Справа № 1-270/12
Провадження № 1/1015/17/2012
В И Р О К

іменем України

07.06.2012 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді Омельченко М.М.

при секретарі Калиновській Н.В., Комендат М.Р.

за участю прокурора Юркової Ю.В., Алфьорової Г.В.

потерпілого ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальну справу за обвинуваченням

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, що має вищу освіту, розлученого, не працюючого, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, раніше не судимого,

- у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч.1 ст.115 КК України,

встановив:

03 грудня 2011 року близько 18 години 40 хвилин між ОСОБА_2, який перебував в стані алкогольного спяніння, та ОСОБА_1, поблизу будинку № 162, розташованого по вулиці Хрещатик в місті Боярка Києво-Святошинського району Київської області та належить ОСОБА_1, на ґрунті неприязних стосунків виникла сварка, в ході якої у ОСОБА_2 виник умисел на умисне вбивство потерпілого ОСОБА_1 з використанням вогнепальної мисливської зброї, яку ОСОБА_2 незаконно придбав у невстановленому слідством місці і час, та яку він зберігав за місцем свого проживання, ІНФОРМАЦІЯ_4, розташованому по вулиці Хрещатик в місті Боярка Києво-Святошинського району Київської області без відповідного дозволу органів внутрішніх справ. Так, 03 грудня 2011 року близько 18 години 45 хвилин ОСОБА_2, маючи при собі придатну до стрільби, заряджену боєприпасом вогнепальну одноствольну мисливську рушницю «ИЖ-К» 16 калібру, № Л 59526 і запасний боєприпас до неї, та достовірно знаючи про їх достатню вражаючу здатність, переслідуючи свій злочинний намір, направлений на умисне вбивство потерпілого ОСОБА_1, повернувся до місця знаходження останнього, а саме біля будинку №162, розташованого по вулиці Хрещатик в місті Боярка Києво-Святошинського району Київської області, де ОСОБА_2, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне вбивство, усвідомлюючи свої злочинні дії і бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, направлених на найвищу соціальну цінність, а саме позбавлення життя потерпілого ОСОБА_1, з відстані не більше 16,5 метрів і не менше 11 метрів, із вогнепальної мисливської рушниці «ИЖ-К», умисно зробив прицільний постріл в область розташування особливо-важливих життєвих органів потерпілого ОСОБА_1, чим заподіяв останньому вогнепальне шротове поранення правої сідниці, лівої поперекової ділянки, стегон, правого плеча, статевих органів з травматичним шоком І ступеня, які відповідно до висновку експерта №170/Д від 04.05.-05.06.2012 року утворилося від дії вогнепальних снарядів (шроту), супроводжувалось відкритим ушкодженням органів, розміщених в заочеревинному просторі і в порожнині тазу (права нирка, передміхурова залоза) і тому відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.

Таким чином, ОСОБА_2 виконав усі дії, які вважав необхідними для умисного протиправного заподіяння смерті потерпілого ОСОБА_1, але свій злочинний намір не довів до кінця з причин, які не залежали від його волі, оскільки в момент пострілу потерпілий ОСОБА_3 зумів повернутися спиною в напрямку пострілу, а потім в момент перезарядження ОСОБА_2 вогнепальної одноствольної мисливської рушниці, останнім було втрачено запасний боєприпас, завдяки чому потерпілому ОСОБА_1 вдалося пересилити завданий фізичний біль і травматичний шок та шляхом втечі уникнути смерті, а в подальшому його своєчасно було доставлено до Києво-Святошинської центральної районної лікарні, де надано необхідну кваліфіковану медичну допомогу, чим збережено його життя.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_2 винним себе у вчиненні злочину, передбачену ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, не визнав, суду показав, що ОСОБА_1 його сусід, який проживає через будинок, останнього знає протягом 12 років. Останні 3-4 роки відносини між ними погіршилися, стали натягнуті. 03 грудня 2011 року ввечері він з жінкою ОСОБА_4 ходив до магазину, коли поверталися, проходили повз будинок ОСОБА_1, де працювали робітники та був ОСОБА_1 Він звернувся до них із тим, що вони ставлять паркан протизаконно. На що ОСОБА_1 замахнувся лопатою на нього з дружиною, заборонив ходити повз його будинок. Повернувшись додому він вирішив провчити ОСОБА_1, налякати його оскільки не витерпів, що молода людина дозволяє собі тривалий час принижувати його, його сімю та інших. Він взяв мисливську рушницю, яку за 2 дні до того знайшов у лісі, гуляючи з собаками, та не встиг здати до правоохоронних органів, повернувся до ОСОБА_1 та з відстані близько 10 метрів здійснив постріл в нижню частину тіла останнього. Підсудний зазначив, що з такої відстані, як 10 метрів міг би запросто вбити ОСОБА_1, оскільки добре стріляє та ще під час проходження служби у збройних силах СРСР був снайпером, але оскільки хотів налякати того, тому вистрелив у нижню частину його тіла. Після пострілу ОСОБА_1 схопився за бік і почав тікати в ліс, а він повернувся додому. Приблизно за 30 хвилин до нього додому приїхали працівники міліції та його відразу затримали. Також підсудний пояснив, що під час того, коли здійснював постріл в ОСОБА_1 в стані алкогольного спяніння не перебував, вжив горілку вже тоді, коли працівники міліції привезли його назад до нього додому, щоб забрати рушницю, і лише після цього його повезли на експертизу.

Під час судового слідства підсудний шкодував, що не заподіяв смерть потерпілому ОСОБА_1, в судових дебатах зазначив, що не мав наміру вбивати потерпілого, а хотів лише його налякати, каяття не виявив, заявлений у справі цивільний позов не визнав.

Не зважаючи на такі покази підсудного, вина ОСОБА_2 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, підтверджується сукупністю доказів, які були зібрані у справі та досліджені під час судового слідства, а саме:

- показами потерпілого ОСОБА_1, який суду показав, що з ОСОБА_2 вони сусіди, ніяких відносин з ним він не підтримує, оскільки, як усім відомо, ОСОБА_2 дебошир та алкоголік, постійно погрожує, не дає будуватися. 03.12.2011 року він, ОСОБА_1, разом з найманими працівниками возили щебінь по вулиці для укладення бруківки на його земельній ділянці. ОСОБА_2 з дружиною проходили вулицею, почали чіплятися з питаннями, коли це все вже закінчиться, маючи на увазі будівництво. У відповідь він сказав ОСОБА_2, щоб той пішов та проспався, після чого останній сказав, що зараз пристрелить його. За 3 хвилини він побачив, як ОСОБА_2 виходить із свого двору та йде в його сторону. Дружина ОСОБА_2 почала кричати своєму чоловіку, щоб той вбивав його. Він почав тікати в сторону калитки на своє подвіря, але вона була зачинена, після чого пролунав постріл йому в спину. ОСОБА_1 впав, коли піднявся, ОСОБА_2 кричав, тоді він, ОСОБА_1, втік в ліс, а саме проповз близько 50 метрів до проїзної частини, де зупинив автомобіль, водій якого відвіз його в лікарню. Від вистрілу у нього було багато наскрізних поранень в різні частини тіла. Також потерпілий зазначив, що йому відомо, що у ОСОБА_2 рушниця давно, оскільки проживаючи по сусідству він неодноразово чув, як стріляють по мішенях. Потерпілий звернувся до суду з позовом про стягнення на його користь з ОСОБА_2 4975,82 грн. матеріальної шкоди, що складається з коштів, витрачених на придбання ліків, вартості проведеного томографічного дослідження, вартості одягу, який був пошкоджений та став непридатним внаслідок дій ОСОБА_2, вартості юридичних послуг, та 50000 грн. моральної шкоди, розмір якої аргументував втратою нормального способу життя, великими моральними переживаннями у звязку з ушкодженням здоровя. Цивільний позов просив задовольнити у повному обємі. При призначенні покарання вважав, що виправлення підсудного можливе лише в умовах ізоляції від суспільства;

- показами свідка ОСОБА_5, яка суду показала, що на протязі останніх пяти років вона підтримує дружні стосунки з ОСОБА_1, наглядно знає ОСОБА_2, який проживає по сусідству з ОСОБА_1 Влітку 2007 чи 2008 року вона разом з ОСОБА_1 йшли вулицею, коли почули постріл. Вийшовши з-за повороту, побачили вбиту собаку. В цей час ОСОБА_2 стояв у себе на подвірї, як їй здалося із зброєю, а саме з рушницею. З побаченого вона зробила висновок , що це саме ОСОБА_2 застрелив собаку. ОСОБА_1 зробив зауваження ОСОБА_2 з цього приводу, на що той відповів йому погрозами. Свідок також зауважила, що з того часу взагалі побоюється підсудного як людину, що може здійснити висловлені погрози;

- показами свідка ОСОБА_4, яка показала, що підсудний приходиться їй громадянським чоловіком, потерпілий сусід, з яким вона жодних відносин не підтримує. 03 грудня 2011 року ввечері вона разом з чоловіком пішли по молоко. Коли поверталися, проходили повз будинок ОСОБА_1, де працювали робітники. Вона сказала їм, що вони займаються будівництвом чужу територію. ОСОБА_1 вискочив навпроти неї з лопатою в руках, почав погрожувати, висловлюватися нецензурною лайкою в її сторону. На такі слова ОСОБА_1 в її сторону чоловік обурився. Вони повернулися додому, де вона почала накривати на стіл вечерю, оскільки у них гостювали їх друзі ОСОБА_6 з чоловіком. За якийсь час вона почула звук, що нагадував вистріл петарди. Всі разом вони вечеряли, коли приїхали працівники міліції і затримали її чоловіка. Свідок зазначила, що у її чоловіка з ОСОБА_1 напружені відносини з того часу, як ОСОБА_2 попросив ОСОБА_1 підключитися до його стовпа електромережі, на що ОСОБА_1 із своїм батьком побили її чоловіка, але з цього приводу ні вона, ні її чоловік до правоохоронних органів не зверталися. Щодо наявності у ОСОБА_2 мисливської рушниці, зазначила, що у чоловіка ніякої зброї не було, та про його навички користування нею їй нічого не відомо;

- оголошеними в судовому засіданні, відповідно до ст. ст. 306, 314 КПК України, показами свідка ОСОБА_7, який, будучи допитаним на досудовому слідстві, показав, що працює лікарем-травматологом Центральної районної лікарні Києво-Святошинського району Київської області. 03 грудня 2011 року він перебував на добовому чергування в Центральної районної лікарні Києво-Святошинського району Київської області. Під час перебування на добовому чергуванні ним надавалася необхідна кваліфікована медична допомога пацієнту ОСОБА_1, який поступив з вогнепальними пораненнями стегон, тазу, правої поперекової області, правого плеча. Також мав місце забій правої нирки. В ході надання необхідної медичної допомоги було виявлено дріб в тілі пацієнта, в кількості близько 32 штук (том 1 а.с. 81-83);

- оголошеними в судовому засіданні, відповідно до ст. ст. 306, 314 КПК України, показами свідка ОСОБА_8, який, будучи допитаним на досудовому слідстві, показав, що він разом зі своїм товаришем ОСОБА_9 та братом ОСОБА_10, приблизно з жовтня 2011 року працювали на дачі у ОСОБА_1 в м. Боярка по вул. Хрещатик, 162, а саме виконували будівельні та господарські роботи. По сусідству біля вказаного ним будинку проживає наглядно для нього знайомий чоловік на імя ОСОБА_2. Від сусідів він неодноразово чув, що ОСОБА_2 досить неадекватно себе поводить протягом тривалого часу. 03.12.2011 року, приблизно о 18 годині 40 хвилин він разом із ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_1 перевозили щебінь із подвіря наглядно знайомого для нього чоловіка на імя ОСОБА_6, при цьому ОСОБА_1 попередньо домовився з ним про це. Під час того, як вони йшли та перевозили даний щебінь, до ОСОБА_1 почав говорити ОСОБА_2, при цьому останній предявив претензії до ОСОБА_1 з приводу того, що вони розкидають по дорозі сміття. За всіма ознаками ОСОБА_2 був у стані алкогольного спяніння. У відповідь ОСОБА_1 пояснив ОСОБА_2, що вони ніякого сміття не розкидають, а лише перевозять щебінь для будівництва. Анатолій не відреагував на пояснення та почав висловлюватися в сторону ОСОБА_1 нецензурною лайкою. Після цього вони почали сваритися. Вони, в свою чергу, далі повезли щебінь, а ОСОБА_1 із ОСОБА_2 залишилися на місці. При цьому він почув як ОСОБА_2 крикнув ОСОБА_1, що він його вбє. Після цього ОСОБА_2 пішов до себе додому. Приблизно через 2 хвилини повернувся, тримаючи у руці мисливську рушницю. Анатолій направив рушницю в бік ОСОБА_1 та прицілився, при цьому ОСОБА_1 почав тікати до свого подвіря, але так як хвіртка була зачинена він попрямував до лісу. Під час того як він тікав він кричав наступні слова: «Толя, не треба, не стріляй!!!». Одразу ж після цього ОСОБА_2 здійснив постріл із рушниці та влучив ОСОБА_1 в ногу, внаслідок чого останній впав на землю, схопився за праве стегно та голосно кричав від болі. Одразу ж після цього ОСОБА_2 дістав із правої кишені своєї куртки патрон та почав заряджати рушницю. В цей час ОСОБА_1 піднявся та побіг через дорогу до лісу. Він разом із ОСОБА_10 та ОСОБА_9 стояли на дорозі приблизно за 6 метрів до місця, де стояв ОСОБА_2. ОСОБА_1 із лісу не виходив, а ОСОБА_2 підійшов до лісу та почав кричати ОСОБА_1, щоб він виходив, а якщо не вийде, то він його пристрелить ще раз. Приблизно через декілька хвилин із лісу вийшов ОСОБА_1, а ОСОБА_2 в цей час підійшов до них із зарядженою рушницею в руці. Він їм казав, що ОСОБА_1 погана людина і те, що вони роблять помилку, працюючи в нього. В цей час по дорозі проїжджав автомобіль таксі і ОСОБА_1 одразу зупинив його та поїхав у сторону лікарні. Анатолій пішов до себе додому, забравши із собою рушницю. Вони, поскладавши візки та загнавши на подвіря мопед, на якому возив щебінь ОСОБА_1, поїхали одразу ж до лікарні. Але ОСОБА_1 вони не побачили, так як їм працівники міліції сказали, що він знаходиться на операції, при цьому в коридорі знаходився одяг ОСОБА_1 Вважає, що ОСОБА_2 свідомо хотів вбити ОСОБА_1, так як поводив він себе агресивно (том 1 а.с. 75-76);

- оголошеними в судовому засіданні, відповідно до ст. ст. 306, 314 КПК України, показами свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_9, які, будучи допитаними на досудовому слідстві, надали покази, аналогічні тим, які надав на досудовому слідстві свідок ОСОБА_8 (том 1 а.с. 77-78, 79-80);

- постановою про порушення кримінальної справи щодо ОСОБА_2 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України (том 1 а.с. 1);

- рапортом від 03.12.2011 року на імя начальника Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області про отримання 03.12.2011 року повідомлення від чергового лікаря БЦРЛ щодо надання медичної допомоги ОСОБА_1 з приводу непроникаючих стріляних поранень шротом поясниці, ягодиці, правого берда, садна лівого плеча, який пояснив, що отримав їх від ОСОБА_2 (том 1 а.с. 11);

- заявою ОСОБА_11 на імя начальника Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_2, який 03.12.2011 року із застосуванням вогнепальної зброї вчинив замах на його життя та заподіяв йому тілесні ушкодження, від яких його смерть не настала лише завдяки своєчасно наданій кваліфікованій медичній допомозі (том 1 а.с. 12);

- довідками Києво-Святошинської ЦРЛ щодо звернення ОСОБА_1 до приймального відділення Києво-Святошинської ЦРЛ з приводу численних вогнепальних поранень шротом в область поясниці, ягодиці, правого берда, садна лівого плеча; наявність в крові ОСОБА_1 алкоголю 0,0% (том 1 а.с. 13);

- протоколом огляду місця події від 03.12.2011 року та фототаблицею до нього, під час якого в присутності двох понятих, за участю спеціаліста було оглянуто ділянку землі, розташовану поруч з подвірям приватного будинку № 162 по вул. Хрещатик в м. Боярка Києво-Святошинського району Київської області, та вилучено предмет, схожий на патрон 16 калібру, який має жовтого кольору капсуль та корпус червоного кольору, виготовлений з пластмаси та 2 розплесканих фрагменти металу овальної форми (том 1 а.с. 15-24);

- протоколом огляду місця події від 03.12.2011 року та фототаблицею до нього, відповідно до якого в присутності двох понятих, за участю чергового лікаря та спеціаліста, було оглянуто та вилучено одяг ОСОБА_1, що знаходиться в приміщенні Центральної районної лікарні Києво-Святошинського району Київської області, під час огляду на одязі було виявлено численні наскрізні отвори, плями бурого кольору та було вилучено оглянутий одяг (том 1 а.с. 25-33);

- протоколом огляду місця події від 06.12.2011 року та фототаблицею до нього, під час якого в присутності двох понятих, за участю ОСОБА_2, заступника начальника СКР Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області, спеціаліста, оперативного уповноваженого СКР, було оглянуто домоволодіння за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, м. Боярка, вул. Хрещатик, 166, під час огляду виявлено та вилучено предмет, схожий на рушницю, який розкладений на 3 частини (том 1 а.с. 38-41);

- протоколом медичного огляду ОСОБА_2 для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану спяніння, який було проведено 04.12.2011 року о 05 годині та відповідно до висновку якого ОСОБА_2 перебував у стані алкогольного спяніння (том 1 а.с. 48);

- рапортом заступника начальника СКР Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області від 04.12.2011 року, відповідно до якого в ході проведення оперативно-розшукових заходів було встановлено місце знаходження знаряддя злочину та підозрюваного, а саме за місцем його проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3 (том 1 а.с. 49);

- протоколом огляду речових доказів від 09.02.2012 року та фототаблицею до нього, під час якого було оглянуто: одноствольну мисливську рушницю №Л59526 довжиною 1180 мм висотою 160 мм, найбільшою шириною в області колодки 31,4 мм, яка складається з ствола, цівки, колодки з ударно-спусковим та запираючим механізмами, ложа; два предмети із металу сірого кольору формою наближеною до овальної з нерівними краями, плоскі, розміром 9?7,7 мм та 7?6 мм, товщиною 1,1 мм та 0,5 мм відповідно; ватний тампон протирка каналу ствола; первинне упакування (том 1 а.с. 54-63)

- постановою від 16.02.2012 року про визнання і приєднання до справи речових доказів, якою було визнано речовими доказами мисливську гладкоствольну вогнепальну зброю одноствольну мисливську рушницю «ИЖ-К» 16 калібру №Л59526, два металеві предмети стріляні снаряди (шрот) мисливських патронів до гладкоствольної мисливської рушниці та мисливський патрон 16 калібру боєприпас, з яких передано на зберігання до камери речових доказів Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області одноствольну мисливську рушницю та два металеві предмети (том 1 а.с. 64-65);

- постановою від 04.01.2012 року про визнання і приєднання до справи речових доказів, якою оглянуті 03.12.2011 року куртку, джинсові штани, светр, футболка, спідні стани синього кольору, спідні штани сірого кольору, спідню білизну, ремінь і резинові чоботи ОСОБА_1 визнані речовими доказами та передано на зберігання до камери схову речових доказів Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області (том 1 а.с. 67-68);

- постановою від 04.01.2012 року про визнання і приєднання до справи речових доказів, якою оглянуті 04.12.2011 року належні ОСОБА_2 шкіряна куртка чорного кольору, светр сірого кольору, шапка чорного кольору, визнані речовими доказами та передано на зберігання до камери схову речових доказів Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області (том 1 а.с. 69);

- протоколом відтворення обстановки та обставин події від 01.02.2012 року, під час якого в присутності двох понятих ОСОБА_2 відтворив обставини заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_1 (том 1 а.с. 125-132);

- протоколом відтворення обстановки та обставин події від 01.02.2012 року, під час якого в присутності двох понятих ОСОБА_1 відтворив обставини, за яких ОСОБА_2 заподіяв йому тілесні ушкодження (том 1 а.с. 133-147);

- протоколом очної ставки від 01.02.2012 року, проведеної між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (том 1 а.с. 148-152);

- висновком експерта № 15 ВКД від 20.01.2012 року, відповідно до якого предмет, схожий на мисливську рушницю №Л 59526, що була вилучена 06.12.2011 року за місцем проживання ОСОБА_2, є мисливською гладкоствольною вогнепальною зброєю одноствольною гладкоствольною мисливською рушницею «ИЖ-К», 16 калібру №Л 59526. Дана рушниця до стрільби придатна, знаходиться в справному стані. Предмет, схожий на патрон, що був вилучений 03.12.2011 року під час огляду місця події є мисливським патроном 10-го калібру, призначений для стрільби з мисливської зброї відповідного калібру, в тому числі з наданої на дослідження рушниці №Л59526, придатний для стрільби. Наданий на дослідження патрон є боєприпасам до мисливської гладкоствольної вогнепальної зброї 16-го калібру. Два металеві предмети, вилучені 03.12.2011 року під час огляду місця події вірогідно є стріляними снарядами (шротом) мисливських патронів до гладкоствольної вогнепальної зброї (том 1 а.с. 162-166);

- постановами від 20.02.2012 року про відмову в порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_2 за відсутністю в його діях складу злочинів, передбачених п. п. 1, 5, 7 ч. 2 ст. 115 КК України, ч. 1, 4 ст. 296 КК України, ч. 1 ст. 263 КК України, ч. 1, 2 ст. 127 КК України (том 1 а.с. 187-189, 190-192, 193-194, 195-196);

- висновком експерта №170/Д від 04.05.-05.06.2012 року, відповідно до якого у ОСОБА_1 малося: вогнепальне шротове поранення правої сідниці, лівої поперекової ділянки, стегон, правого плеча, статевих органів з травматичним шоком І ступеня. Вхідні рани розташовувалися на задній поверхні тіла, від них в напрямку переважно ззаду-наперед, ззаду-наперед і вниз, ззаду-наперед і вгору відходять ранові канали довжиною приблизно від 16 см до 4 см. Частина ранових каналів утворює наскрізні та дотичні поранення (праве плече, праве та ліве стегно). Частина ранових каналів сліпо закінчується шротом в мяких тканинах зазначених ділянок тіла не проникаючи в порожнини тіла. Два ранові канали утворюють пошкодження правої нирки та передміхурової залози і сліпо закінчуються шротом попереду зазначених органів. Описане вогнепальне поранення утворилося від дії вогнепальних снарядів (шроту), супроводжувалося відкритим ушкодженням органів, розміщених в за очеревинному просторі і в порожнині тазу (права нирка, передміхурова залоза) і тому відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя. Достовірних даних за проникнення шроту в черевну порожнину немає. При вхідних вогнепальних ранах на задній поверхні тіла шрот може опинитися в малому тазі, нирках, задній поверхні нижньої порожнистої вени, на задній поверхні лонної кістки, в калитці не проникаючи в черевну порожнину. Зазвичай чужорідні тіла в організмі людини інкапсулюються (формується капсула із сполучної тканини навколо чужорідних тіл). Інколи наслідком подібних поранень може бути нагноєння навколо чужорідних тіл. В літературі описані поодинокі випадки отруєння свинцем при сліпих пораненнях великою кількістю шроту (том 2 а.с. 96-123).

Оцінюючи досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд визнає, що потерпілий, свідок ОСОБА_5 під час розгляду справи в суді та свідки ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_10, ОСОБА_9 на досудовому слідстві, давали правдиві покази, які відповідають встановленим судом фактичним обставинам справи. З урахування зібраних у справі доказів суд визнає правдивим покази підсудного ОСОБА_2 в частині фактичних обставин справи, а саме: місця, часу та способу заподіяння ОСОБА_1 вогнепального поранення. Також судом визнаються такими, що відповідають дійсним обставинам справи покази свідка ОСОБА_4 щодо часу та місця вчинення злочину, а також наявності між потерпілим та підсудним неприязних відносин.

Покази підсудного ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_4, яка приходиться підсудному громадянською дружиною, щодо провокуючої поведінки потерпілого, суд оцінює критично, та визнає їх такими, що направлені на виправдання неправомірної поведінки ОСОБА_2, та помякшення його відповідальності за вчинене, оскільки ці покази спростовуються показами потерпілого та свідків ОСОБА_12, ОСОБА_10 та ОСОБА_9, які давали правдиві та послідовні покази, які відповідають встановленим судом фактичним обставинам справи.

Доводи підсудного ОСОБА_2, що в момент вчинення злочину він не перебував у стані алкогольного спяніння, суд вважає неправдивими, оскільки такі доводи підсудного спростовуються показами допитаного в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_1В та оголошеними показами свідків ОСОБА_12, ОСОБА_10, сабана М.О.

Покази свідка ОСОБА_6 судом не приймаються до уваги, оскільки вона не була очевидцем конфлікту між підсудним та потерпілим, який мав місце 03.12.2011 року, та її покази на кваліфікацію дій підсудного не впливають.

В предявленому ОСОБА_2 обвинуваченні суд змінює формулювання в частині визначення ступеню тяжкості спричинених потерпілому тілесних ушкоджень, які визначені як легкі тілесні ушкодження відповідно до проведеної на досудовому слідстві судово-медичної експертизи (висновок експерта № 15/Д від 28.01.2012 року), оскільки під час судового слідства за результатами призначеної та проведеної у справі додаткової судово-медичної експертизи (висновок експерта №170/Д від 04.05.-05.06.2012 року) спричинені потерпілому ОСОБА_1 03.12.2011 року тілесні ушкодження утворилися від дії вогнепальних снарядів (шроту), супроводжувались відкритим ушкодженням органів, розміщених в заочеревинному просторі і в порожнині тазу (права нирка, передміхурова залоза) і тому відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.

За таких обставин, з урахуванням всіх обставин справи, сукупності досліджених у справі доказів, суд визнає, що вина підсудного ОСОБА_2 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч.1 ст.115 КК України доведена повністю, його дії кваліфікуються судом як закінчений замах на вбивство, тобто закінчений замах на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину та особу підсудного.

Призначаючи покарання підсудному, суд враховує, що злочин, передбачений ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст.115 КК України, відноситься до особливо тяжких злочинів, підсудний за місцем проживання характеризується позитивно (том 1 а.с. 206), раніше не судимий (том 1 а.с. 207), на обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває (том 1 а.с. 208, 209), обставин, що помякшують покарання відповідно до ст. 66 КК України, судом не встановлено, обставиною, що обтяжує покарання відповідно до ст. 67 КК України, суд визнає вчинення злочину особою, що перебуває в стані алкогольного спяніння, а тому, вважає доцільним призначити покарання за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі в межах санкції відповідної статті, із врахуванням положень ст. 68 КК України, оскільки, з урахування ставлення підсудного до вчиненого, відсутності проявів його щирого каяття, приходить до переконання, що виправлення та перевиховання ОСОБА_2 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 КПК України постановляючи вирок, суд, залежно від доведеності підстав і розміру цивільного позову, задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

З огляду на вказане, цивільний позов потерпілого ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 на його користь 4975,82 грн. завданої матеріальної шкоди підлягає частковому задоволенню в розмірі 3775,82 грн., оскільки саме в цій частині він підтверджений документально (300 грн. за надання юридичної допомоги, 1200 грн. вартість проведеного томографічного дослідження, 2275,82 грн. витрат на придбання ліків). В частині стягнення вартості пошкодження одягу суд відмовляє, оскільки потерпілим не було надано належних доказів. Виходячи з засад розумності та справедливості, враховуючі всі обставини справи, суд вважає такими, що доведені та підлягають задоволенню позовні вимоги потерпілого про стягнення з підсудного на його користь 20000 грн. завданої моральної шкоди, в решті вимог про стягнення моральної шкоди суд відмовляє.

Долю речових доказів суд вирішує згідно зі ст. ст. 81, 330 КПК України, враховуючи, що вилучений під час огляду місця події 03.12.2011 року предмет, схожий на патрон 16 калібру, який має жовтого кольору капсуль, корпус червоного кольору та виготовлений з пластмаси, хоча і був визнаний речовим доказом у справі, проте був використаний під час проведення балістичної експертизи та на відповідальне зберігання не передавався.

Судові витрати, в тому числі вартість лікування потерпілого ОСОБА_1 в ЦРЛ Києво-Святошинського району, відповідно до ст. ст. 91, 331 КПК України підлягають стягненню з підсудного.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 323-324, 328 КПК України, суд -

засудив:

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України і призначити йому покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_2 рахувати з моменту затримання - з 04.12.2011 року.

Запобіжний захід, обраний відносно ОСОБА_2 у вигляді взяття та тримання під вартою в Київському СІЗО ДДУ з ПВП в м. Києві та Київській області, до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Цивільний позов потерпілого задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 (Київська область, Києво-Святошинський район, м. Боярка, вул. Хрещатик, 162) 3775,82 (три тисячі сімсот сімдесят пять гривень вісімдесят дві копійки) грн. матеріальної шкоди та 20000 (двадцять тисяч) грн. моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при ГУ МВС України в Київській області 3178,09 (три тисячі сто сімдесят вісім гривень девять копійок) грн. за проведені у справі експертизи (том 1 а.с. 161, 172).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ЦРЛ Києво-Святошинського району Київської області 4876,90 (чотири тисячі вісімсот сімдесят шість гривень девяносто копійок) грн. вартості лікування ОСОБА_1 (том 1 а.с. 199).

Речові докази у справі:

- одноствольну мисливську рушницю «ИЖ-К» 16 калібру №Л 59526, два металеві предмети - стріляні снаряди (шрот) мисливських патронів до гладкоствольної мисливської рушниці, які передані на зберігання до камери речових доказів Києво-Святошинського РВ ГУМВС України в Київській області (том 1 а.с. 64-66) знищити;

- шкіряну куртку чорного кольору, светр сірого кольору, шапку чорного кольору ОСОБА_2, які передано на зберігання до камери речових доказів Києво-Святошинського РВ ГУМВС України в Київській області (том 1 а.с. 69) передати ОСОБА_4 (Київська область, Києво-Святошинський район, м. Боярка, вул. Хрещатик, 166).

- куртку, джинсові штани, светр, футболку, спідні штани синього кольору, спідні штани сірого кольору, спідню білизну, ремінь і резинові чоботи ОСОБА_1, які передано на зберігання до камери речових доказів Києво-Святошинського РВ ГУМВС України в Київській області (том 1 а.с. 67-68) передати ОСОБА_1 (Київська область, Києво-Святошинський район, м. Боярка, вул. Хрещатик, 162).

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом 15 діб з часу його проголошення прокурором та потерпілим, а засудженим в той же строк, з часу отримання ним копії вироку.

Суддя Омельченко М.М.