Справа
11-152/ 2007 рік Головуючий
286 ч. 2 КК Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2007 року колегія суддів судової палати в
кримінальних

справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

головуючого -
судді Щербакова О.
С.

суддів -
Антипець В. М. Баглая І. П.

з участю прокурора
Лисуна С. І.

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові
справу за апеляцією засудженого ОСОБА_1 на вирок Менського районного суду
Чернігівської області від 25
грудня 2006 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець і житель
АДРЕСА_1, українець, з середньою - спеціальною освітою, одружений, дітей не
має, працює ІНФОРМАЦІЯ_2, раніше не судимий.

Засуджений за ст. 286
ч. 2 КК
України на три роки позбавлення волі з позбавленням права керувати
транспортними засобами строком на 1
рік.

На підставі ст. 75
КК України його звільнено від відбування покарання з випробуванням строком
на 2 роки.

Відповідно до ст. 76
КК України він зобов'язаний повідомляти органи кримінально - виконавчої
системи про зміну місця проживання та періодично з'являтись в ці органи для
реєстрації.

Як встановив суд, ОСОБА_1, 7 липня 2006
року, близько 1 години 20 хвилин,
перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, керуючи власним автомобілем марки
ВАЗ 2103 д /з НОМЕР_1 , рухаючись по
вулиці Ринковій в напрямку перехрестя вулиць Ринкова та Леніна, біля кафе
„Корона", що в м. Мена Чернігівської області,
в порушення вимог

2

пунктів 1.2,
1.5, 2.9 (а), 10.1,
11.2, 11.3, 12.1,
12.2, 12.3 Правил дорожнього руху, не врахував дорожню обстановку,
не рухався як найближче до правого краю дороги, при виїзді на зустрічну смугу
руху не надав переваги іншим учасникам руху, які рухались в зустрічному
напрямку, не вибрав безпечної швидкості руху, внаслідок чого втратив контроль
над керуванням автомобіля ,
виїхав на зустрічну смугу руху та наїхав на пішохода ОСОБА_2, якому
заподіяв тяжкі тілесні ушкодження, за ознакою небезпеки для життя.

В апеляції засуджений ОСОБА_1 просить вирок суду змінити,
пом'якшити йому покарання, звільнивши від додаткового покарання у виді
позбавлення права керування транспортними засобами. Свої доводи він обґрунтовує
тим, що злочин вчинив з необережності, усвідомив неправомірність поведінки,
щиро покаявся та відшкодував потерпілому витрати на лікування, робота таксистом
у приватній фірмі є основним джерелом його доходу, він має на утриманні
дружину, пасинка та двох батьків похилого віку, сам потерпілий просив його не
позбавляти права керування транспортними засобами.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який просив вирок
суду залишити без змін, вивчивши матеріали кримінальної справи та перевіривши
доводи апеляції, колегія суддів вважає, апеляцію засудженого залишити без
задоволення.

Висновок суду про винність ОСОБА_1 у скоєному злочині, за
який він засуджений, відповідає фактичним обставинам справи, ґрунтується на
сукупності зібраних в справі і розглянутих у судовому засіданні доказах, і
самим засудженим не оспорюється.

При призначенні покарання, у кожному конкретному випадку
і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суд має
суворо додержуватись вимог ст. 65
КК України стосовно загальних засад призначення покарання. Особі, яка
вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її
виправлення та попередження нових злочинів.

Обираючи вид основного і додаткового покарання
засудженому ОСОБА_1, суд
першої інстанції в повній мірі врахував усі пом'якшуючі вину обставини, в
тому числі і ті, на які засуджений посилається в своїй апеляції, і обрав
покарання, яке відповідає суспільній небезпеці вчиненого злочину та особі
винного.

З урахуванням характеру злочину, обставин його вчинення,
того, що засуджений ОСОБА_1 керував автомобілем в нетверезому стані, порушив
Правила дорожнього руху та наїхав на пішохода, заподіявши тому тяжкі тілесні
ушкодження, підстав для звільнення
його від додаткового покарання, колегія суддів не вбачає.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 365, 366 КПК України,
колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляцію засудженого ОСОБА_1 залишити без задоволення а
вирок Менського районного суду Чернігівської області від 25 грудня 2006 року щодо
ОСОБА_1 без змін.

СУДДІ: