ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 556/150/15-к
Рядок статзвіту № 23

05.02.2015 року Володимирецький районний суд Рівненської області під головуванням судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в смт.Володимирець кримінальне провадження №0000001 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Поляни, Березнівського району, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, вдівця, освіта середня-спеціальна, не військовозобов`язаного, працює начальником відділу ТзОВ «Фірма Опорядрембуд», не судимого;

за ч.2 ст. 191, ч.1 ст. 366 КК України,-
в с т а н о в и в:
ОСОБА_4 , працюючи начальником виробничого відділу ТзОВ «Фірма Опорядрембуд», будучи службовою особою, наділеною організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями, діючи умисно, з корисливих мотивів, зловживаючи своїм службовим становищем, вніс завідомо неправдиві відомості до акту приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в №4 за грудень 2013 року щодо фактичного об`єму та вартості виконаних будівельних робіт із будівництва котельні з твердопаливними котлами для Городецького НВК «ЗОШ І-ІІІ ст.-ДНЗ» в с. Городець Володимирецького району Рівненської області, і у грудні 2013 року привласнив та заволодів на користь вказаного товариства коштами управління освіти, молоді та спорту Володимирецької РДА у загальній сумі 29738 грн. 83 коп.

Вказані дії органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.2 ст. 191, ч.1 ст. 366 КК України привласнення та заволодіння чужого майна, шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, а також, складання та видача службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів та внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей.

29 січня 2015 року між прокурором ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_4 було укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з умовами вказаної угоди підозрюваний ОСОБА_4 повністю визнав вину у зазначеному діянні і зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри в судовому провадженні.

Сторони угоди за взаємною згодою визначили вид та міру покарання, яке повинен понести обвинувачений у разі затвердження такої угоди, а саме: за ч.2 ст. 191 КК України призначити покарання - 1 рік позбавлення волі з позбавленням права обіймати керівні посади на строк 1 рік 1 місяць; за ч.1 ст. 366 КК України 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян штрафу з позбавленням права обіймати керівні посади на строк 1 рік.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання за сукупністю злочинів 1 рік позбавлення волі з позбавленням права обіймати керівні посади на строк 1 рік 1 місяць;

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, з однорічним іспитовим строком.

Покласти обов`язок згідно ст.76 КК України: повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи; періодично з"являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ч.2 ст. 473 КПК України та наслідки її невиконання.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для затвердження угоди про визнання винуватості суд виходить з наступного.

Згідно п.1 ч.3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 468, ст. 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги КК України та КПК України, просить угоду затвердити і призначити обвинуваченому ОСОБА_4 узгоджене в угоді покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні також просив зазначену угоду затвердити та призначити узгоджене ними покарання, при цьому останній беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 191, ч.1 ст. 366 КК України в обсязі підозри та дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання.

Кримінальне правопорушення у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим, відповідно до ст. 12 КК України відноситься до злочину невеликої і середньої тяжкості. Покарання, узгоджене сторонами угоди, відповідає санкції, яка передбачена ч.2 ст. 191, ч.1 ст. 366 КК України.

Судом встановлено, що укладення угоди сторонами кримінального провадження є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, цілком розуміє свої права, визначені п.1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України.

Оскільки умови угоди відповідають вимогам КПК України, КК України та інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, суд, враховуючи заслухані доводи сторін кримінального провадження, дійшов до висновку про наявність правових підстав для затвердження угоди про визнання винуватості.

За таких обставин суд вважає доведеним в судовому засіданні те, що ОСОБА_4 будучи службовою особою привласнив та заволодів чужим майном, шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, а також, склав та видав завідомо неправдиві офіційні документи та вніс до офіційних документів завідомо неправдиві відомості, а тому кваліфікує його дії за ч.2 ст. 191, ч.1 ст. 366 КК України, за якою належить призначити ОСОБА_4 узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання.

ОСОБА_4 вчинив злочин невеликої і середньої тяжкості, на день набрання чинності Законом України «Про амністію у 2014 році» досяг пенсійного віку, являється потерпілим внаслідок Чорнобильської катастрофи, що стверджується посвідченням серії НОМЕР_1 (4 категорія) та пенсійним посвідченням № НОМЕР_2 .

А тому обвинуваченого слід звільнити від відбування призначеного покарання на підставі п.п. «г», «е» ст.. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року.

Керуючись ст.ст. 368, 373-374 КПК України, Законом України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року № 1185-VII, суд, -

ЗАСУДИВ:
Затвердити угоду від 29 січня 2015 року про про визнання винуватості, укладену між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 191, ч.1 ст. 366 КК України і призначити покарання :

за ч.2 ст. 191 КК України 1 рік позбавлення волі з позбавленням права обіймати керівні посади на строк 1 рік 1 місяць;

за ч. 1 ст. 366 КК України 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян штрафу в дохід держави, з позбавленням права обіймати керівні посади на строк 1 рік .

На підставі ч.1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання 1 рік позбавлення волі з позбавленням права обіймати керівні посади на строк 1 рік 1 місяць;

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, з однорічним іспитовим строком.

Покласти на засудженого такі обов"язки, згідно ст.76 КК України: повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи; періодично з"являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

На підставі п.п. «г», «е» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 р. звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до апеляційного суду Рівненської області через Володимирецький районний суд Рівненської області шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Прокурору та обвинуваченому копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Суддя: