Дата документу Справа № 1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 321/395/15-к Головуючий в 1 інстанції
Провадження № 11сс/778/323/15 ОСОБА_1
Категорія ст. 173 Доповідач
КПК України ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів- ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі апеляційну скаргу процесуального прокурора на ухвалу слідчого судді Михайлівського районного суду Запорізької області від 26 березня 2015 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Михайлівського РВ ГУМВС України в Запорізькій області, погодженого з прокурором, про накладення арешту на майно, а саме автомобіль марки ВАЗ 2103, д.н. НОМЕР_1 , який перебуває у володінні ОСОБА_7 ..

Згідно ухвали слідчого судді, органами досудового розслідування ОСОБА_8 і ОСОБА_9 підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, а саме: 03 лютого 2015 року, приблизно о 17 годині 00 хвилин, ОСОБА_8 , за попередньою змовою з ОСОБА_9 , діючи з корисливими намірами, з умислом, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, знаходячись на неогородженій по периметру території очисних споруд, яка розташована на відстані 2 км від смт. Михайлівка Михайлівського району Запорізької області по напрямку до с. Вовківка Михайлівського району Запорізької області та перебуває на балансі КП «Михайлівський комунгосп», шляхом вільного доступу та демонтажу з території очисних споруд ОСОБА_8 повторно, разом із ОСОБА_9 таємно викрали металеві перила висотою 1 м, які складалися з 17 металевих прутів, вартістю 255 гривень, металеву дробину довжиною 1,8 м з щитом та ніжками, вартістю 196 гривень, два траверси електроопори для 0,4 кВт, загальною вартістю 200 гривень, два металеві ліхтарі, загальною вартістю 100 гривень, два чавунні кільця колодязя, загальною вартістю 135 гривень, кабель АС 2х10 довжиною 70 м, вартістю 250 гривень, кабель АС 3х25 довжиною 18 м, вартістю 360 гривень, кабель 1х10 довжиною 6 м, вартістю 24 гривні, кабель 1х1,25 довжиною 6 м, вартістю 29 гривень 67 копійок. В подальшому, реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 разом із ОСОБА_9 , шляхом пошкодження вхідної двері, проникли до приміщення насосної станції з побутовими приміщеннями, яке розташоване на території очисних споруд, де, за допомогою рожкових ключів, металевого лому та металевої кувалди, демонтували чотири металеві задвижки діаметром 20 см, загальною вартістю 900 гривень, два металеві флянци діаметром 20 см, загальною вартістю 583 гривні 34 копійок, сім труб системи хлорування діаметром 40 мм, загальною вартістю 56 гривень, чотири металеві флянци діаметром 40 мм, загальною вартістю 1166 гривень 68 копійок, металевий лист товщиною 2 мм довжиною 4,5 м, вартістю 680 гривень, металевий корпус нагрівача, вартістю 50 гривень, дві колби хлорування, загальною вартістю 94 гривні, металеву арматуру в кількості 5 штук, загальною вартістю 270 гривень 85 копійок, металеву трубу живлення для хлораторного обладнання діаметром 22 мм довжиною 10 м, вартістю 80 гривень, металеву станіну насосу з насосом, вартістю 850 гривень, ручний насос системи опалення, вартістю 340 гривень, кришку електрощита, вартістю 50 гривень. Після цього ОСОБА_8 разом із ОСОБА_9 викрадене майно погрузили до автомобіля марки ВАЗ 2103 бежевого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який зареєстрований за ОСОБА_10 та перебуває у володінні ОСОБА_7 на підставі усного договору купівлі продажу, та під керуванням ОСОБА_9 направились до його місця мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , чим заподіяли КП «Михайлівський комунгосп» матеріальну шкоду на загальну суму 6670 гривень 54 копійок.

04.02.2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості та розпочато досудове розслідування у кримінальному провадження № 0000056 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.3 КК України.

17 березня 2015 року ОСОБА_8 і ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.3 КК України.

26 березня 2015 року ОСОБА_8 і ОСОБА_9 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.3 КК України.

26 березня 2015 року до слідчого судді Михайлівського районного суду Запорізької області звернувся слідчий СВ Михайлівського ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області з клопотанням про арешт майна. В клопотанні просив накласти арешт на автомобіль марки ВАЗ 2103, д.н. НОМЕР_1 , що зареєстрований за ОСОБА_10 , який мешкає у АДРЕСА_2 , що підтверджується технічним паспортом автомобіля серії НОМЕР_2 , виданого МРЕВ Токмацького МВВС України в Запорізькій області, та перебуває у володінні ОСОБА_7 , яка мешкає у АДРЕСА_1 , на підставі усного договору купівлі продажу.

Ухвалою слідчого судді Михайлівського районного суду Запорізької області від 26 березня 2015 року в задоволенні клопотання відмовлено. В обґрунтування свого рішення слідчий суддя зазначив, що майно, на яке слідчий просить накласти арешт, не належить ні підозрюваним, ні будь якій іншій особі, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, заподіяну діями підозрюваних. Також відсутні докази на підтвердження того, яке відношення власник вказаного в клопотанні автомобіля ОСОБА_10 , має до кримінального провадження та безпосередньо до підозрюваних. Крім того, доказів щодо подання цивільного позову у кримінальному провадженні слідчим до суду не надано, так само не надано й доказів щодо визначення точної вартості майна та розміру завданої шкоди, а санкція ст. 185 ч.3 КК України, за якою ОСОБА_8 і ОСОБА_9 повідомлено про підозру, не передбачає конфіскації майна.

В апеляційній скарзі процесуальний прокурор вважає ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою, вказує, що автомобіль марки ВАЗ 2103 д.н. НОМЕР_1 був знаряддям вчинення кримінального правопорушення, та повинен бути використаний як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого про накладення арешту на майно.

Заслухавши доповідь судді; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги процесуального прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 170 ч.3 КПК України арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 КПК України.

В судовому засіданні, вирішуючи питання про арешт майна, слідчий суддя дотримався вимог ст. 173 КПК України. При цьому, відмовляючи у задоволенні клопотання про арешт майна, слідчий суддя належним чином перевірив наведені в клопотанні підстав для накладення арешту на майно, було вислухано доводи слідчого, прокурора, досліджені матеріали кримінального провадження, а також з`ясовані обставини, які мають істотне значення при вирішенні питання щодо арешту майна. Також обґрунтовано зазначив про те, що слідчим та прокурором не було доведено підстав необхідності даного арешту.

Окрім того, в самій апеляційній скарзі відсутні конкретне обґрунтування із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення, а наявні лише загальні посилання, які колегія суддів знаходить недостатніми та непереконливими.

Крім того, відповідно до положень ст. 98 ч.1 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінального протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Тобто, за наявності підстав вважати, що певне майно є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, слідчий має право самостійно, в порядку положень ст. 100 КПК України вирішити питання щодо визнання такого майна речовим доказом з подальшим його зберіганням відповідно до порядку, визначеному КМУ, на що вірно вказано слідчим суддею при розгляді клопотання

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, винесеною з дотриманням чинного кримінального процесуального закону, а тому правових підстав, зазначених у ст. 409 КПК України, для скасування судового рішення, за доводами апеляційної скарги, не вбачається.

Керуючись ст. ст. 404, ч. 3 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

ухвалу слідчого судді Михайлівського районного суду Запорізької області від 26 березня 2015 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання про арешт майна, залишити без змін, апеляційну скаргу процесуального прокурора - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Судді: