АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
№ 11/796/86/2015 Головуючий 1 інстанції ОСОБА_1
Категорія: ст. 187 ч.4
Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 квітня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:
Головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю прокурора: ОСОБА_5
захисників: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
ОСОБА_9
обвинувачених: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,
ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ,
ОСОБА_16 , ОСОБА_17
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляцією прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, на постанову Печерського районного суду м. Києва від 22 грудня 2014 року,
в с т а н о в и л а :
Цією постановою кримінальну справу по обвинуваченню
ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Заріччя, Ружинського району, Житомирської області, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 23.12.2008 року Дніпровським районним судом м. Києва за ч.2 ст. 186 КК України на 5 років позбавлення волі,
у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст. 187, ч.2 ст.15, ч.4 ст. 187, ч.3 ст. 28, ч.1 ст. 353, ч.3 ст.28, ч.3 ст.357 КК України,
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Ворошиловград, Луганської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, працюючого слухачем Національного університету оборони України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст. 187, ч.2 ст. 15, ч.4 ст. 187, ч.3 ст. 28, ч.1 ст. 353, ч.3 ст. 28, ч.3 ст. 357 КК України,
ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Житомир, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше судимого 06.11.2008 року Богунським районним судом м. Житомир за ч.3 ст. 15, ч.2 ст. 186 КК України на 4 роки 2 місяці позбавлення волі,
у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст. 187, ч.2 ст. 15, ч.4 ст. 187, ч.3 ст. 28, ч.1 ст. 353, ч.3 ст. 28, ч.3 ст. 357 КК України,
ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_4 , раніше судимого 04.03.2002 року Шевченківським районним судом м. Києва за ч.3 ст. 142 КК України в ре-дакції 1960 року на 8 років позбавлення волі,
у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 185, ч.4 ст. 187, ч.2 ст. 15, ч.4 ст. 187, ч.3 ст. 28, ч.1 ст. 353, ч.3 ст. 28, ч.3 ст. 357 КК України,
ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженки м. Києва, українки, громадянки України, з неповною середньою освітою, тимчасово не працюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_5 , раніше не судимої,
у вчиненні злочинів,передбачених ч.4 ст. 187, ч.2 ст. 15, ч.4 ст. 187, ч.3 ст. 28, ч.1 ст. 353, ч.3 ст. 28, ч.3 ст. 357 КК України,
ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженки с. Кухарі, Іванківського району, Київської області, українки, громадянки України, з середньою освітою, тимчасово не працюючої, зареєстрованої за
адресою: АДРЕСА_6 , раніше не судимої,
у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст. 187, ч.2 ст. 15, ч.4 ст. 187, ч.3 ст. 28, ч.1 ст. 353, ч.3 ст. 28, ч.3 ст. 357 КК України,
ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , уродженки м. Чернігова, українки, громадянки України, з середньою спеціальною освітою, тимчасово не працюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_7 , раніше не судимої,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України,
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , уродженця м. Радомишль, Житомирської області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, тимчасово не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_8 , раніше судимого 29.10.2007 року Радомишльським районним судом Житомирської області за ч.1 ст. 309 КК України на 3 роки позбавлення волі,
у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст. 187, ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 187, ч.1 ст. 353 КК України,
ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , уродженця м. Житомир, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, працюючого в СНІ центрі м. Житомир, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_9 , раніше судимого 15.07.2005 року Королівським районним судом Житомирської області за ч.1 ст. 186 КК України на 5 років позбавлення волі,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України,
направлено прокурору м. Києва для організації проведення додаткового розслідування.
Повертаючи справу для проведення додаткового розслідування, суд в своїй постанові зазначив, що згідно обвинувального висновку, затвердженого 01.08.2011 року заступником прокурора м. Києва ОСОБА_21 , ОСОБА_13 , ОСОБА_10 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , з метою реалізації єдиного плану злочинної діяльності, направленого на вчинення нападів з метою заволодіння чужим майном поєднаних із насильством, небезпечним для життя та здоров`я осіб, які зазнали нападу, та з погрозою застосування такого насильства, поєднаних з проникненням у житло та інше приміщення (розбої), а також на самовільне присвоєння владних повноважень та звання службової особи, поєднане із вчиненням суспільно-небезпечних діянь і отримання незаконного прибутку, вчинених організованою групою, яка була утворена у листопаді 2010 року, діючи відповідно до розробленого раніше плану та відведених кожному з них у цьому злочинному об`єднанні ролей, повторно, упродовж листопада грудня 2010 року вчинили дії, спрямовані на підготовку до вчинення та вчинення указаних злочинів, а також на маскування злочинної діяльності і приховування злочинів.
Окрім цього, згідно пред`явленого обвинувачення, з метою реалізації спільного злочинного умислу учасників організованої групи, направленого на вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із насильством, небезпечним для життя та здоров`я осіб, які зазнали нападу, та з погрозою застосування такого насильства, поєднаного з проникненням у житло та інше приміщення (розбій), ОСОБА_13 ОСОБА_15 , ОСОБА_18 , діючи відповідно до розробленого плану злочинних дій та згідно із відведеними кожному із них у злочинному об`єднанні ролей, а також особи, які не входили до складу організованої групи: ОСОБА_12 , ОСОБА_22 та ОСОБА_20 , у період із середини листопада 04.12.2010 року вчинили дії, спрямовані на підготовку до розбійного нападу та вчинення цього злочину.
Крім того, з метою реалізації спільного злочинного умислу учасників організованої групи, направленого на вчинення розбою, ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , ОСОБА_10 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , діючи відповідно до розробленого плану злочинних дій та згідно із відведеними кожному із них у злочинному об`єднанні ролей, а також двоє невстановлених слідством чоловіків, які не входили до складу організованої групи, у першій половині грудня 2010 року вчинили дії, спрямовані на підготовку до розбійного нападу та вчинення цього злочину.
Крім того, згідно обвинувачення, з метою реалізації спільного злочинного умислу учасників організованої групи, направленого на вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із насильством, небезпечним для життя та здоров`я осіб, які зазнали нападу та з погрозою застосування такого насильства, поєднаного з проникненням у житло та інше приміщення (розбій), ОСОБА_23 , ОСОБА_15 , ОСОБА_18 , ОСОБА_10 , ОСОБА_14 та ОСОБА_24 , діючи відповідно до розробленого плану злочинних дій та згідно із відведеними кожному із них у злочинному об`єднанні ролей, у період із середини листопада по 18.12.2010 року вчинили дії, спрямовані на підготовку до розбійного нападу та вчинення цього злочину.
Крім того, згідно формулювання обвинувачення, з метою реалізації спільного злочинного умислу учасників організованої групи, направленого на вчинення розбою, ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , ОСОБА_10 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , діючи відповідно до розробленого плану злочинних дій та згідно із відведеними кожному із них у злочинному об`єднанні ролей, а також двоє невстановлених слідством чоловіків, які не входили до складу організованої групи, а також особа, яка не входила до складу організованої групи ОСОБА_11 , у першій половині грудня 2010 року вчинили дії, спрямовані на підготовку до розбійного нападу та вчинення цього злочину.
Крім того, у відповідності до пред`явленого обвинувачення, з метою реалізації спільного злочинного умислу учасників організованої групи, направленого на вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із насильством, небезпечним для життя та здоров`я осіб, які зазнали нападу, та з погрозою застосування такого насильства, поєднаного з проникненням в житло та інше приміщення (розбій), особами які раніше вчинили розбої, ОСОБА_13 , ОСОБА_10 , ОСОБА_19 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , ОСОБА_18 , діючи відповідно до розробленого плану злочинних дій та згідно із відведеними кожному із них у злочинному об`єднанні ролей, а також особа, яка не входила до складу організованої групи ОСОБА_11 , вчинили дії, спрямовані на підготовку до розбійного нападу та вчинення цього злочину, який не було доведено до кінця з причин, що не залежали від їхньої волі.
Згідно обвинувального висновку, затвердженого 19.12.2011 року, заступником прокурора м. Києва ОСОБА_25 , ОСОБА_12 та ОСОБА_22 , визначивши вчинення злочинів, як основне джерело для здобуття коштів та матеріальних благ для свого існування, діючи з корисливих спонукань, з метою особистого збагачення, шляхом скоєння умисного злочину: розбою нападів з метою заволодіння чужим майном, поєднаних із насильством, небезпечним для життя та здоров`я осіб, які зазнали нападу та з погрозою застосування такого насильства, поєднаних з проникненням у житло та інше приміщення, вчинили злочин.
Так, з метою реалізації спільного злочинного умислу учасників організованої групи, направленого на вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із насильством, небезпечним для життя та здоров`я осіб, які зазнали нападу та з погрозою застосування такого насильства, поєднаного із проникненням у житло та інше приміщення (розбій), ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_18 , діючи відповідно до розробленого плану злочинних дій та згідно із відведеними кожному із них у злочинному об`єднанні ролей, а також особи, які не входили до складу організованої групи: ОСОБА_12 , ОСОБА_22 та ОСОБА_20 , у період із середини листопада 04.12.2010 року вчинили дії, спрямовані на підготовку до розбійного нападу та вчинення цього злочину.
Повертаючи справу на додаткове розслідування зі стадії судового розгляду, суд послався на неповноту та неправильність досудового слідства, які не можуть бути усунуті в судовому засіданні.
Зокрема, суд вказав на те, що згідно обвинувального висновку по справі, в списку осіб, що підлягають виклику в судове засідання, зазначено двадцять п`ять потерпілих. За час перебування справи в провадженні, суду вдалось допитати лише одного потерпілого, згідно показань якого, йому нічого невідомо про причетність підсудних до вчинення злочинів. Решта ж потерпілих на неодноразові виклики в судові засідання не з`являлись, і , як було встановлено під час судового слідства, переважна більшість яких за адресами, вказаними в обвинувальному висновку, не проживає, місце знаходження їх невідоме. Судом було винесено дві постанови про привід потерпілих в судові засідання, два окремих доручення щодо встановлення місця перебування потерпілих, однак зазначені постанови органом досудового слідства не виконувались.
Крім цього, суд вказав на те, що кримінальна справа №18-531, яка надійшла до суду з обвинувальним висновком, затвердженим 01.08.2011 року заступником прокурора м. Києва ОСОБА_21 , та кримінальна справа № 18-546, яка надійшла до суду з обвинувальним висновком, затвердженим 19.12.2011 року заступником прокурора м. Києва ОСОБА_25 , постановою Печерського районного суду м. Києва від 12.01.2012 року об`єднані в одне провадження.
Згідно обвинувального висновку, затвердженого 19.12.2011 року заступником прокурора м. Києва ОСОБА_25 , з викладенням в ньому обставин скоєння ОСОБА_22 та ОСОБА_12 злочину за ч.3 ст. 187 КК України, крім іншого, також зазначено, що і ОСОБА_20 разом з цими особами також вчинила злочин за викладених обставин у пред`явленому ОСОБА_22 та ОСОБА_12 обвинуваченню, але яке органами досудового слідства при цьому взагалі не пред`являлось ОСОБА_20 , чим було порушено її право на захист.
Разом з тим, при викладенні обставин вчиненні ОСОБА_22 та ОСОБА_12 злочину за ч.3 ст. 187 КК України в обвинувальному висновку, затвердженому 19.12.2011 року заступником прокурора м.Києва ОСОБА_25 , зазначено, що з метою реалізації спільного злочинного умислу учасників організованої групи, направленого на вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із насильством небезпечним для життя та здоров`я осіб, які зазнали нападу та з погрозою застосування такого насильства, поєднаного з проникненням у житло чи інше приміщення (розбій) ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_18 , діючи відповідно до розробленого плану злочинних дій та згідно із відведеними кожному із них у злочинному об`єднанні ролей, а також особи, які не входили до складу організованої групи: ОСОБА_12 , ОСОБА_22 та ОСОБА_20 , у період із середини листопада 04.12.2010 року вчинили дії, спрямовані на підготовку до розбійного нападу та вчинення цього злочину, за викладеними раніше в цьому обвинувальному висновку обставинах.
Окрім того, в обвинувальному висновку зазначено, що по виділеній в окреме провадження кримінальній справі, під час досудового слідства були допитані обвинувачені та потерпілі, проведені очні ставки між ОСОБА_18 з потерпілими ОСОБА_26 та ОСОБА_27 , а також між обвинуваченим ОСОБА_15 та потерпілою ОСОБА_26 , хоча обвинуваченому ОСОБА_15 в рамках цієї кримінальної справи обвинувачення взагалі не пред`являлось.
Згідно додатку до цього обвинувального акту із списком осіб, які підлягають виклику в судове засідання підсудні ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , ОСОБА_11 , ОСОБА_19 , ОСОБА_18 та ОСОБА_20 зазначені, як процесуальні особи, які підлягають виклику в судове засідання в якості свідків.
Разом з тим, в судовому засіданні встановлено, що підсудні ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , ОСОБА_11 , ОСОБА_19 , ОСОБА_18 та ОСОБА_20 у межах провадження кримінальної справи №18-546, яка була виділена в окреме провадження 28.07.2011 року з кримінальної справи №18-531 взагалі не допитувались і жодних слідчих дій по цій справі з ними не проводилось, що підтверджується і матеріалами кримінальної справи, в якій наявні не протоколи проведених слідчих дій, а лише приєднані копії протоколів слідчих дій, проведених по іншій кримінальній справі, що є грубим порушенням вимог ст. ст. 64,65 КПК України 1960 року.
Також суд зазначив і про те, що в обох обвинувальних висновках відсутні посилання на конкретні дії, які складають об`єктивну сторону злочину щодо потерпілих за ч.3 ст. 187 КК України, і така неконкретність обвинувачення не лише порушує права підсудних, зокрема, і ОСОБА_20 на захист, а і унеможливлює розгляд справи по суті.
У зв`язку із притягненням до кримінальної відповідальності ОСОБА_22 та ОСОБА_12 , в ході досудового слідства нове обвинувачення ні ОСОБА_15 , ні ОСОБА_20 , іншим підсудним не було пред`явлено чи змінено в суді.
Крім того, під час провадження досудового слідства грубо порушено право обвинуваченої ОСОБА_19 на захист, передбачене положеннями ст. ст. 44-48 КПК України 1960 року, оскільки обвинувачена ОСОБА_19 фактично заявила слідчому про те, що вона бажає запросити захисника, але за відсутністю коштів не має такої змоги, однак її письмова заява слідчим була проігнорована.
Крім того, згідно протоколів допитів майже всіх обвинувачених, і зокрема ОСОБА_20 , переважна більшість слідчих дій відбувалась в нічний час, що є порушенням вимог ст. 143 КПК України 1960 року.
Також на а.с. 31, 47, 58, 63 в т.18 наявні протоколи відмови від захисника, однак процесуальне рішення слідчого з цього приводу не прийняте.
Крім того, під час досудового слідства не вживались заходи для встановлення особи, яка 04.12.2010 року возила ОСОБА_15 , ОСОБА_22 та ОСОБА_12 з м. Житомира до м. Києва та назад до м. Житомира.
В апеляції прокурор, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, вважаючи постанову суду про направлення справи на додаткове розслідування незаконною та необґрунтованою, просить її скасувати, направивши справу на новий судовий розгляд в іншому складі суду.
При цьому, апелянт, посилаючись на ч.1 ст. 281 КПК України 1960 року, на Постанову Пленуму Верховного Суду України №2 від 11.02.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування» вважає, що суд першої інстанції самоусунувся від використання всіх, передбачених чинним кримінально-процесуальним законодавством України заходів для всебічного, повного та об`єктивного розгляду даної кримінальної справи, і аргументів на підтвердження того, що виявлена в ході судового слідства неправильність та неповнота не можуть бути усунуті в ході судового слідства в постанові не навів.
Стосовно неконкретності пред`явленого підсудним обвинувачення, то апелянт, посилаючись на ст. 277 КПК України, зазначає, що під час судового розгляду до закінчення судового слідства, за необхідності, прокурор вправі змінити (уточнити) пред`явлене особі обвинувачення, однак суд в даному випадку позбавив можливості прокурора скористатись зазначеним правом.
Крім того, прокурор в своїй апеляції вказує на те, що суд, надаючи судові доручення органу, який проводив розслідування кримінальної справи, відповідно до вимог ст. 315-1 КПК України, щодо забезпечення явки потерпілих, не надав достатньо часу для забезпечення встановлення їх місця знаходження та приводу в судове засідання. При цьому, прокурор посилається на встановлення місця знаходження потерпілої ОСОБА_28 , яка написала заяву про те, що не зможе з`явитись для дачі показань в судове засідання на 19.12.2012 року у зв`язку з сімейними обставинами, зобов`язавшись з`явитись в наступне судове засідання, а також на заяву потерпілого ОСОБА_29 , в якій він повністю підтримав свої покази на досудовому слідстві та просить їх оголосити у зв`язку з неможливістю прибути в судове засідання.
З урахуванням вищенаведеного, на думку прокурора, вказані в постанові обставини не являються підставами направлення справи для проведення додаткового розслідування, оскільки можуть бути усунені в ході судового розгляду справи.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора ОСОБА_5 , який підтримав подану апеляцію, пояснення захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_20 , ОСОБА_17 , які заперечували проти задоволення апеляції прокурора та вважали постанову суду законною і обґрунтованою, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що вона задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Згідно вимог ст. 281 КПК України,кримінальна справа підлягає поверненню на додаткове розслідування у випадку неповноти або неправильності досудового слідства, яка не може бути усунута в судовому засіданні.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_13 , ОСОБА_10 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 було пред`явлено обвинувачення за ч.4 ст. 187, ч.2 ст. 15, ч.4 ст. 187, ч.3 ст. 28, ч.1 ст. 353, ч.3 ст. 28, ч.3 ст. 357 КК України, ОСОБА_11 - за ч.3 ст. 187, ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 187, ч.1 ст. 353 КК України, ОСОБА_20 , ОСОБА_12 - за ч.3 ст. 187 КК України.
В судовому засіданні підсудні ОСОБА_13 , ОСОБА_10 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_11 , ОСОБА_20 , ОСОБА_12 свою вину у вчиненні інкримінованих органом досудового слідства діянь не визнали, зазначивши, що показання вони будуть давати після показань потерпілих.
Проте, як слідує з матеріалів справи, в судовому засіданні був допитаний лише один потерпілий, решта ж потерпілих на неодноразові виклики в судові засідання не з`явилась, і, як було встановлено під час судового слідства, переважна більшість потерпілих за адресами, вказаними в обвинувальному висновку, не проживає.
Судом було винесено дві постанови про привід потерпілих в судові засідання та два окремих доручення щодо встановлення місця перебування потерпілих, однак зазначені постанови органом досудового слідства виконані не були.
За таких обставин суд першої інстанції обґрунтовано зазначив в постанові про необхідність проведення оперативно-розшукових та інших дій по встановленню місцезнаходження потерпілих для їх допиту
Оскільки без встановлення вищевказаних в постанові суду обставин неможливо прийняти правильне судове рішення, а під час судового розгляду суд позбавлений можливості їх встановити, справа в безспірному порядку підлягає поверненню на додаткове розслідування.
Посилання прокурора в апеляції на те, що було встановлено місцеперебування потерпілої ОСОБА_28 , та на заяву потерпілого ОСОБА_29 , в якій він підтримав свої показання на досудовому слідстві та просить їх оголосити у зв`язку з неможливістю прибути в судове засідання є безпідставним, оскільки відповідно до вимог ст. 257 КПК України, суд першої інстанції при розгляді справи повинен безпосередньо дослідити всі зібрані у справі докази, і, зокрема, шляхом допиту потерпілих. Показання потерпілого можуть бути оголошені лише, якщо його явка в судове засідання неможлива з поважних причин. Дані про такі причини неявки потерпілих в матеріалах справи відсутні, не навів їх і прокурор в своїй апеляції.
Обґрунтовано зазначено судом першої інстанції в постанові і про порушення права підозрюваної ОСОБА_19 на захист.
Як вбачається з матеріалів справи ( т.17 а.с. 136), підозрювана ОСОБА_19 , після роз`яснення їй положень ст.ст. 44, 45, 46, 47, 48, 93 КПК України, відмовилась від захисника, зазначивши, що її відмова пов`язана з її матеріальним становищем.
Незважаючи на це, слідчий прийняв відмову підозрюваної від захисника та, в порушення вимог п.2 ч.4 ст. 47 КПК України, захисника підозрюваній не призначив, чим грубо порушив її право на захист.
Враховуючи вищенаведене, суд 1-ї інстанції дійшов до обґрунтованого висновку пропорушення права підозрюваної на захист, вказавши на це, як на одну з підстав при поверненні справи на додаткове розслідування.
Крім того, перевіривши інші, наведені в постанові суду підстави направлення справи на додаткове розслідування, колегія суддів вважає, що вони є обґрунтованими, оскільки органом досудового слідства дійсно допущено неправильність цього слідства, яку суд 1-ї інстанції позбавлений можливості усунути у судовому засіданні в силу своєї диспозитивності, процесуальних можливостей та покладення зазначеного обов`язку, згідно ст. 22 КПК України, на органи досудового слідства і прокурора.
Посилання прокурора на те, що суд позбавив його можливості скористатись правом змінити (уточнити) пред`явлене особам обвинувачення, на думку колегії суддів, є необґрунтованим, оскільки апелянт в апеляції не вказав, яким саме чином він був позбавлений можливості скористатись своїм правом. Будь-які заяви чи клопотання прокурора з цього приводу в матеріалах справи відсутні.
Крім того, посилання апелянта на те, що вказані в постанові суду обставини можуть бути усунені в ході судового розгляду справи, свідчать про те, що прокурор фактично погоджується з тим, що по справі наявна неповнота та неправильність досудового слідства.
Оскільки можливість перевірки та з`ясування всіх наведених в постанові суду обставин шляхом виконання відповідних слідчих і оперативних дій не втрачена, а також не вичерпана можливість збору додаткових доказів, справа підлягає направленню на додаткове розслідування.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом 1-ї інстанції кримінальна справа обґрунтовано повернута на додаткове розслідування, під час якого необхідно ретельно перевірити, проаналізувати зібрані по справі докази, провести необхідні слідчі дії та оперативно-розшукові заходи, направлені на виконання вказівок суду, по усуненню неповноти та неправильності слідства, і в залежності від встановленого прийняти рішення відповідно до вимог закону.
За таких обставин, підстав для скасування постанови суду та направлення справи на новий судовий розгляд, як про це ставиться питання в апеляції прокурора, колегія суддів не вбачає.
Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що постановою Печерського районного суду м. Києва для проведення додаткового розслідування прокурору м. Києва направлено кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_13 , ОСОБА_10 , ОСОБА_15 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_14 , ОСОБА_11 , ОСОБА_20 , ОСОБА_12 .
Разом з тим, прокурор, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, в апеляції оскаржує зазначену постанову лише щодо ОСОБА_13 , ОСОБА_10 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та ОСОБА_11 .
Керуючись ст.ст. 365, 366, 382 КПК України 1960 року, розділом XI «Перехідні положення» КПК України 2012 року, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А :
Постанову Печерського районного суду м.Києва від 22 грудня 2014 року залишити без зміни, а апеляцію прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, - без задоволення.
Судді: