В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16.07.2015 Справа №607/7497/15-к

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:
головуючого ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в м. Тернополі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000187 від 27 квітня 2015 року про обвинувачення:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Колодіївка Підволочиського району Тернопільської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, неодруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , приватного підприємця, в силу ст. 89 КК України не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.355 КК України, за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_5 , -
В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_3 осінню 2007 року здійснив позику грошових коштів ОСОБА_6 в сумі 3000 доларів США, які були потрібні ОСОБА_6 на розвиток власного бізнесу. 12 листопада 2011 року ОСОБА_7 написав письмову розписку про те, що зобов`язується повернути ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 3000 доларів США протягом місяця з моменту пред`явлення вимоги, але не раніше 1 січня 2014 року. Таким чином між ОСОБА_8 (боржник) та ОСОБА_3 (кредитор) виникло цивільно-правове зобов`язання, відповідно до якого ОСОБА_7 повинен був повернути ОСОБА_3 протягом місяця з моменту пред`явлення вимоги, але не раніше 1 січня 2014 року, грошові кошти в сумі 3000 доларів США.
29 грудня 2014 року в м. Тернополі під час зустрічі ОСОБА_3 із ОСОБА_8 , ОСОБА_3 пред`явив вимогу останньому повернути йому згідно письмової розписку грошові кошти в сумі 3000 доларів США до 15 січня 2015 року.
17 січня 2015 року у зв`язку із тим, що ОСОБА_7 не виконав своє боргове зобов`язання щодо повернення грошових коштів в сумі 3000 доларів США ОСОБА_3 , у ОСОБА_3 виник злочинний умисел направлений на примушування ОСОБА_9 до виконання цивільно-правових зобов`язань поєднане із заподіянням насильства, що не є небезпечним для життя і здоров`я.
Реалізовуючи свій злочинний умисел, 17 січня 2015 року близько 12:00 годин, ОСОБА_3 перебуваючи в кафе «Сучасник» в смт. Підволочиськ, Підволочиського району під час зустрічі із ОСОБА_8 , погрожуючи йому насильством, пред`явив вимогу в найкоротший термін повернути йому грошові кошти в сумі 3000 доларів США та ОСОБА_7 сприймаючи погрози насильством реально, погодився в найкоротші терміни повернути ОСОБА_3 борг,
Надалі, ОСОБА_3 знаючи про те, що ОСОБА_7 не бажає виконувати боргове зобов`язання, 30 січня 2015 року, близько 12:00 годин під час зустрічі із ОСОБА_8 в приміщенні будівлі центрального стадіону в м. Тернополі, знову погрожував йому насильством з метою примушування до виконання цивільно-правового зобов`язання.
В подальшому, 2 лютого 2015 року, близько 19:00 годин під час зустрічі ОСОБА_3 із ОСОБА_8 поблизу кафе «Грузинська кухня» в М.Тернополі, ОСОБА_3 з метою примушування ОСОБА_9 до виконання цивільно-правового зобов`язання, щодо повернення грошових коштів в сумі 3000 доларів США наніс декілька ударів кулаком по тілу ОСОБА_9 від чого останній відчув легкий біль та будь-яких тілесних ушкоджень спричинено не було. Надалі ОСОБА_7 повідомив ОСОБА_3 , що цього ж дня передасть йому через ОСОБА_10 частину боргового зобов`язання. Після цього, близько 22:30 годин в м. Тернополі, по вул. 15 Квітня, 29 ОСОБА_7 передав ОСОБА_10 для ОСОБА_3 частину боргового зобов`язання в сумі 5000 гривень.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю та показав, що 02 лютого 2015 року до нього на мобільний телефон зателефонував ОСОБА_11 та повідомив, що хоче з ним зустрітись в смт. Підволочиськ. Близько 18:00 годин біля торгового центру «Ютіс» він зустрівся із ОСОБА_12 та останній йому повідомив, що не зібрав всієї суми для повернення. Це його обурило, оскільки ОСОБА_11 весь час придумував причину, чому не може повернути всіх грошей. Тоді він йому сказав, щоб до вечора знайшов необхідну суму грошей та привіз їх у м.Скалат. В подальшому приблизно через пів години після зустрічі із ОСОБА_12 він йому зателефонував та повідомив, щоб він в м.Тернополі зустрівся із ОСОБА_13 та повернув борг йому. Приблизно через годину до нього зателефонував ОСОБА_14 та повідомив, що він зустрівся із ОСОБА_15 в кафе «Грузинська кухня», однак останній йому повідомив, що не зможе знайти необхідну суму грошей. Після цього він сказав, щоб вони чекали його у кафе «Грузинська кухня».
Близько 19 години, поїхавши до кафе грузинська кухня він зустрівся із ОСОБА_13 та ОСОБА_12 . ОСОБА_11 був автомобілем під керуванням свого знайомого та він, присівши до них у автомобіль почав розмову із ОСОБА_12 з приводу повернення коштів. Із ОСОБА_12 він розмовляв грубим тоном, застосовуючи нецензурну лайку, оскільки був сильно обурений. В ході розмови вони домовились, що ОСОБА_11 разом із ОСОБА_13 поїде до свого кума, що проживає на масиві «Бам» в м. Тернополі та візьме у нього гроші для повернення бору, після чого ОСОБА_14 віддасть вже йому їх. В подальшому ОСОБА_14 сів у автомобіль, яким приїхав ОСОБА_11 та вони поїхали, а він в свою чергу поїхав у своїх справах.
Надалі він телефонував до ОСОБА_16 , однак на телефонні дзвінки він не відповідав та на наступний день йому стало відомо, що ОСОБА_16 затримали працівники УСБУ в Тернопільській області за вимагання у ОСОБА_17 грошових коштів.
У вчиненому щиро розкаюється, просить суворо його не карати.
Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 показав, що претензій до обвинуваченого не має, просить суд суворо не карати обвинуваченого та не позбавляти волі.
Крім власного визнання вини, обвинувачений ОСОБА_3 повністю погодився зі всіма доказами по справі, що були зібрані під час досудового розслідування і підтверджували його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, згідно повідомлення про підозру та обвинувального акта, відмовившись від їх дослідження під час судового розгляду.
З`ясувавши думку учасників судового провадження про визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню, та порядку їх дослідження, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильність розуміння обвинуваченим зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності його позиції, а також роз`яснивши йому, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Таким чином, оцінивши всі докази в кримінальному провадженні, суд вважає встановленим, що ОСОБА_3 вчинив: примушування до виконання цивільно-правових зобов`язань, поєднане з насильством, що не є небезпечним для життя і здоров`я та знаходить правильною кваліфікацію його дій за ч.2 ст.355 КК України.
Призначаючи ОСОБА_3 покарання, суд враховує вимоги ст.ст.50, 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, межі санкції ч.2 ст.355 КК України, що вказаний злочин відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, конкретні обставини справи та дані про особу обвинуваченого.
Обставин, які пом`якшують покарання вчиненого ОСОБА_3 , передбачених ст.66 КК України щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, які обтяжують покарання, скоєного ОСОБА_3 , передбачених ст.67 КК України, судом на встановлено.
На підставі викладеного, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання в межах санкції статті обвинувачення у виді позбавлення волі, оскільки саме такий вид покарання, на думку суду, зможе виправити обвинуваченого та попередити вчинення ним нових злочинів.
Аналізуючи вищенаведене, суд, прийшов до переконання, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 можливі без відбування покарання, а тому вважає за можливе застосувати ст.75 КК України, звільнивши обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк.
Приймаючи рішення про звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, з встановленням йому іспитового строку, у порядку визначеному ст.75 КК України, суд, взяв до уваги те, що обвинувачений у вчиненому щиросердечно розкаявся, позитивно характеризується за місцем проживання, ставлення обвинуваченого до скоєного.
Вказані обставини дають підстави суду вважати, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 можливе без відбування ним покарання, з встановленням йому іспитового строку.
Водночас, суд, вважає, що з метою забезпечення належної поведінки ОСОБА_3 в період дії іспитового строку, відповідно до ст. 76 КК України, на нього слід покласти обов`язок не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
У справі є процесуальні витрати за проведення комп`ютерно-технічної експертизи №1.3-98/15 від 25 березня 2015 року у розмірі 614,40 грн., які суд вважає слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 в користь держави (УК у м. ТЕРНОПОЛІ /м. Тернопіль/ 24060300 р/р 0002 в ГУ ДКСУ у Тернопільській області, МФО 838012, код ЕДРПОУ 37977726).
На підставі наведеного, керуючись ст.ст.373, 374 КПК України, суд, -
З А С У Д И В:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.355 КК України та призначити йому покарання за цією статтею у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
Відповідно до ст.75 КК України, звільнити засудженого ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому 1 (один) рік іспитового строку.
Зобов`язати засудженого ОСОБА_3 , відповідно до ст.76 КК України, в період дії іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
Стягнути з засудженого ОСОБА_3 процесуальні витрати за проведення комп`ютерно-технічної експертизи №1.3-98/15 від 25 березня 2015 року у розмірі 614,40 грн. (шістсот чотирнадцять гривень 40 копійок) в користь держави (УК у м. ТЕРНОПОЛІ /м. Тернопіль/ 24060300 р/р 0002 в ГУ ДКСУ у Тернопільській області, МФО 838012, код ЕДРПОУ 37977726).
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області, шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.
Головуючий суддяОСОБА_1