У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Короткевича М.Є.,

суддів

Кліменко М.Р. і Ковтюк Є.І.,

за участю прокурора захисника

ОСОБА_1 ОСОБА_2

розглянула
в судовому засіданні в м. Києві 02 грудня 2008 року кримінальну
справу за касаційною скаргою потерпілої ОСОБА_3 і касаційним поданням заступника прокурора
Херсонської області на вирок Суворовського
районного суду м. Херсона від
8 лютого 2008 року та ухвалу колегії суддів судової палати у
кримінальних справах Апеляційного суду Херсонської області від 6 травня 2008
року щодо ОСОБА_4

Зазначеним вироком

ОСОБА_4,

ІНФОРМАЦІЯ_1 народження,

раніше не судимого,

- засуджено
за ст.118 КК України на 2 роки позбавлення
волі.

На підставі ст.75 КК України його звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки з покладенням обов'язків, передбачених
п.п.3, 4 ст. 76 КК України.

З урахуванням змін, внесених
апеляційним судом до вироку,
ОСОБА_4 засуджено за вчинення злочину,
передбаченого ст.118 КК України, за таких обставин.

01.06.2007 року
близько 4 год. ОСОБА_4, перебуваючи на території літнього майданчика кафе "Фламінго" на
задньому подвір'ї кіноконцертного залу "Ювілейний" по вул. Перекопська, 11 у м. Херсоні, в ході сварки
та бійки на ґрунті особистих
неприязних стосунків з ОСОБА_5, під час якої потерпілий ОСОБА_5 намагався завдати ОСОБА_4
удар пляшкою по голові,
захищаючись від реально можливого завдання йому тілесних ушкоджень, перевищив межі необхідної оборони та з відстані до 1,7
м здійснив постріл у ОСОБА_5 з пістолету "BLOW", який не
був вогнепальною зброєю, заподіявши потерпілому сліпе поранення серця, від якого останній помер на місці
події.

Ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 6 травня 2008 року вирок Суворовського
районного суду м. Херсона від 8 лютого 2008 року щодо ОСОБА_4 змінено: виключено з мотивувальної частини вироку посилання суду на те,
що ОСОБА_4 в момент учинення злочину знаходився в стані афекту. У решті вирок залишено без зміни.

У касаційному поданні заступник прокурора Херсонської
області доводить, що судові рішення щодо ОСОБА_4 підлягають скасуванню з
направленням справи на нове розслідування у зв'язку з неправильною кваліфікацією
дій засудженого за ст.118 КК України. Стверджує, що ОСОБА_4 вчинив більш тяжкий
злочин, передбачений ч.1 ст.115 КК України, оскільки, умисно вбивши ОСОБА_5,
він не перебував у стані необхідної оборони. Також прокурор вказує, що
ОСОБА_4призначено надмірно м'яке покарання. Окрім того, зазначає, що ухвала
апеляційного суду Херсонської області не відповідає вимогам ст.377 КПК України,
оскільки не містить доводів, через які апеляцію потерпілої ОСОБА_3 визнано необґрунтованою.

У касаційній скарзі потерпіла ОСОБА_3 доводить, що ОСОБА_4 вчинив умисне вбивство її сина
ОСОБА_5, а тому повинен відповідати за ч. 1 ст. 115 КК України. Посилається на порушення
кримінально-процесуального закону при розслідуванні та розгляді кримінальної
справи щодо ОСОБА_4 Зазначає, що судами першої та апеляційної інстанцій справа
щодо ОСОБА_4 розглянута неповно та однобічно, що призвело до неправильної
кваліфікації дій засудженого за ст. 118 КК України та призначення йому надмірно
м'якого покарання, яке не відповідає тяжкості злочину та даним про його особу.
Просить судові рішення щодо ОСОБА_4 скасувати, а справу направити на нове
розслідування.

Заслухавши
доповідь судді, пояснення прокурора на підтримання касаційного подання,
пояснення захисника ОСОБА_2 із запереченнями проти касаційного подання і
касаційної скарги, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи
касаційного подання та касаційної скарги потерпілої, колегія суддів вважає, що
вони підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Перевіркою
справи встановлено, що органами досудового слідства і судами допущено неповноту
дослідження обставин справи, істотні порушення кримінально-процесуального
закону та порушення прав потерпілої, що потягло постановлення щодо ОСОБА_4
незаконних судових рішень.

Як
убачається з матеріалів справи, 01.06.2007 року прокурором Суворовського
районного суду м. Херсона було порушено кримінальну справу щодо ОСОБА_4 за
фактом умисного вбивства ОСОБА_5 за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.115
КК України (а.с. 1).

11.06.2007
року потерпілою по даній кримінальній справі було визнано матір ОСОБА_5-
ОСОБА_3

31.07.2007
року постановами слідчого було перекваліфіковано дії ОСОБА_4 з ч. 1 ст. 115 КК
України на ст. 118 КК України та відмовлено в порушенні кримінальної справи
щодо нього за ст. 115 КК України.

Про
винесення обох постанов від 31.07.2007 року
не було повідомлено потерпілу ОСОБА_3, чим істотно
порушено її права.

Розглядаючи
кримінальну справу, місцевий суд також істотно порушив вимоги
кримінально-процесуального закону та права потерпілої.

Так,
відповідно до ст.ст. 273, 281, 296 КПК України,
в усіх питаннях, які вирішуються судом під час судового розгляду, суд
виносить мотивовану постанову. Постанови щодо розгляду клопотань про
направлення справи для провадження додаткового розслідування виносяться судом у
нарадчій кімнаті і викладаються у виді окремого документа, який підписується
судом. За вимогами закону потерпілому
надано право клопотати про повернення справи на додаткове розслідування у
випадках наявності підстав для кваліфікації дій обвинуваченого за статтею
Кримінального кодексу, яка передбачає відповідальність за більш тяжкий злочин,
чи для пред'явлення йому обвинувачення, яке до цього не було йому пред'явлено.

Як
убачається з протоколу судового засідання, до початку судового слідства
представник потерпілої ОСОБА_6 заявляв клопотання про направлення кримінальної
справи щодо ОСОБА_4 на додаткове розслідування у зв'язку з наявністю підстав для кваліфікації дій
останнього за ч.1 ст.115, ч.1 ст.263 КК України, проте головуючий, не
видаляючись до нарадчої кімнати, постановив вирішити це питання після допиту
свідків по справі.

У
подальшому потерпіла ОСОБА_3 двічі
заявляла клопотання про направлення справи щодо ОСОБА_4 на додаткове
розслідування з тих же підстав. По першому її клопотанню суд 18.12.2007 року
видалився до нарадчої кімнати, але після перерв судового засідання мотивовану
постанову не виніс і не проголосив, унаслідок чого потерпіла повторно заявила
аналогічне клопотання 04.02.2008 року, в якому їй винесеною в нарадчій кімнаті постановою суду
було відмовлено. Своє рішення суд
належним чином не мотивував, оскільки в постанові визнав, що клопотання про
направлення справи на додаткове розслідування заявлено потерпілою лише з
підстави неповноти досудового слідства по справі, та зазначив, що зібрані
докази давали суду змогу дійти висновку про доведеність чи недоведеність
винуватості ОСОБА_4 в учиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ст.
118 КК України (а.с.197).

Однак,
при цьому суд не звернув уваги на те, що у клопотанні потерпілої порушувалося
інше питання - про неправильну
кваліфікацію дій ОСОБА_4 за
ст.118 КК України внаслідок неповноти, однобічності досудового слідства і
невірної оцінки доказів та про
необхідність кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст.115, ч.1 ст.263
КК України. По цьому питанню судом по
суті рішення прийнято не було.

У
той же час своє клопотання щодо невірної кваліфікації дій ОСОБА_4 за ст. 118 КК
України потерпіла обґрунтувала
сукупністю доказів, які не були взяті до уваги як органами досудового слідства,
так і судом.

Зокрема,
з показань свідка ОСОБА_7 убачається, що ОСОБА_4 був запальною, власною
людиною, з якою вона розсталася, але він наполягав на продовженні відносин,
ревнував її і у ніч на 01.06.2007 року неодноразово їй телефонував, а коли
дізнався, що вона перебувала в кафе з ОСОБА_5, а не з братом, одразу приїхав туди для з'ясування стосунків; при сварці ОСОБА_4 з ОСОБА_5 вони
нічого один в одного не кидали.

За
показаннями свідка ОСОБА_8 видно, що
тільки після того, як ОСОБА_4 було здійснено постріл, потерпілий, хитаючись,
підняв з землі пляшку та кинув у нього, але не попав, а свідки ОСОБА_9,
ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 стверджували, що потерпілий кидав пусту пляшку
(пляшки) в бік ОСОБА_4 вже після пострілу останнього.

Окрім
того, з пояснень самого ОСОБА_4, даних під час досудового слідства, в тому
числі при відтворенні обстановки та обставин події, та з його показань в суді
видно, що він приїхав у кафе після телефонних розмов з ОСОБА_7, яку вважав своєю
дівчиною, і мав при собі за поясом
штанів газовий пістолет "BLOW", заряджений патронами. При цьому
вказував, що при купівлі пістолету йому були передані патрони як дробові, так і
холості, однак у ту ніч пістолет був заряджений не холостими патронами. Постріл
він здійснив у ОСОБА_5 під час сварки з останнім з незначної відстані в 1 - 2
метри.

Як видно з акту судово-медичної
експертизи ОСОБА_4, він вказував експерту, що під час сварки у відповідь на
нанесений ОСОБА_5 удар рукою по обличчю вихопив пістолет і здійснив постріл у
ОСОБА_5; всі виявлені у нього - ОСОБА_4 тілесні ушкодження він отримав від дій
працівників кафе при його затриманні ними (а.с.92).

Згідно з даними висновків судово-медичної, медико-криміналістичної,
судово-балістичних експертиз, постріл у ОСОБА_5 був здійснений з відстані не
менше 0,5 м і не більше 1,7 м, а
зброя в момент пострілу була спрямована
в ліву передню поверхню грудної клітки потерпілого, смерть якого настала від
вогнепального кульового сліпого
поранення серця. З місця події було вилучено гільзу 9мм патрона, спорядженого
саморобним чи кустарним способом по типу пульових патронів, які є бойовими
припасами, з використанням як снаряду предмета сферичної форми - кулі, яку було
вилучено з тіла загиблого. Також за місцем проживання ОСОБА_4 було знайдено два
патрони, снаряди в яких однакові зі снарядом, виявленим в тілі ОСОБА_5, а також
виявлено інші газові та шумові патрони.

Таким чином, приходячи до висновку, що ОСОБА_4 перевищив
межі необхідної оборони, захищаючись від нападу ОСОБА_5, органи досудового
слідства і суд достовірно не встановили,
чи було посягання на охоронювані законом права ОСОБА_4 з огляду на зазначені вище дані про
обставини, які передували події і існували під час здійснення ОСОБА_4 пострілу в ОСОБА_5, та на дані про
відстань між хлопцями під час цього.Також
не було враховано антропометричних даних ОСОБА_4, який за віком старший
від потерпілого та вищий за нього на 20 см, та не перевірено даних щодо обставин спорядження патронів,
один з яких було використано для здійснення пострілу в ОСОБА_5, та
спрямованості умислу ОСОБА_4 при
пострілі.

Істотно
порушивши права потерпілої ОСОБА_3, не перевіривши всі обставини у сукупності, які мали значення
для встановлення істини у справі,
органи досудового слідства і суд
дійшли передчасного висновку про наявність в діях ОСОБА_4 складу
злочину, передбаченого ст.118 КК України,
та суд безпідставно відмовив потерпілій в задоволенні клопотання про
направлення справи на додаткове розслідування, хоча для цього існували
передбачені законом підстави. Таке рішення було необхідним для усунення
порушень кримінально-процесуального закону, поновлення прав потерпілої та
перевірки наявності в діях ОСОБА_4 складу більш тяжкого злочину.

Апеляційний
суд, формально розглянувши справу щодо ОСОБА_4, не звернув уваги на зазначені
вище порушення, допущені досудовим слідством та судом першої інстанції, і виніс
ухвалу, яка не відповідає вимогам ст. 377 КПК України, оскільки не містить
докладних мотивів прийнятого рішення та підстав, через які апеляцію потерпілої
ОСОБА_3 визнано необґрунтованою.

З
огляду на викладене, судові рішення по справі підлягають скасуванню, а справа -
направленню на нове розслідування.

При
новому розслідуванні необхідно з дотриманням кримінально-процесуального закону
прийняти процесуальні рішення для усунення суперечностей постанов
про порушення і відмову в порушенні кримінальної справи за ч. 1 ст. 115
КК України; дотримуючись прав потерпілої, розглянути її клопотання, провести
перевірку доводів потерпілої і версії захисту обвинуваченого, дати належну
оцінку зібраним доказам в їх сукупності та правильно кваліфікувати дії ОСОБА_4

Якщо
після провадження нового розслідування судом
буде встановлено, що ОСОБА_4 винуватий у більш тяжкому злочині (злочинах), то
йому належить призначити покарання відповідно до вимог закону,
з урахуванням тяжкості вчиненого та даних про його особу, а призначення йому покарання із застосуванням
ст. 75 КК України слід визнати м'яким.

На підставі викладеного та
керуючись ст.ст. 394, 396 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

касаційну скаргу потерпілої ОСОБА_3 і касаційне подання заступника прокурора
Херсонської області задовольнити частково.

Вирок Суворовського
районного суду м. Херсона від
8 лютого 2008 року та ухвалу колегії суддів судової палати у кримінальних
справах Апеляційного суду Херсонської області від 6 травня 2008 року щодо ОСОБА_4 скасувати, а справу направити
на нове розслідування прокурору Херсонської області.

Запобіжний захід ОСОБА_4залишити
попередній - підписку про невиїзд
з постійного місця проживання.

Судді:

Короткевич М.Є.
Кліменко М.Р.
Ковтюк Є.І.