Справа № 478/1379/13-к
Провадження № 5/478/57/2013
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.08.2013 року. Казанківський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючий - суддя Біцюк А.В.,

секретар Ломага Н.О.,

за участю:

прокурора Беликової К.В.,

представника ВК-93 Сороки А.М.,

засудженого ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Казанківської ВК № 93 спільне подання Казанківської ВК № 93 та спостережної комісії при Казанківській РДА стосовно ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Шостка Сумської області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, засудженого: 1). 08.07.2010 року Жовтневим районним судом Миколаївської області за ч.3 ст.185 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, за ст.71 КК України частково приєднано не відбуте покарання за вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 07.12.2006 року, всього до 5 років позбавлення волі. 2). Постановою начальника Казанківської ВК/93 переведений на дільницю соціальної реабілітації.

Початок строку - 26.09.2009 року, кінець строку - 29.09.2014 року,

про застосування умовно-дострокового звільнення від покарання,

В С Т А Н О В И В :

До Казанківського районного суду надійшло подання начальника Казанківської виправної колонії №93 та голови спостережної комісії при Казанківській районній державній адміністрації в якому зазначено, що під час відбування покарання в виправній колонії ВК-93 засуджений ОСОБА_2 зарекомендував себе позитивно, має 4 заохочення, 4 стягнення, які погашено, вимог режиму утримання не порушує, відбув необхідні 3/4 строку покарання, своєю поведінкою та ставлення до праці довів своє виправлення, а тому до нього можливо застосувати умовно - дострокове звільнення від покарання.

Заслухавши пояснення засудженого, який просить звільнити його від відбування покарання умовно-достроково, пояснення представника адміністрації колонії, який підтримав подання, думку прокурора, який вважав, що відсутні підстави для задоволення подання, вивчивши матеріали особової справи засудженого та подання, суд приходить до висновку, що в задоволенні подання слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно ч.1 ст.6 КВК України - виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Як свідчать матеріали справи, засуджений ОСОБА_2 під час перебування на волі в останні вісім років систематично вчиняє тяжкі злочини проти власності, при цьому двічі засуджувався за вчинення злочину в період звільнення від покарання (з іспитовим строк в 2006 році та умовно-достроково в 2010 році). За останнім вироком суду ОСОБА_2 засуджений за вчинення п'яти епізодів тяжких злочинів вчинених повторно, групою осіб.

Як вбачається з пояснень засудженого ОСОБА_2, він хоча і розкаюється у вчиненому, але таке розкаяння має формальний характер.

Як вбачається з подання КВК-93, засуджений ОСОБА_2, після прибуття до колонії був працевлаштований прибиральником на відділенні без оплати праці, приймає активну участь в суспільно корисній праці по благоустрою місць позбавлення волі, за що має заохочення, має ряд стягнень, але після проведення з ним бесід профілактичного характеру, даний засуджений змінив свої погляди та почав дотримуватись встановленого режиму утримання. Під час відбування покарання характеризується позитивно, у скоєному розкаюється, міру покарання вважає справедливою, має цивільний позов, який сплачує по мірі можливості, на заходи соціально-виховного впливу реагує добре, довів своє виправлення суплінною поведінкою та ставлення до праці.

Але з таким висновком виправної колонії суд не погоджується виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів подання та особової справи засудженого ОСОБА_2, він прибув до колонії в листопаді 2010 року. До цього утримувався в СІЗО м.Миколаєва, де один раз на нього було накладено стягнення у виді догани за зберігання заборонених предметів. Після цього на протязі більше ніж півтора року засуджений не працював, хоча така можливість йому надавалась - він виводився на роботу. Але, він готової продукції не здавав, завдань не виконував, за що в січні-квітні 2011 року на нього накладались стягнення у виді догани. Тільки в липні 2012 року засуджений отримав перше заохочення за виконання разових доручень та зразкову поведінку. Після цього, в жовтні, отримав ще одне заохочення за виконання разових доручень та зразкову поведінку та звернувся із заявою про переведення на дільницю соціальної реабілітації, куди був переведений в листопаді цього ж року. В січні та травні 2013 року до засудженого застосовано заохочення у виді подяки за добросовісне відношення до праці, своїх функціональних обов'язків, дотримання правил ТБ та зразкову поведінку.

Наведене вище свідчить, що відбуваючи покарання у ВК-93 на протязі більше двох с половиною років, засуджений перші півтора року ніяк себе не проявив, до праці ставився негативно, за що на нього накладались стягнення. Останні тринадцять місяців засуджений працює, сумлінно поводить себе.

Наведені вище обставини з урахуванням особи засудженого, який перебуваючи на волі систематично вчиняє тяжкі злочини проти власності, останній раз вчинив п'ять закінчених тяжких злочинів через чотири місяці після звільнення в період умовно дострокового звільнення, покаявся формально, став працювати та вживати заходи по погашенню шкоди, спричиненої злочинами, тільки тоді, коли з'явилась можливість змінити режим утримання або достроково звільнитись, свідчить що засуджений став на шлях виправлення, але ще не готовий до самокерованої правослухняної поведінки і своєю поведінкою та ставленням до праці протягом всього строку відбування покарання, з огляду на його особу, не довів своє виправлення, а тому відсутня сукупність обставин передбачених ст.81 КК України необхідних та достатніх для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_2 від призначеного йому судом покарання, до якого частково приєднано покарання за вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 07.12.2006 року, яке засуджений повністю не відбувши вчинив новий злочин в період умовно-дострокового звільнення.

На підставі ст.81 КК України, керуючись ст.407 КПК України (в редакції 1960 р.), суд

П О С Т А Н О В И В :

В умовно-достроковому звільненні ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.

Постанова може бути оскаржена протягом 7 діб до апеляційного суду Миколаївської області через Казанківський районний суд Миколаївської області протягом семи днів з моменту її оголошення.

Суддя