Ухвала

іменем україни

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_7,

суддів: ОСОБА_8, ОСОБА_9,

за участю прокурора ОСОБА_10,

засудженого ОСОБА_1,

розглянула в судовому засіданні 13 травня 2015 року в м. Києві кримінальну справу за касаційними скаргами засуджених ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на вирок Богунського районного суду м. Житомира від 31 грудня 2013 року та ухвалу колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Житомирської області від 04 вересня 2014 року.

Цим вироком

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

громадянина України, такого, що

не має судимості в силу ст. 89 КК України,

засуджено:

- за ч. 3 ст. 28 - ч. 3 ст. 357 КК України до штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн. На підставі п. 2 ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України звільнено від призначеного покарання у зв'язку з закінченням строків давності;

- за ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28 - ч. 2 ст. 358 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки;

- за ч. 3 ст. 28 - ч. 2 ст. 358 КК України ( в редакції Закону від 07.04.2009 року) до позбавлення волі на строк 1 рік;

- за ч. 3 ст. 28 - ч. 3 ст. 358 КК України до штрафу в розмірі 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 грн. На підставі п. 2 ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України звільнено від призначеного покарання у зв'язку з закінченням строків давності;

- за ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28 - ч. 2 ст. 366 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців з позбавленням права обіймати посади, пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих і адміністративно-господарських функцій, строком на 1 рік;

- за ч. 3 ст. 27 - ч. 2 ст. 366 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки з позбавленням права обіймати посади, пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих і адміністративно-господарських функцій, строком на 1 рік;

- за ч. 3 ст. 28 - ч. 5 ст. 191 КК України до позбавлення волі на строк 7 років 6 місяців з позбавленням права обіймати посади, пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих і адміністративно-господарських функцій, строком на 3 роки з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 6 місяців з позбавленням права обіймати посади, пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих і адміністративно-господарських функцій, строком на 3 роки з конфіскацією всього майна, яке є його власністю;

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_2,

громадянина України, такого, що

не має судимості,

засуджено:

- за ч. 2 ст. 222 КК України до штрафу в розмірі 5 тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 85 000 грн, з позбавленням права обіймати посади, пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих і адміністративно-господарських функцій, строком на 2 роки;

- за ч. 3 ст. 27 - ч. 2 ст. 366 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки з позбавленням права обіймати посади, пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих і адміністративно-господарських функцій, строком на 1 рік;

- за ч. 3 ст. 27 - ч. 1 ст. 366 КК України до штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. На підставі п. 2 ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України звільнено від призначеного покарання у зв'язку з закінченням строків давності;

- за ч. 3 ст. 28 - ч. 3 ст. 357 КК України до штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн. На підставі п. 2 ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України звільнено від призначеного покарання у зв'язку з закінченням строків давності;

- за ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28 - ч. 2 ст. 358 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки;

- за ч. 3 ст. 28 - ч. 2 ст. 358 КК України (в редакції Закону від 07.04.2009 року) до позбавлення волі на строк 1 рік;

- за ч. 3 ст. 28 - ч. 3 ст. 358 КК України до штрафу в розмірі 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 грн. На підставі п. 2 ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України звільнено від призначеного покарання у зв'язку з закінченням строків давності;

- за ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28 - ч. 2 ст. 366 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців з позбавленням права обіймати посади, пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих і адміністративно-господарських функцій, строком на 1 рік;

- за ч. 3 ст. 28 - ч. 5 ст. 191 КК України до позбавлення волі на строк 8 років з позбавленням права обіймати посади, пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих і адміністративно-господарських функцій, строком на 3 роки з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років з позбавленням права обіймати посади, пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих і адміністративно-господарських функцій, строком на 3 роки з конфіскацією всього майна, яке є його власністю;

ОСОБА_3,

ІНФОРМАЦІЯ_3,

громадянина України, такого, що

не має судимості,

засуджено:

- за ч. 3 ст. 28 - ч. 3 ст. 357 КК України до штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн. На підставі п. 2 ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України звільнено від призначеного покарання у зв'язку з закінченням строків давності;

- за ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28 - ч. 2 ст. 358 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки;

- за ч. 3 ст. 28 - ч. 2 ст. 358 КК України (в редакції Закону від 07.04.2009 року) до позбавлення волі на строк 1 рік;

- за ч. 3 ст. 28 - ч. 3 ст. 358 КК України до штрафу в розмірі 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 грн. На підставі п. 2 ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України звільнено від призначеного покарання у зв'язку з закінченням строків давності;

- за ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28 - ч. 2 ст. 366 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців з позбавленням права обіймати посади, пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих і адміністративно-господарських функцій, строком на 1 рік;

- за ч. 3 ст. 28 - ч. 5 ст. 191 КК України до позбавлення волі на строк 7 років з позбавленням права обіймати посади, пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих і адміністративно-господарських функцій, строком на 3 роки з конфіскацією всього майна, яке є його власністю;

ОСОБА_4,

ІНФОРМАЦІЯ_4,

громадянина України, такого, що

не має судимості,

засуджено:

- за ч. 2 ст. 358 КК України (в редакції Закону від 07.04.2009 року) до позбавлення волі на строк 5 років;

- за ч. 3 ст. 358 КК України (в редакції Закону від 07.04.2009 року) до обмеження волі на строк 2 роки. На підставі п. 2 ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України звільнено від призначеного покарання у зв'язку з закінченням строків давності.

На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком 2 роки, з покладенням, відповідно до положень ст. 76 КК України, обов'язків повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи, періодично з'являтися для реєстрації у кримінально-виконавчу інспекцію.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь ВАТ КБ «Надра» 38 219 грн 80 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.

Вирішено питання про судові витрати та речові докази.

Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Житомирської області від 04 вересня 2014 року вирок у частині засудження ОСОБА_3 скасовано, а кримінальну справу щодо нього направлено на новий судовий розгляд.

Вирок місцевого суду щодо ОСОБА_2 та ОСОБА_1 залишено без зміни.

Щодо ОСОБА_4 справа в апеляційному порядку не переглядалась та в касаційному порядку не оскаржується.

За вироком суду ОСОБА_1, будучи службовою особою - директором ТОВ «Бакалія-Продукт», в період з 26 квітня 2007 року по 04 травня 2007 року в м. Житомирі організував виготовлення завідомо підроблених офіційних документів, подав до банківської установи завідомо неправдиву інформацію та заволодів кредитними коштами ЖФ ЗАТ КБ «ПриватБанк», завдавши банку матеріальної шкоди в розмірі 414 702 грн, що є великим розміром.

За аналогічних обставин ОСОБА_1 заволодів кредитними коштами : у червні 2008 року - ВАТ КБ «Надра» в розмірі 38 219 грн 80 коп, 03 вересня 2008 року - ЖФ ВАТ КБ «Хрещатик» у розмірі 298 591 грн 58 коп.

Крім того, 01 січня 2007 року директор ТОВ «Бакалія-Продукт» ОСОБА_1 отримав від ПП «Баядера» товар на загальну суму 70 615 грн 58 коп, який оплатив тільки в розмірі 1000 грн. За решту товару ОСОБА_1 кошти не сплатив, заподіявши ПП «Баядера» матеріальної шкоди на загальну суму 69 615 грн 58 коп.

За аналогічних обставин в період з 01 лютого 2007 року по березень 2009 року директор ТОВ «Бакалія-Продукт» ОСОБА_1 не оплатив поставлений йому товар від ФОП ОСОБА_5, заподіявши останньому матеріальної шкоди на загальну суму 108 633 грн 86 коп.

Крім того, на початку березня 2009 в м. Житомирі ОСОБА_1 з метою незаконного заволодіння чужим майном шляхом зловживання своїм службовим становищем в особливо великих розмірах, організував спільне стійке злочинне об'єднання для здійснення злочинної діяльності, яке керувалось єдиним планом, з розподілом функцій учасників групи, спрямованих на досягнення цього плану, відомого всім учасникам, а саме заволодіння кредитними коштами, отриманими ТОВ «Бакалія-Продукт» від банківських установ, та товарами, отриманими від суб'єктів підприємницької діяльності.

До складу злочинної групи, організованої ОСОБА_1, увійшли ОСОБА_2 та особа, щодо якої матеріали направлені на новий судовий розгляд.

24 квітня 2009 року засуджені, використавши завідомо підроблені документи, внесли зміни до статутних документів ТОВ «Бакалія-Продукт» і змінили засновника та керівника ТОВ на ОСОБА_6

Починаючи з травня 2009 року, ОСОБА_1 і ОСОБА_2 відмовились виконувати раніше укладені кредитні та інші договори, розраховуватись за отримані товари, заподіявши такими діями ЗАТ КБ «ПриватБанк», ВАТ КБ «Надра», ВАТ КБ «Хрещатик», ФОП ОСОБА_5, ПП «Баядера» матеріальної шкоди на загальну суму 929 762 грн 82 коп, що є особливо великим розміром.

ОСОБА_4 у квітні 2009 року за попередньою змовою з іншими засудженими групою осіб брав участь у підробці документу - паспорту на ім'я ОСОБА_6, надавши свої фотокартки та поставивши в ньому свій підпис, а потім використав його у нотаріуса та у відділі державної реєстрації юридичних осіб Житомирської міської ради.

У касаційній скарзі з доповненнями до неї засуджений ОСОБА_2, не погоджуючись із судовими рішеннями, ухваленими щодо нього, через істотне порушення вимог кримінально-процесуального закону та неправильне застосування кримінального закону, просить їх скасувати та направити справу на новий судовий розгляд. Свої вимоги засуджений мотивує тим, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, не доведено настання тяжких наслідків, необґрунтовано призначено додаткове покарання, не застосовано строк давності за окремі злочини. Крім того, зазначає про порушення його права на подачу та розгляд зауважень на протокол судового засідання, порушення положень автоматизованого розподілу справи в апеляційному суді.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_1, не погоджуючись із судовими рішеннями, ухваленими щодо нього, через істотне порушення вимог кримінально-процесуального закону та неправильне застосування кримінального закону, просить їх скасувати та направити справу на новий судовий розгляд. Свої вимоги засуджений, наводячи аналогічні до викладених ОСОБА_2 у його касаційній скарзі доводи, мотивує також тим, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, йому пред'явлено неконкретне обвинувачення, від якого він не міг належним чином захищатися, вказує на порушення таємниці нарадчої кімнати в суді першої інстанції, безпідставне незадоволення відводу судді в апеляційному суді.

Також обидва засуджених оскаржують неправильність кваліфікації їх дій за ознакою організованої злочинної групи через скасування апеляційним судом вироку щодо ОСОБА_3

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого ОСОБА_1 про підтримання поданих ним і ОСОБА_2 скарг, пояснення прокурора із запереченнями проти скарг, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи, наведені в касаційних скаргах, колегія суддів дійшла висновку, що вони підлягають задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ст. 323 КПК України (1960 року) вирок суду повинен бути законним і обґрунтованим. Суд обґрунтовує вирок на тих доказах, які були розглянуті в судовому засіданні, і оцінює їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи, керуючись законом. Законним є вирок, постановлений за умови правильного застосування кримінального закону і дотримання при провадженні у справі кримінально-процесуального закону.

Згідно з вимогами ст. 334 КПК України (1960 року) мотивувальна частина вироку повинна містити формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу та наслідків злочину, форми вини і мотивів злочину. В цій частині вироку наводяться обставини, які визначають ступінь тяжкості вчиненого злочину та докази, на яких ґрунтується висновок суду щодо кожного з засуджених, із зазначенням мотивів, з яких суд відкидає інші докази. Формулювання обвинувачення повинно містити точний опис обставин справи з зазначенням ознак об'єктивної сторони складу злочину, визнаного судом доведеним, та його кваліфікуючих ознак. У цій частині вироку необхідно викласти весь обсяг обвинувачення, обставини, які визначають ступінь винності кожного з підсудних, їх роль у вчиненні злочинів, а потім докази в обґрунтування цих висновків.

Крім того, суд у вироку має зазначити джерело доказу, фактичні дані, що стосуються доказуваної обставини, а також зазначити, які обставини даними доказами спростовуються або підтверджуються. Остаточну оцінку доказам суд дає з точки зору їх відносності, допустимості, достовірності й достатності для вирішення питань, зазначених у ст. 324 КПК України (1960 року), а висновки суду щодо оцінки доказів повинні бути викладені в точних і категоричних судженнях, які б виключали сумніви в їх достовірності.

Однак, як убачається з вироку, місцевим судом не дотримані вимоги кримінально-процесуального закону щодо аналізу та оцінки доказів.

У вироку щодо ОСОБА_2, ОСОБА_1 і ОСОБА_4 суд перерахував докази, коротко розкрив зміст лише їх частини, не зазначаючи, які обставини ними підтверджуються або спростовуються.

Судом не була дана оцінка показанням засуджених ОСОБА_1 і ОСОБА_2, які не визнавали своєї вини, зокрема, заперечуючи свою причетність до невиконання кредитних і інших договірних зобов'язань.

Крім того, місцевим судом не перевірені та не спростовані доводи засуджених про неконкретність пред'явлених обвинувачень, неправильність кваліфікації дій ОСОБА_1 одночасно за ст. 222 і ст. 191 КК України, та про відсутність доказів створення й існування організованої злочинної групи.

Тобто суд в обґрунтування своїх висновків щодо винуватості засуджених не проаналізував докази в справі та фактично не дав їм ніякої оцінки, а також не дослідив обставини, які мають значення для правильного вирішення справи та застосування кримінального закону.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_4 не можна визнати належно обґрунтованим, а постановлений вирок - законним.

Апеляційний суд не звернув уваги на вказані порушення, належним чином не перевірив усіх доводів, викладених в апеляціях засуджених, не виправив рішення суду першої інстанції, тому й його ухвалу в частині залишення без зміни вироку щодо ОСОБА_1 і ОСОБА_2 не можна визнати законною та обґрунтованою.

У зв'язку з вищенаведеним вирок місцевого суду та ухвала апеляційного суду підлягають скасуванню з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 398 КПК України ( 1960 року ), а справа щодо ОСОБА_2, ОСОБА_1 та в порядку ст. 395 КПК України ( 1960 року ) щодо ОСОБА_4 - направленню на новий судовий розгляд.

Інші доводи, які наведені у касаційних скаргах засуджених, а також заяви ОСОБА_1 у касаційному суді про ухвалення за його скаргою Європейським судом з прав людини рішення та підстави такого рішення, суду слід перевірити при новому розгляді справи, а також вжити всіх передбачених законом заходів до повного, всебічного та об'єктивного розгляду обставин справи, докази дослідити відповідно до вимог кримінально-процесуального закону, дати їм належну оцінку та постановити законне й обґрунтоване рішення.

Керуючись статтями 395, 396 КПК України (1960 року), пунктами 11, 15 розділу XI «Перехідні положення» Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційні скарги засуджених ОСОБА_2 та ОСОБА_1 задовольнити.

Вирок Богунського районного суду м. Житомира від 31 грудня 2013 року та ухвалу колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Житомирської області від 04 вересня 2014 року щодо ОСОБА_1, ОСОБА_2 та в порядку ст. 395 КПК України ( 1960 року ) щодо ОСОБА_4 скасувати, а справу щодо них направити на новий судовий розгляд.

С у д д і:

ОСОБА_8 ОСОБА_7 ОСОБА_9