сім-картою
мобільного оператору «МТС», яка для
потерпілої матеріальної цінності не
становить, та чохлом вартістю 100 грн., а
всього на загальну суму 1000 грн.

Після чого ОСОБА_2 з викраденим майном з
місця скоєння злочину зник,
розпорядившись ним на свій розсуд, чим
завдав потерпілій ОСОБА_1 майнову шкоду
на суму 1000 гривень.

У пред'явленому звинуваченні
обвинувачений ОСОБА_2 свою вину, при
вказаних у вироку обставинах, за ч.2
ст.185, ч.3 ст.185 КК України визнав
повністю і пояснив суду, що злочини,
які пред'явлені йому в обвинувачення
він визнає повністю, він дійсно їх
скоїв за тих обставинах, які вказані в
обвинувальному акті. У скоєному він
розкаюється, просить суд суворо його не
карати та не позбавляти волі.

Потерпіла ОСОБА_1 пояснила суду, що
цивільний позов вона не заявляє,
мобільний телефон їй повернутий.
Призначення покарання обвинуваченому
вона залишає на розсуд суду.

Інші докази судом не
досліджувалися через ст. 349 КПК України,
які всіма учасниками судового розгляду
визнані і не оспорюються. При цьому
судом з'ясовано чи правильно розуміють
учасники процесу зміст цих обставин, чи
немає сумнівів в добровільності і
істинності їх позицій, при цьому судом
роз'яснено, що вони будуть позбавлені
права оскаржити ці обставини в
апеляційному порядку.

Оцінюючи в сукупності всі обставини по
справі суд приходить до висновку, що
вина обвинуваченого ОСОБА_2 в скоєнні
злочину, передбаченого ч.2 ст.185, ч.3 ст.185
КК України доведена і його дії
правильно кваліфіковані за ч.2 ст.185 КК
України, як таємне викрадення чужого
майна (крадіжка), вчинена повторно.

Правильно кваліфіковані дії
обвинуваченого ОСОБА_2 за ч.3 ст.185 КК
України, як таємне викрадення чужого
майна (крадіжка), поєднана з
проникненням у житло, вчинена повторно.

При призначенні покарання
обвинуваченому ОСОБА_2 суд враховує, що
він щиро розкаюється в скоєному, стан
здоров'я його матері ОСОБА_5, яка є
інвалідом першої групи, стан здоров'я
його брата ОСОБА_6, який є інвалідом 2
групи, як пом'якшувальні вину
обставини.

Разом з тим суд приймає до уваги
рецедів злочинів, як обтяжливі вину
обставини.

Розглядаючи особу обвинуваченого
ОСОБА_2 суд бере до уваги, що
обвинувачений суспільно-корисною
працею офіційно не займається,
знаходиться на обліку в КП «БПНД» у
лікаря-нарколога.

Вирішуючи питання про
призначення обвинуваченому ОСОБА_2
міри покарання, суд приймає до уваги, що
злочин за ч.3 ст.185 КК України, згідно зі
ст. 12 КК України відноситься до тяжких
злочинів.

Відповідно до ст. 65 КК України
особі, яка вчинила злочин, має бути
призначено покарання необхідне й
достатнє для її виправлення і
попередження нових злочинів. Виходячи
з указаної мети й принципів
справедливості, співмірності та
індивідуалізації, покарання повинно
бути адекватним характеру вчинених
дій, їх небезпечності та даним про
особу винного. Отже ці дані підлягають
обов'язковому врахуванню. Крім того,
під час вибору покарання мають
значення обставини, які його
пом'якшують та обтяжують, відповідно до
положень статей 66, 67 КК України.

Виходячи з вимог ст. 65 КК України
суд враховує ступінь тяжкості
вчиненого злочину, суспільну
небезпечність винних дій
обвинуваченого ОСОБА_2

З урахуванням цих даних у
сукупності суд вважає щодо можливості
виправлення обвинуваченого ОСОБА_2
тільки з ізоляцією від суспільства.

При призначенні покарання, суд
враховує характер і ступень тяжкості
злочину, конкретні обставини справи,
вказані дані про особу ОСОБА_2, його
відношення до скоєного та вважає, що
виправлення і перевиховання
обвинуваченого ОСОБА_2 можливо тільки
с ізоляцією від суспільства,
призначивши покарання в межах санкцій
ч.3 ст.185, ч.2 ст.185 КК України та
застосувавши ч.4 ст.70, ст.71 КК України.

Суд вважає необхідним
застосувати ч.4 ст.70 КК України та
призначити покарання по сукупності
злочинів шляхом поглинання менш
суворого покарання, призначеного за
вироком Бердянського міськрайонного
суду Запорізької області від 06.08.2013
року, більш суворим покаранням,
призначеним за даним вироком.

Суд вважає необхідним застосувати ст.71
КК України та призначити покарання по
сукупності вироків шляхом часткового
приєднання не відбутої частини
покарання.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Судових витрат по справі не має.

Долю речових доказів суд вирішує
згідно ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373-374 КПК
України, суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_2 визнати винним у вчинені
злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК
України і призначити йому покарання у
вигляді трьох років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України
призначити покарання за сукупністю
злочинів шляхом поглинання менш
суворого покарання, призначеного за
вироком Бердянського міськрайонного
суду Запорізької області від 06.08.2013
року, більш суворим покаранням,
призначеним за даним вироком,
остаточно призначити покарання у
вигляді трьох років позбавлення волі.

ОСОБА_2 визнати винним у вчинені
злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК
України і призначити йому покарання у
вигляді двох років позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України призначити
покарання по сукупності злочинів та до
призначеного судом покарання частково
приєднати не відбуту частину
покарання, остаточно визначити три
роки шість місяців позбавлення волі з
відбуванням покарання в
кримінально-виконавчій установі.

Запобіжний захід ОСОБА_2 не
обирався.

Речові докази, які знаходяться в камері
речових доказів Бердянського МВ ГУМВС
України по квитанції № 000109 від 11.09.2013
року: шорти синього кольору у клітинку -
повернути ОСОБА_2

Вирок може бути оскаржений в
апеляційний суд Запорізької області
через Бердянський міськрайонний суд
протягом 30 днів з дня його
проголошення.

Вирок набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, у разі подання апеляційної
скарги вирок, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після ухвалення
рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його
проголошення вручається ОСОБА_2 і
прокурору.

Суддя