справа № 710/547/14-к
провадження № 1-кп/691/6/15
У Х В А Л А

05 березня 2015 рокум.Городище

Колегія суддів Городищенського районного суду Черкаської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5

сторони кримінального провадження:

обвинувачених ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8

провівши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду судовий розгляд кримінального провадження №0000333 стосовно ОСОБА_6 по обвинуваченню у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч.3 ст.357, ч.3 ст.289, п.п.6,12 ч.2 ст.115 КК України та ОСОБА_7 по обвинуваченню у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч.3 ст.357, ч.3 ст.289, п.п.6,12 ч.2 ст.115 КК України, -

встановила :

Під час судового розгляду, 05 березня 2015 року, прокурором заявлено клопотання про продовження строку обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 , остільки відповідно до ухвали Городищенського районного суду Черкаської області у відношенні останніх 25 грудня 2014 року було продовжено міру запобіжного у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 06 березня 2015 року, проте судовий розгляд по кримінальному провадженню триває і виникла необхідність щодо продовження обраного виду запобіжного заходу відносно обвинувачених.

Крім цього, 12 січня 2015 року, до суду, від обвинуваченого ОСОБА_7 надійшло п`ять письмових клопотань від 09 січня 2015 року про зміну у відношенні нього запобіжного заходу на домашній арешт або особисте зобов`язання, з обгрунтуванням на дотримання практики Європейського Суду з прав людини, яка відображена у справах: «Сізарєв проти України», «Харченко проти України», «Бойченко проти Молдови», «Мамедов проти Росії», «Попков проти Росії», «Макаров проти Росії», «Клітин проти України», статтей 5,6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року, статтей177, 178, 184, 193 КПК України, остільки відносно нього судом не враховано характеризуючи даних, ту обставину, що він раніше не судимий, має постійне місце проживання, хворіє.

Також, 26 лютого 2015 року, до суду, від обвинуваченого ОСОБА_6 надійшло клопотання від 24 лютого 2015 року про зміну у відношенні нього запобіжного заходу на домашній арешт або особисте зобов`язання, остільки судом при прийнятті рішень про застосування запобіжного заходу не враховується практика Європейського Суду з прав людини, прикладом чого є справи «Харченко проти України», та не виконується п.1 ст.5, ст.7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року, стаття 177 КПК України, остільки ті обставини, що він має постійне місце проживання та реєстрації, наявність сезонної роботи, погашену судимість, є єдиним утриманцем сім`ї, має на утриманні неповнолітніх дітей та позитивну характеристику, судом залишаються не враховаваними.

Потерпілі до залу суду не з"явились, будучи попередньо допитаними, надали письмові заяви про продовження розгляду кримінального провадження без їх участі. Неявка потерпілих, на думку колегії суддів, відповідно до вимог КПК України не перешкоджає розгляду і вирішенню питання щодо продовження обраного виду запобіжного заходу відносно обвинувачених.

Колегія суддів, заслухавши думку прокурора, який підтримав заявлене клопотання та заперечив проти задоволення клопотання обвинувачених про зміну запобіжних заходів, вважаючи їх не обґрунтованими, обвинувачених та захисника, які заперечили щодо задоволення клопотання прокурора, оскільки не вбачають підстав для продовження терміну перебування під вартою через відсутність та недоведеність прокурором ризиків, передбачених ст.177 КПК України та підтримали заявлені клопотання про зміну запобіжних заходів, розглянувши заяви потерпілих про слухання справи у їх відсутності, вважає, що клопотання прокурора слід вважати таким, що підлягає до задоволення, а в задоволенні клопотань обвинувачених ОСОБА_6 і ОСОБА_7 слід відмовити, в силу наступного.

Частиною 3 статті 331 КПК України передбачено, що до спливу продовженого строку, суд, зобовязаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершено до його спливу і в компетенції суду, згідно ч.1 цієї ж статті, за клопотанням учасників судового провадження обрати, змінити, чи скасувати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

За вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч.3 ст.357, ч.3 ст.289, п.п.6,12 ч.2 ст.115 КК України, згідно яких обвинувачуються ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , передбачене покарання у виді позбавлення волі, тобто дані правопорушення відповідно до ст.12 КК України, відноситься до категорії особливо тяжких злочинів та середньої тяжкості злочинів.

Колегією суддів встановлено, що 15 листопада 2013 року Катеринопільським районним судом Черкаської області відносно обвинувачених обрано запобіжний захід тримання під вартою, який лише протягом досудового розслідування було продовжено 4 рази.

25 грудня 2014 року в судовому засіданні задоволено клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу відносно обвинувачених у вигляді тримання під вартою в Черкаському СІЗО УДПтСУ в Черкаській області строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 06 березня 2015 року.

Вирішуючи питання про можливість зміни запобіжних заходів обвинуваченим у виді тримання під вартою, колегія суддів, враховує вимоги ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, правову позицію ЄСПЛ у рішенні від 12.01.2012 року у справі «Тодоров проти України», відповідно до якої «для продовження тримання під вартою повинні бути виняткові вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою протягом досить тривалого строку».Проте, згідно п.3 ст.5 Конвеції визначено право заарештованого на розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження, при цьому таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання. Остільки під час судового провадження обвинувачені відмовилися давати покази, використовуючи надане їм законом право, проведено допит лише потерпілих і частини свідків, то ризик, на який посилається прокурор, у виді можливості незаконно впливати на них, в обвинувачених залишається. Крім того, колегія суддів, враховує ще додатково, у відношенні ОСОБА_6 , що наведені ним підстави для зміни обраного запобіжного заходу на інший більш м`який захід, у зв`язку з наявністю у нього постійного місця проживання, наявності постійної сезонної роботи, що є єдиним годувальником, перебування на його утриманні трьох неповнолітніх дітей, позитивна характеристика та стримуючий фактор наявність родини, є такими, що не узгоджуються із встановленими у ході судового розгляду обставинами і при обговоренні клопотання, самим же обвинуваченим спростовані перед судом не заперечив, що не має постійного місця проживання і винаймає житло, перебуває у громадянському шлюбі від якого має на утриманні одну неповнолітню дитину, постійного місця роботи не має та працює по найму та інше. Викладене вказує і на наявність ризику можливості переховуватися від суду та перешкоджати кримінальному провадженню.

На даний час, слід вважати, що саме прокурором доведено наявність достатніх підстав про існування обґрунтованих ризиків щодо ухилення обвинувачених від суду.

З огляду на те, що обставини по справі з часу обрання запобіжного заходу не змінились, а ризики передбачені ст.177 КПК України не зменшились, що унеможливлює застосування до обвинувачених більш мяких заходів забезпечення кримінального провадження, то підстав для зміни обвинуваченому ОСОБА_6 та обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжних заходів у виді тримання під вартою, колегія суддів не вбачає.

Враховуючи, що розгляд кримінального провадження триває, колегія суддів, приходить до висновку, що слід задоволити клопотання прокурора про продовження обраних запобіжних заходів у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 терміном саме на 60 діб.

На підставі викладеного, керуючись Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.177, 201, 206, 207, 331, 350 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила :

Клопотання прокурора задоволити.

Продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Катеринопіль Черкаської області, українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, жителя АДРЕСА_1 , не судимого, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Черкаському СІЗО УДПтСУ в Черкаській області строком на 60 (шістдесят) днів, до 04 травня 2015 року.

Продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Звенигородка Черкаської області, українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, жителя АДРЕСА_2 , раніше не судимого, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Черкаському СІЗО УДПтСУ в Черкаській області строком на 60 (шістдесят) днів, до 04 травня 2015 року.

У задоволенні клопотань обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу у виді тримання під вартою відмовити.

Ознайомити обвинуваченого ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 під розпис з ухвалою суду.

Повідомити про прийняте рішення суду в частині обрання запобіжного заходу родичів обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ..

Копію ухвали суду направити уповноваженій службовій особі місця увязнення, для виконання.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2 ОСОБА_3