Справа № 163/720/15-к
Провадження № 1-кп/163/33/15
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2015 року м.Любомль
Любомльський районний суд Волинської області в складі

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в місті Любомль кримінальне провадження № 0000064 про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України уродженки та жительки АДРЕСА_1 , зареєстрованої в АДРЕСА_2 , з середньою спеціальною освітою, працюючої на посаді техпрацівника Нудиженського НВК, одруженої, раніше не судимої,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1,ч.4 ст.358 КК
України,
в с т а н о в и в :
Згідно з обвинувальним актом, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , придбавши бланк довідки про доходи, форма якої затверджена наказом Міністерства праці і соціальної політики України від 27.08.2004 № 92, з метою отримання державної соціальної допомоги як малозабезпечена сім`я, підробила довідку про доходи № 3 від 06.10.2014 від імені приватного підприємця ОСОБА_6 , куди, використовуючи кулькову ручку, особисто внесла недостовірні відомості щодо заробітної плати свого чоловіка ОСОБА_7 в розмірі 7308 гривень, отриману ним за період з 01.04.2014 по 30.09.2014 року, працюючи в приватного підприємця найманим робітником згідно трудового договору. Також в даній довідці власноручно виконала підпис приватного підприємця ОСОБА_6 в графі "суб`єкт підприємницької діяльності - фізична особа або посада керівника юридичної особи", написала вихідний номер та дату.

Крім того, 07.10.2014 року не полишаючи наміру отримання державної соціальної допомоги як малозабезпечена сім`я, ОСОБА_5 , перебуваючи в Управлінні праці та соціального захисту Любомльської РДА за адресою: м. Любомль, вул. Є.Коновальця, 6, подала завідомо підроблену довідку про доходи № 3 від 06.10.2014, в якій містились завідомо неправдиві відомості, що дозволило їй в подальшому отримувати державну соціальну допомогу як малозабезпечена сім`я.

Дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ч.1,ч.4 ст.358 КК України.

У суд обвинувальний акт надійшов з угодою між підозрюваною ОСОБА_5 та старшим прокурором Любомльської міжрайонної прокуратури про визнання винуватості.

Згідно із цією угодою ОСОБА_5 повністю визнає винною у вчиненні інкримінованих їй злочинів за фактичними обставинами, погоджується із кваліфікацією її дій за ч.1, ч.4 ст.358 КК України.

Сторони підтверджують, що ознайомлені з наслідками укладення даної угоди та наслідками її невиконання.

Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_5 буде призначене покарання за вчинення кримінального правопорушення за ч. 1 ст.358 КК України у виді штрафу у розмірі 850 гривень та за ч.4 ст. 358 КК України у виді штрафу у розмірі 850 гривень. Згідно ч. 1 ст. 70 КК України шляхом повного складання призначених покарань, остаточно буде призначено покарання у виді штрафу у розмірі 1700 гривень.

Розглядаючи питання про затвердження угоди, суд виходить з наступного.

Злочини, у вчиненні яких обвинувачена визнала себе винуватою, віднесені до категорії злочинів невеликої тяжкості. Міра покарання, погоджена сторонами угоди, відповідає санкціям ч.1, ч.4 ст.358 КК України.

Судом встановлено, що обвинувачена цілком розуміє положення ч.4 ст.474 КПК України, в тому числі, щодо права на судовий розгляд та щодо обмежень у правах, а також усвідомлює наслідки невиконання угоди відповідно до ст.476 КПК України.

Судом встановлено, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Для з`ясування добровільності укладення угоди судом вивчені матеріали кримінального провадження, згідно з якими скарги обвинуваченою під час досудового розслідування не подавались.

Таким чином, судом встановлено, що умови угоди відповідають положенням ст.471 КПК України, не суперечать іншим вимогам КПК України та КК України.

В підготовчому засіданні прокурор вважає за необхідне затвердити угоду, обвинувачена і її захисник проти цього не заперечують і погодились на призначення узгодженого покарання.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про наявність підстав для затвердження угоди.

Долю речових доказів слід вирішити згідно зі ст.100 КПК України.

Запобіжний захід під час досудового розслідування не обирався, клопотання про обрання такого заходу не надходили.

Керуючись ст.ст.373, 374, 475 КПК України, суд

у х в а л и в :

Угоду про визнання винуватості від 13.03.2015 року у кримінальному провадженні №0000064, укладену старшим прокурором Любомльської міжрайонної прокуратури та підозрюваною ОСОБА_5 , затвердити.

ОСОБА_5 визнати винною у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 358 КК України, ч.4 ст.358 КК України, призначивши покарання:

за ч.1 ст. 358 КК України у виді штрафу у розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень,

за ч.4 ст.358 КК України у виді штрафу у розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю вчинених злочинів, шляхом повного складання призначених покарань, остаточно ОСОБА_5 призначити покарання у виді штрафу у розмірі 1700 (однієї тисячі сімсот ) гривень.

Речові докази: оригінал довідки про доходи від 06.10.2014 року залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Апеляційного суду Волинської області протягом 30 днів із дня його проголошення через Любомльський районний суд.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Головуючий : суддя ОСОБА_1