Справа № 11 - 362/07 Головуючий
у 1 інстанції - Борсук П.П.
КК України Доповідач
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Луцьк 3
липня 2007 р.

Колегія судців
судової палати в кримінальних справах Апеляційного суду Волинської області в
складі:

головуючого -
судді Силки Г.І.

судців Пазюка О.С. , Лозовського А.О.

при секретарі
Грицюк О.П.

з участю
прокурора Редька П.П.

захисника ОСОБА_1

засудженого
ОСОБА_2

законного
представника засудженого ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні в
місті Луцьку кримінальну справу за апеляцією засудженого" ОСОБА_2 на вирок
Камінь-Каширського районного суду від 16 квітня 2007 року, яким ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина
України, українця, уродженця і жителя села Нуйно
Камінь-Каширського району, учня 11 класу
Нуйнівської загальноосвітньої школи 1-111 ступенів, не одруженого, допризовника,
не судимого;

засудженого
за ч.2 ст. 189 КК України із
застосуванням ч.1 ст. 69 КК України до
штрафу в розмірі 700 (сімсот) гривень;

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, українця,
громадянина України, уродженця м.
Луцька Волинської області, не
одруженого, студента Волинського
інституту економіки та менеджменту,
жителя с. Нуйно Камінь-Каширського району, допризовника,
не судимого;

засудженого за
ч.2 ст. 189 КК України на 4 (чотири)
роки позбавлення волі; за ст. 304 КК
України на 2 (два) роки обмеження волі. На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів
шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно визначено до
відбування ОСОБА_4 4 (чотири) роки
позбавлення волі.

На
підставі ст. 75 КК України постановлено
звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання,
яке йому призначене, якщо він
протягом одного року не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього
обов'язки, передбачені ст. 76 КК України, а саме:

2

- не виїжджати за межі України
на постійне місце проживання оез до^ьолу

органу кримінально-виконавчої системи;

- повідомляти ці органи про
зміну місця проживання, навчання, періодично

з'являтиметься в ці органи для реєстрації.

Запобіжний
захід засудженим підписку про невиїзд постановлено скасувати після вступу
вироку в законну силу.

Вироком вирішено
долю речових доказів, -

ВСТАНОВИЛА:

Цим
вироком ОСОБА_4 і ОСОБА_2 визнані винуватими і засуджені за те, щ вони 7 листопада 2006 року о 10 годині в м.
Камінь-Каширську за попередньою змовою між собою, а ОСОБА_4 втягнувши ще й в злочинну
діяльність неповнолітнього ОСОБА_2, в
приміщенні навчально-виробничого комбінату,
погрожуючи ОСОБА_5 насильством вимагали в останнього передачі грошей в
сумі 5 гривень.

Вони ж
повторно цього ж числа в приміщенні навчально-виробничого комбінату, погрожуючи насильством, вимагали у ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8,
ОСОБА_9 передачі грошей, внаслідок чого
заволоділи грошима потерпілих на загальну суму 18 гривень.

В
апеляції на вирок суду засуджений ОСОБА_2 вказує на однобічність судового
слідства та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Крім
того, суд неправильно застосував
кримінальний закон, а саме призначивши
йому покарання у виді штрафу не звернув уваги на те, що він немає самостійного заробітку чи інших
будь-яких доходів так як є учнем школи .

Просить вирок
скасувати і постановити новий за яким його виправдати.

Заслухавши
доповідача, який доповів суть вироку
суду першої інстанції, виклав основні
доводи апеляції, пояснення засудженого
ОСОБА_2, його захисника і законного
представника, які підтримали апеляцію
засудженого, просять скасувати і
постановити новий вирок, яким ОСОБА_2 виправдати, міркування прокурора, який просить вирок в частині кваліфікації дій
ОСОБА_2 залишити без зміни і звільнити останнього від призначеного покарання, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляція засудженого ОСОБА_2 підлягає
задоволенню частково із слідуючих підстав.

Суд
першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи і його висновок
про доведеність винності ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого йому злочині
відповідає доказам зібраним по справі,
яким суд дав належну оцінку.

Посилання
засудженого в апеляції на однобічність судового слідства, а також на невідповідність висновків суду
фактичним обставинам справи є непереконливими і об'єктивно спростовується
сукупністю наявних доказів.

Про
час, місце і обставини скоєння
засудженим ОСОБА_2 за попередньою змовою із ОСОБА_4 вимагання грошей у
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_10,
ОСОБА_8. і
ОСОБА_7 стверджується показаннями цих потерпілих даними ними на досудовому
слідстві, які підтвердили, що дійсно 7 листопада 2006 року біля 10
години в приміщенні

3

навчально-виробничого
комбінату м. Каменя-Каширського
ОСОБА_2, погодившись з пропозицією
ОСОБА_4, підходив і збирав гроші, погрожуючи побиттям (а.с. 29,
37, 45, 49,
53, 145, 147,
151, 153). Об'єктивність показань даних
потерпілих стверджується показаннями свідків ОСОБА_11 і ОСОБА_12 даними ними як
на досудовому слідстві (а.с. 41, 33,
147, 155) так і в судовому
засіданні; які показали, що 7
листопада 2006 року в приміщенні навчально-виробничого комбінату гроші у них
вимагали як ОСОБА_4 так і ОСОБА_2 Спочатку гроші став вимагати ОСОБА_4, погрожуючи побиттям, у них та потерпілих, а потім на пропозицію останнього гроші
збирав ОСОБА_2, при цьому говорив «Давайте
гроші, а то Вас поб'є». Після
того, як 18 грн. було передано
ОСОБА_4, останній наказав приносити і
передавати йому гроші щовівторка. Про те,
що на ОСОБА_4і ОСОБА_2 вказали потерпілі, як на осіб, що у них вимагали і забрали гроші, ствердив свідок ОСОБА_13.

При дачі
пояснень сам ОСОБА_2 стверджував, що
погодився із пропозицією ОСОБА_4 про вимагання грошей в учнів учбового
комбінату (а.с. Ю). Не заперечував цих
обставин і сам ОСОБА_4 на досудовому слідстві (а.с. 9). Свідки ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16,
ОСОБА_17, ОСОБА_18 ОСОБА_19, які є
односельчанами ОСОБА_4 і ОСОБА_2 і в яких останні грошей не вимагали і не
збирали також підтвердили, що ОСОБА_4
погрожував потерпілим, що поб'є, вимагав у них гроші і на його пропозицію
гроші збирав ОСОБА_2

З
протоколу особистого обшуку ОСОБА_4 від 7.11.2006 року видно, що в нього було виявлено і вилучено 18 грн.
(а.с. 18).

Потерпілі
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 , ОСОБА_8,
ОСОБА_10 підтвердили, що ними
було передано ОСОБА_4 і ОСОБА_2 18 грн. Гроші віддали, так як боялись, що ОСОБА_4 і хлопці із села Нуйно, які знаходились в класі, їх можуть побити.

Колегія
суддів вважає, що так як показання
потерпілих на досудовому слідстві є правдивими, достовірними і підтверджуються
вищенаведеними доказами тому суд вірно поклав їх в основу вироку.

Встановлені
судом конкретні обставини справи спростовують твердження ОСОБА_2 в апеляції про
непричетність його до злочину за яким його засуджено.

Немає
також підстав вважати обгрунтованими доводи скарги про те, що досудове слідство та судовий розгляд
проводилися з порушенням чинного законодавства.

Справа
розглянута повно і всебічно з дотриманням вимог чинного
кримінально-процесуального закону.

Порушення
законодавства, які б істотно вплинули
на правильність прийняття рішення у справі не виявлено.

Дії
ОСОБА_2 за ч.2 ст. 189 КК України, як вимога передачі чужого майна з погрозою
насильства над потерпілими вчинена повторно,
за попередньою змовою групою осіб,
в межах пред'явленого обвинувачення,
кваліфіковані вірно.

4

Підстав
для скасування вироку в частині кваліфікації дій ОСОБА_2 колегія суддів не
вбачає.

Разом з
тим, при призначенні неповнолітньому
ОСОБА_2 покарання у виді штрафу, суд
порушив вимоги ст. 99 КК України, згідно якої штраф застосовується лише до тих
неповнолітніх, які мають самостійний
дохід, власні кошти або майно, на яке може бути звернене стягнення.

Як видно
з матеріалів справи, засуджений ОСОБА_2
є учнем 11 класу загальноосвітньої школи 1-111 ступенів села Нуйно. Будь-яких
доходів, власних коштів чи майна, на яке може бути звернене стягнення, немає. Тому згідно ст. 99 КК Україні застосування до нього
покарання у виді штрафу с
неможливе.

Санкція
статті закону, за яким засуджено ОСОБА_2, передбачає покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно
до вимог ч.1 ст. 378 КПК України
апеляційний суд не вправі скасувати вирок суду першої інстанції і постановити
свій вирок, застосувавши більш суворе
покарання як призначене судом першої інстанції,
за відсутності апеляції прокурора,
потерпілого чи його представника із зазначених підстав.

Тому
відповідно до роз'яснень п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про
практику застосування судами України законодавства у справах про злочини неповнолітніх»
від 16 квітня 2004 року №5, вирок суду
слід змінити, звільнивши ОСОБА_2 від
покарання у виді штрафу в сумі 700 грн.,
призначеного йому судом першої інстанції.

Керуючись ст.
ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів судової палати у кримінальних
справах апеляційного суду Волинської області,
-

УХВАЛИЛА:

Апеляцію
засудженого ОСОБА_2 задовольнити частково.

Вирок
Камінь-Каширського районного суду від 16 квітня 2007 року в частині
кваліфікації дій ОСОБА_2 залишити - без зміни.

Цей же
вирок в частині призначеного покарання ОСОБА_2 змінити, звільнивши його від покарання у виді штрафу в
сумі 700 грн., призначеного судом.