Справа № 643/3180/14-к
Пр. № 1-кп/643/37/15
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.05.2015 року Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження, яке внесене до єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0006316 від 23.11.2013 року за підозрою:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження м. Харків, українця, громадянина України, маючого середню освіту, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого та фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за підозрою у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 та ч. 2 ст. 186 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Судом встановлено, що ОСОБА_4 , 22.11.2013, приблизно о 22.00, перебуваючи біля під`їзду № 3 будинку № 26 по вул. Гв. Широнінців в м. Харкові, побачивши раніше не знайомого йому ОСОБА_5 та діючи за раптово виниклим наміром, направленим на відкрите заволодіння чужим майном, поєднаним з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, переслідуючи при цьому корисливу мету, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, підійшов до ОСОБА_5 та реалізуючи свій злочинний умисел, зажадав від потерпілого ОСОБА_5 , щоб той припинив спілкуватися по мобільному телефону та віддав його ОСОБА_4 , на що потерпілий не погодився. У зв`язку з цим, ОСОБА_4 застосував фізичне насилля, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, а саме наніс ОСОБА_5 один удар кулаком правої руки у скроневу область зліва, не менше п`яти ударів долонями в область голови, приблизно половина з яких прийшлася по руках ОСОБА_5 , якими той прикривав голову. Потім, ОСОБА_4 наніс ще один удар правим кулаком у праве око ОСОБА_5 . Після чого, ОСОБА_5 , з метою уникнення подальших злочинних дій з боку ОСОБА_4 , знову почав прикривати свою голову руками, однак останній наніс ще два удари долонями обох рук у скроневі частини голови ОСОБА_5 . Своїми діями ОСОБА_4 завдав значний фізичний біль ОСОБА_5 .

При цьому ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, зажадав від ОСОБА_5 , щоб той передав йому наявні гроші. На що ОСОБА_5 , воля якого до спротиву була подавлена після раніше отриманих ударів від ОСОБА_4 , добровільно дістав з кишені своєї куртки та передав ОСОБА_6 100 грн. Однак ОСОБА_4 не повірив, що у потерпілого більше не має грошей, та наніс ще один удар долонею однієї з рук по правій щоці ОСОБА_5 та продовжуючи реалізовувати злочинний намір, направлений на відкрите заволодіння майном ОСОБА_5 , відшукав у куртці останнього наявні в одній з кишень 520 грн, та поклав їх до лівої нагрудної кишені своєї куртки. Далі, ОСОБА_4 , з метою утримання у себе викрадених грошей та придушення можливого подальшого опору з боку ОСОБА_5 , наніс останньому приблизно чотири удари правою ногою по руках ОСОБА_5 , якими останній, з метою припинення злочинних дій з боку ОСОБА_4 , став прикривати тулуб.

Одразу після цього ОСОБА_4 був затриманий ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та іншими не встановленими в ході досудового слідства особами, які в той час проходили поблизу біля під`їзду № 3 будинку АДРЕСА_2 . У зв`язку з цим ОСОБА_4 не мав реальної можливості розпорядитися майном, яким він відкрито заволодів після нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , тобто ОСОБА_4 виконав всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, що не залежали від волі останнього.

В результаті своїх злочинних дій, ОСОБА_4 спричинив ОСОБА_5 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 2142-С від 13.12.2013 року синець на голові, що утворився від ударної дії тупого твердого предмета (ів), і міг бути отриманий в строк в межах 2-4 діб до огляду, що по ступеню тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень, згідно з п.п. 2.3.2. «б», 2.3.5. «Правил судово-медичного встановлення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 року та відкрито викрав грошові кошти в сумі 620 грн., що належали ОСОБА_5 , чим заподіяв останньому матеріальну шкоду на загальну суму 620,00 грн.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України визнав повністю та дав показання, які відповідають обставинам, викладеним в обвинувальному акті, та встановлені судовим розглядом.

За таких обставин, згідно положень ч. 3 ст. 349 КПК України, враховуючи, що проти цього не заперечували учасники судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом встановлено, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, добровільність їх позицій не викликає сумнівів. Судом роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Судом дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфікуються за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України, а саме закінчений замах на відкрите заволодіння чужим майном (грабіж), поєднаний з насильством, яке є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує тяжкість вчиненого злочину, який є тяжким злочином. ОСОБА_4 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався. Провину свою визнав повністю. Має постійне місця мешкання, де характеризується позитивно. На обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Матеріальні збитки потерпілому відшкодовані у повному обсязі.

При вирішенні питання про вид та міру покарання винному обвинуваченому суд враховує його щире каяття, та визнає цю обставину, відповідно до ст. 66 КК України, такою, що пом`якшує його покарання. Обставиною, що обтяжує покарання, передбачене ст.67 КК України, суд вважає скоєння кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання за ч. 2 ст. 15 та ч.2 ст. 186 КК України у вигляді позбавлення волі в межах санкції частини статті, за якою кваліфіковані його дії, з наступним звільненням його від відбування покарання з іспитовим строком відповідно до вимог ст. 75 КК України та накладенням на нього деяких обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Судові витрати по справі відсутні. Цивільний позов не заявлено. Питання про речові докази суд вирішує відповідно до ст.100 п.9 КПК України. Запобіжний захід не обирався.

Керуючись ст. ст. 369, 370,373, 374 КПК України суд
П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 та ч.2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Згідно ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з іспитовим строком на 3 (три) роки.

В силу ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_4 не виїжджати за межі України без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, не змінювати місце проживання, роботи, навчання та періодично з`являтися для реєстрації.

Речові докази вважати повернутими потерпілому.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до апеляційного суду Харківської області через Московський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення, а засудженим строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення йому копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1