08.07.2015
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 494/878/15-к
Провадження № 1-кп/494/93/15
08 липня 2015 року м. Березівка
Березівський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
обвинуваченого - ОСОБА_5 ,
потерпілої - ОСОБА_6 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Златоустове Березівського району Одеської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, мешкає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , не має судимості відповідно до статті 89 Кримінального кодексу України (далі КК України), - у вчиненні злочину, передбаченого частиною другою статті 185 КК України;
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Златоустове, березівського району Одеської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, мешкає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , не має судимості відповідно до статті 89 КК України, - у вчиненні злочину, передбаченого частиною другою статті 185 КК України,-
Відповідно до обвинувального акта від 26 червня 2015 року, під час досудового розслідування встановлено, що 03.06.2015 року в період часу приблизно з 11:30 до 12:00 ОСОБА_4 разом з ОСОБА_5 , перебуваючи в дворі домоволодіння АДРЕСА_2 , яке знаходиться в користуванні знайомої їм ОСОБА_7 , побачили, як на територію подвір`я вказаного домоволодіння, через незачинені ворота кам`яної огорожі, забігло чуже козеня, чорного забарвлення, з плямами білого кольору. Достовірно знаючи, що вказане козеня знаходиться в володінні сторонньої особи, ОСОБА_5 , діючи умисно, з корисних мотивів, запропонував ОСОБА_4 таємно викрасти вказане козеня, на що ОСОБА_4 , діючи умисно, за попередньою змовою з ОСОБА_5 , загнали чуже козеня в приміщення гаражу, розташованого на території домоволодіння АДРЕСА_2 , де закрили, тим самим таємно його викрали. З викраденим козеням, чорного забарвлення, з плямами білого кольору, віком 3 місяці, яке належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вартістю 280 грн., ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_5 , з місця скоєння злочину втекли, розпорядившись ним на свій власний розсуд.
Такі дії ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб.
Вказане кримінальне провадження надійшло до суду із угодою про примирення від 26 червня 2015 року, укладеною між потерпілою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та підозрюваними ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Ухвалою від 01 липня 2015 року вказане кримінальне провадження призначене до підготовчого судового засідання.
Вказаною угодою, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вину у вчиненні злочину, що їм інкримінується, визнали повністю, а сторони кримінального провадження узгодили покарання у виді одного року позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України та звільнення їх від відбуття покарання з випробовуванням строком на один рік.
В угоді зазначені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені ст. 473 Кримінально-процесуального кодексу України (далі КПК України) та наслідки її невиконання.
Потерпіла та обвинувачені у підготовчому судовому засіданні просили суд затвердити мирову угоду та зазначили, що сторонами остаточно узгоджені істотні обставини, покарання та можливість звільнення обвинувачених від призначення покарання з випробовуванням.
Прокурор в підготовчому судовому засіданні також підтримав повністю затвердження угоди.
Розглядаючи в порядку п.1 ч.3 ст. 314 КПК України, питання про можливість затвердження даної угоди про примирення, суд виходить з наступного:
Згідно п.1 ч.1 ст.468 КПК України «…між потерпілим та обвинуваченим може бути укладена угода про примирення».
Відповідно до ч. 3 ст. 469 КПК України «Угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення…».
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обгрунтовано звинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч.2 ст. 185 КК України, та згідно ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості, потерпілий та обвинувачені добровільно уклали угоду про примирення, зміст угоди відповідає вимогам ст. 471 КПК України.
З`ясовано, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 цілком розуміють, що вони мають право на справедливий судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого їх обвинувачують, а вони мають права: мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на їх користь; наслідки укладення та затвердження угод, передбачені п.1 ч.1 ст. 473 цього Кодексу; характер кожного обвинувачення; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до них у разі затвердження угоди судом (ч.5 ст. 474 КПК України).
Обвинувачені ознайомлені з кримінальною відповідальністю, передбаченою ст. 389-1 КК України «Умисне невиконання угоди про примирення або визнання винуватості».
Потерпіла цілком розуміє наслідки затвердження даної мирової угоди, що визначені у п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України.
Суд переконався у добровільності укладення сторонами угоди про примирення, тобто, що укладена угода не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок, дій будь-яких інших обставин, ніж ті, які передбачені в угоді.
З огляду на викладене, заслухавши думку прокурора, обвинувачених, потерпілої, які просили затвердити угоду про примирення між сторонами кримінального провадження, вивчивши обвинувальний акт, перевіривши угоду, яка відповідає вимогам КПК України, переконавшись, що сторони примирились і укладення угоди є добровільним, умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, не суперечать вимогам закону та інтересам суспільства, правова кваліфікація кримінального правопорушення є вірною, узгоджена міра покарання відповідає характеру і тяжкості обвинувачення, суд вважає за можливе затвердити угоду про примирення між сторонами кримінального провадження.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314, 369, 371, 374, 468, 475 КПК України, суд,-
З А С У Д И В :
Затвердити угоду про примирення від 26 червня 2015 року укладеною між потерпілою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та підозрюваними: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у виді одного року позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання звільнити з випробовуванням з іспитовим строком один рік.
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у виді одного року позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від відбування покарання звільнити з випробовуванням з іспитовим строком один рік.
На підставі ст.76 КК України зобов`язати засуджених:
- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;
- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
Запобіжний захід ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - не обирався.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Одеської області через Березівський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду першої інстанції на підставі угоди про примирення між потерпілим та підозрюваним, обвинуваченим може бути оскаржений в апеляційному порядку: 1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; 2) потерпілим, його представником, законним представником, виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 цього Кодексу; 3) прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.
Копію вироку негайно вручити прокурору, обвинуваченим, потерпілому.
Суддя ОСОБА_1