У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Редьки А.І.

суддів

Лавренюка М.Ю., Заголдного В.В.

за участю прокурора

Морозової С.Ю.

та засудженого

ОСОБА_1

розглянула
в судовому засіданні в м. Києві 26 квітня 2007 року кримінальну справу за
касаційним поданням заступника прокурора Полтавської області на вирок
Октябрського районного суду м. Полтави від 5 жовтня 2005 року, яким засуджено

ОСОБА_1,

раніше не судимого,
-

·
за ч. 3 ст.
364 КК України на 5 років позбавлення волі;

·
за ч. 2 ст.
366 КК України на 2 роки позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади,
пов'язані з організаційно-розпорядчими та адміністративними обов'язками строком
на 2 роки;

·
за ч. 2 ст.
368 КК України із застосуванням ст. 69 КК України на 4 роки позбавлення волі з
позбавленням права обіймати посади, пов'язані з організаційно-розпорядчими та
адміністративними обов'язками строком на 2 роки з конфіскацією майна;

·
за ч. 3 ст.
371 КК України із застосуванням ст. 69 КК України на 3 роки позбавлення волі з
позбавленням права обіймати посади, пов'язані з організаційно-розпорядчими та
адміністративними обов'язками строком на 2 роки.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів ОСОБА_1 остаточно
визначено 5 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади,
пов'язані з організаційно-розпорядчими та адміністративними обов'язками строком
на 2 роки з конфіскацією майна.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_1 звільнено від відбування покарання у
виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.

В апеляційному порядку справа щодо ОСОБА_1 не розглядалася.

За викладених у вироку обставин ОСОБА_1 визнано винним: у одержанні хабара
службовою особою, яка займає відповідальне становище, вчиненому повторно; у
зловживанні владою та службовим становищем, що спричинило тяжкі наслідки
охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян та
державним і громадським інтересам, вчинене працівником правоохоронного органу;
у службовому підробленні, що спричинило тяжкі наслідки та у завідомо
незаконному затриманні та приводі, що спричинило тяжкі наслідки та вчинені з
корисливих мотивів.

У касаційному поданні прокурор, не оспорюючи кваліфікації дій ОСОБА_1 та
доведеності його вини, просить вирок щодо нього скасувати, посилаючись на
безпідставність застосування щодо звільненого від відбування покарання
засудженого конфіскації майна та незастосування за ч. 3 ст. 364 КК України
додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади та
займатися певною діяльністю.

Заслухавши доповідача, засудженого, який просив у задоволенні касаційного
подання відмовити, прокурора, яка частково підтримала касаційне подання,
просила виключити застосування щодо ОСОБА_1 додаткового покарання у виді
конфіскації майна, перевіривши матеріали справи та доводи касаційного подання,
колегія суддів вважає, що касаційне подання підлягає частковому задоволенню.

Висновки суду про доведеність
винуватості ОСОБА_1 у вчиненні злочинів, за які його засуджено, та кваліфікація
його дій не оспорюються в касаційному поданні і ґрунтуються на розглянутих у
судовому засіданні та викладених у вироку доказах. Його дії кваліфіковані
правильно.

Що стосується посилань у касаційному поданні на безпідставність при
призначенні ОСОБА_1 покарання за ч. 3 ст. 364 КК України незастосування
додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади та
займатися певною діяльністю, то, з урахуванням особи засудженого, зазначених у
вироку обставин, які пом'якшують покарання та того, що у касаційному поданні не
ставиться питання про м'якість призначеного засудженому покарання, колегія
суддів вважає за можливе вирок щодо ОСОБА_1 змінити, призначивши йому за ч. 3
ст. 364 КК України покарання із застосуванням ч. 2 ст. 69 КК України, не
призначаючи за цією статтею додаткового покарання у виді позбавлення права
обіймати певні посади та займатися певною діяльністю.

Разом з тим, призначаючи засудженому покарання зі звільненням його від
відбування основного покарання з випробуванням, суд у порушення вимог ст. 77 КК
України застосував щодо нього додаткове покарання - конфіскацію майна, яке у
даному випадку застосуванню не підлягає.

Тому, вирок щодо ОСОБА_1 в частині призначення йому покарання слід змінити,
виключивши з його резолютивної частини вироку застосування щодо засудженого
додаткового покарання - конфіскації майна.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 394-396 КПК України, колегія
суддів

у х в а л и л а :

Касаційне подання заступника прокурора
Полтавської області задовольнити частково.

Вирок Октябрського районного суду м.
Полтави від 5 жовтня 2005 року щодо ОСОБА_1 змінити. Виключити застосування
щодо нього додаткового покарання - конфіскації майна. Вважати його засудженим
за ч. 3 ст. 364 із застосуванням ст. 69 КК України на 5 років позбавлення волі,
без позбавлення права обіймати певні посади та займатися певною діяльністю, на
підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, передбачених ч. 3 ст. 364,
ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 368, ч. 3 ст. 371 КК України на 5 років позбавлення волі
з позбавленням права обіймати посади, пов'язані з організаційно-розпорядчими та
адміністративними обов'язками строком на 2 роки. А на підставі ст. 75 КК
України - звільненим від відбування покарання у виді позбавлення волі з
випробуванням з іспитовим строком 2 роки.

У решт цей вирок залишити без зміни.

С у д д і :

Редька А.І. Лавренюк
М.Ю. Заголдний В.В.