АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 1602/1369/2012 Номер провадження 10/786/30/2013Головуючий у 1-й інстанції Білецька В.І. Доповідач ап. інст. Герасименко В. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2013 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого Герасименко В.М.

суддів Тараненка Ю.П., Кожевнікова О.В.

за участю прокурора Цирфи К.А.

скаржника ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Полтава справу за апеляцією ОСОБА_2 на постанову Великобагачанського районного суду Полтавської області від 19 грудня 2012 року.

Цією постановою залишено без задоволення скаргу ОСОБА_2 на постанову прокурора Миргородської міжрайонної прокуратури Полтавської області від 08.10.2012 року про скасування постанови про відмову в порушенні кримінальної справи та про порушення кримінальної справи відносно нього за ознаками кримінального злочину, передбаченого ч.1 ст.296 КК України.

ОСОБА_2 звернувся зі скаргою до суду першої інстанції та вказав, що постанова прокурора від 08.10.2012 року є незаконною. Так, як вказано у вказаній постанові, приводом для порушення кримінальної справи, стало звернення ОСОБА_3 про заподіяння їй тілесних ушкоджень, шляхом нанесення ударів по голові, що мало місце в будинку, розташованому в АДРЕСА_1. При цьому заявниця зазначала, що він проник до домогосподарства шляхом вибиття вхідних дверей і грубо порушуючи громадський порядок, разом з тим, прокурором не були досліджені пояснення свідків, які вказували, що ОСОБА_2 захищався від дій заявниці ОСОБА_3 Окрім того, при винесенні прокурором постанови про порушення кримінальної справи не було достатніх даних, які б вказували на наявність в діях ОСОБА_2 ознак злочину, передбаченого ч.1 ст.296 КК України.

Підставами для прийняття рішення судом першої інстанції про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_2 став висновок суду про те, що постанова про порушення кримінальної справи відносно ОСОБА_2 була винесена уповноваженою на те особою, на підставі законних приводів та за наявності на те підстав.

Суд першої інстанції в постанові вказав, що згідно з чинним законодавством, приймаючи рішення по даній категорії справ, суд не має права висловлювати думку щодо достовірності доказів та доведеності обвинувачення.

В апеляції ОСОБА_2 просить скасувати постанову Великобагачанського районного суду Полтавської області від 19.12.2012 року та постанову прокурора Миргородської міжрайонної прокуратури від 08.10.2012 року, а провадження по кримінальній справі закрити, оскільки при винесенні постанови прокурор не взяв до уваги показання інших свідків, те, що пояснення заявниці ОСОБА_3 не входить до переліку доказів, визначених ст.65 КПК України, тілесні ушкодження зафіксовані лише довідкою лікаря-травматолога, не встановлено причетності ОСОБА_2 до вчинення вказаного діяння. Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні його скарги, обґрунтував своє рішення лише посилаючись на пояснення прокурора на якого у відповідності до вимог ч.8 ст.236-8 КПК України (в ред. 1960 року), покладено обов'язок доведення правомірності порушення справи, проігнорувавши при цьому докази, які могли істотно вплинути на його висновки.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, скаржника, який підтримав апеляцію з мотивів в ній наведених, міркування прокурорапро залишення апеляції без задоволення, а постанови суду без зміни, колегія суддів, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляції вважає, що апеляція ОСОБА_2 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.06.2010 року №6 «Про деякі питання, що виникають під час розгляду судами України скарг на постанови органів дізнання, слідчого, прокурора про порушення кримінальної справи» апеляційний суд при перевірці судових рішень по даній категорії справ має з'ясувати чи з додержанням вимог процесуального закону суд першої інстанції розглянув скаргу.

Колегією суддів при перевірці в апеляційному порядку постанови Великобагачанського районного суду Полтавської області від 19.12.2012 року, порушень вимог процесуального закону судом першої інстанції при розгляді скарги не встановлено.

Ствердження ОСОБА_2 в апеляції про те, що постанова про скасування постанови про відмову в порушенні кримінальної справи та порушення кримінальної справи винесена прокурором за відсутності на те законних приводів та підстав не ґрунтується на зібраних та долучених в ході перевірки заяви матеріалах.

Відповідно до положень ст.236-8 КПК України розглядаючи скаргу на постанову про порушення справи, суд повинен перевіряти наявність приводів і підстав для винесення зазначеної постанови, законність джерел отримання даних, які стали підставою для винесення постанови про порушення справи, і не вправі розглядати й заздалегідь вирішувати ті питання, які вирішуються судом при розгляді справи по суті.

Так, приводом для порушення кримінальної справи, в даному випадку слугувала заява гр-ки ОСОБА_3 За результатами проведеної перевірки вказаної заяви та відмовного матеріалу, прокурором, при наявності достатніх на те підстав, і була винесена постанова про скасування постанови про відмову в порушенні кримінальної справи від 18.09.2012 року, винесеної оперуповноваженим СКР Миргородського МВ УМВС України в Полтавській області та порушено кримінальну справу щодо ОСОБА_2 за ознаками ч.1 ст.296 КК України, що, в свою чергу, належним чином та відповідно до вимог ст.236-8 КПК України, було перевірено судом першої інстанції при розгляді скарги ОСОБА_2

Окрім того, відповідно до рекомендацій викладених в п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.06.2010 року №6 «Про деякі питання, що виникають під час розгляду судами України скарг на постанови органів дізнання, слідчого, прокурора про порушення кримінальної справи» - суд не вправі розглядати й заздалегідь вирішувати ті питання,

які вирішуються судом при розгляді кримінальної справи по суті.

Оцінка доказів, яка повинна здійснюватися судом під час розгляду

кримінальної справи по суті, на стадії розгляду скарги на

постанову про порушення кримінальної справи, є недопустимою.

З урахуванням положень ст.236-8 КПК України (1960р.) та наведених рекомендацій Верховного Суду України, суд першої інстанції розглянув скаргу ОСОБА_2, а тому посилання ОСОБА_2 в апеляції на те, що при розгляді скарги суд не прийняв до уваги докази, які, на його думку, могли істотно вплинути на його висновки, не ґрунтується на вимогах закону.

З огляду на викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування постанови Великобагачанського районного суду Полтавської області від 19.12.2012 року.

Керуючись ст.ст.365, 366, 382 КПК України (1960р.), колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Постанову Великобагачанського районного суду Полтавської області від 19 грудня 2012 року про залишення без задоволення скарги ОСОБА_2 на постанову прокурора Миргородської міжрайонної прокуратури Полтавської області від 08.10.2012 року - залишити без змін, а апеляцію ОСОБА_2 - без задоволення.

СУДДІ:

Герасименко В.М. Тараненко Ю.П. Кожевніков О.В.