Справа № 371/2296/14-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/290/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія Розділ 2 05.03.2015

УХВАЛА
Іменем України
05 березня 2015 року м.Київ

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_3 ,

суддів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

при секретарі: ОСОБА_6 ,

за участю: прокурора ОСОБА_7 ,

потерпілої ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора Київської області ОСОБА_9 на вирок Миронівського районного суду Київської області від 09 січня 2015 року, яким:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 , гр-на України, освіта середня, розлученого, не працюючого, раніше не судимого в силу ст.89 КК України

визнано винним за ст.125 ч.1 КК України і призначено йому покарання у виді 150 годин громадських робіт.

Застосовано примусовий захід медичного характеру у вигляді примусового амбулаторного лікування за місцем проживання, -

В С Т А Н О В И Л А :
Згідно з вироком суду, 01.10.2014 року біля 11.00год., обвинувачений ОСОБА_10 , перебуваючи біля магазину Продукти, розташованому по вул.Комсомольська м.Миронівка Київської області, побачив ОСОБА_8 , та на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, підійшов до неї, схопив лівою рукою за волосся та потягнув до себе, після чого, тримаючи за волосся, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, умисно три рази ударив її головою об стіл, за яким вона сиділа, а потім правою рукою наніс один удар в ліву скроню, чим спричинив потерпілій легкі тілесні ушкодження.
Відповідно до висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи №429 від 24.11.2014 року ОСОБА_10 страждає та страждав під час інкримінованих йому дій на легку розумову відсталість (олігофренія в ступені легко вираженої дебільності) з емоційно вольовою нестійкістю. Під час інкримінованих йому дій він міг і може в даний час усвідомлювати свої дії та керувати ними, але не повною мірою. В тимчасовому хворобливому розладі психічної діяльності не перебував та вчинив злочин у стані обмеженої осудності. ОСОБА_10 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.
Прокурор в апеляційній скарзі просить вирок Миронівського районного суду Київської області від 09 січня 2015 року змінити. Виключити застосування до ОСОБА_10 примусового заходу медичного характеру у вигляді примусового амбулаторного лікування за місцем його проживання. Застосувати до ОСОБА_10 примусовий захід медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. Вважає, що суд першої інстанції застосував до ОСОБА_10 примусові заходи медичного характеру, які не передбачені ст.94 КК України, допустивши неправильне застосування Закону України про кримінальну відповідальність, яке полягає в неправильному тлумаченні закону, що суперечить його точному змісту.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який просив, апеляційну скаргу задоволити, з підстав викладених в ній, потерпілу, яка підтримала прокурора, вивчивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Вказаним вимогам Закону вирок суду першої інстанції не відповідає.

Скоєння ОСОБА_10 суспільно-небезпечного діяння, передбаченого

ч.1 ст.125 КК України, в стані обмеженої осудності, доведене дослідженими судом першої інстанції доказами, які наведені у вироку, та в апеляційній скарзі не оспорюються, а тому відповідно до вимог ст.404 КПК України підстав для перегляду апеляційним судом вироку суду в цій частині немає.

Статтею 94 КК України передбачені такі види примусових заходів медичного характеру: 1) надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; 2) госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом; 3) госпіталізація до психіатричного закладу з посиленим наглядом; 4) госпіталізація до психіатричного закладу із суворим наглядом.

Суд першої інстанції застосував до ОСОБА_10 примусові заходи медичного характеру у вигляді примусового амбулаторного лікування за місцем його проживання, що не передбачено ст.94 КК України.

Тому, посилання прокурора, що суд першої інстанції застосував до ОСОБА_10 примусові заходи медичного характеру, які не передбачені ст.94 КК України, є вірними.

Таким чином, суд першої інстанції допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме: неправильне тлумачення закону, що суперечить його точному змісту, що відповідно до п.4 ч.1 ст.409 КПК України є підставою для скасування судового рішення судом апеляційної інстанції.

За таких обставин, колегія суддів, дійшла висновку, що вирок Миронівського районного суду Київської області від 09 січня 2015 року не відповідає вимогам закону, а тому апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419, КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу заступника прокурора Київської області ОСОБА_9 задоволити.

Вирок Миронівського районного суду Київської області від 09 січня 2015 року, щодо ОСОБА_10 в частині визначення виду примусових заходів медичного характеру змінити.

Визначити ОСОБА_10 примусові заходи медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

В решті вирок залишити без змін.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

С УД Д І:___(підпис)___ ___(підпис)___ ____(підпис)___
З оригіналом вірно
Суддя: