Справа № 359/1252/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/455/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 20 27.04.2015

УХВАЛА
Іменем України
27 квітня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі: ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 3 березня 2015 року, якою йому було відмовлено у задоволенні клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким,
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 15 жовтня 2010 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 187 КК України та призначено йому покарання у виді 9 років позбавлення волі із конфіскацією майна.

11 лютого 2015 року до Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_6 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 3 березня 2015 року ОСОБА_6 у задоволенні клопотання відмовлено.

Своє рішення суд обґрунтував тим, що засуджений ОСОБА_6 протягом строку відбування покарання у БВК на шлях виправлення не став, мав лише три заохочення, борг за виконавчим листом не погасив.

Не погоджуючись, засуджений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу місцевого суду скасувати та ухвалити нову, якою замінити йому невідбуту частину покарання більш м`яким.

В обґрунтування вимог апеляції засуджений ОСОБА_6 зазначає, що місцевим судом не були враховані обставини, які свідчать про те, що він став на шлях виправлення, зокрема, що під час відбування покарання останній не скоював злісних порушень, працює на виробництві, дотримується режиму та ходить у церкву.

В запереченні на апеляційну скаргу, прокурор вважав ухвалу суду законною та обґрунтованою, просив апеляцію засудженого залишити без задоволення, а ухвалу суду без зміни. Стверджує, що висновки суду ґрунтуються на всебічному врахуванні даних про особу засудженого, його поведінку та ставлення до праці за весь час відбування покарання. На думку прокурора, засуджений ОСОБА_6 не став на шлях виправлення, а тому не заслуговує заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція підлягає частковому задоволенню, виходячи із наступного.

Відповідно до ч. 5 ст. 27 КПК України, під час судового розгляду забезпечується повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Згідно ст. 107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді під час судового провадження є обов`язковим.

Вказані вимоги судом першої інстанції не були дотримані.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, судове засідання від 03 березня 2015 року не фіксувалося за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до ч.6 ст.107 КПК України, незастосування технічних засобів фіксування кримінального провадження у випадках, якщо воно є обов`язковим, тягне за собою недійсність відповідної процесуальної дії та отриманих внаслідок її вчинення результатів, за винятком випадків, якщо сторони не заперечують проти визнання такої дії та результатів її здійснення чинними.

Так, в матеріалах справи відсутнє підтвердження усіх сторін судового провадження про те, що вони не заперечують проти проведення судового засідання без фіксації та визнають його результати чинними. У справі містяться лише заяви ОСОБА_6 та представника колонії ОСОБА_7 про проведення судового засідання без фіксації технічними засобами, що чинним КПК України не передбачено.

Крім того, в журналі судового засідання від 3 березня 2015 року не зазначені відомості щодо конкретного часу кожної процесуальної дії.

Таким чином, відсутність технічного запису судового засідання від 03 березня 2015 року та нездійснення даної процесуальної дії, яка є обов`язковою при судовому розгляді, є істотним порушенням норм кримінального процесуального закону та згідно п.7 ч.2 ст.412 КПК України підставою для скасування судового рішення.

Також апеляційний суд звертає увагу на те, що суд, при постановленні ухвали в резолютивній частині керувався ст. 81 КК України, проте, засуджений у своєму клопотанні просив замінити йому покарання більш м`яким, тобто застосувати ст.82 КК України, а не 81 КК України, яка передбачає умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Відтак, місцевим судом було допущене неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, зокрема, незастосування закону, який підлягає застосуванню, що в свою чергу, в силу вимог ст. 413 КПК України, тягне за собою скасування судового рішення.

За таких обставин, ухвала місцевого суду підлягає скасуванню, а провадження призначенню до нового розгляду в суді першої інстанції.

При новому розгляді суду першої інстанції необхідно прийняти міри до всебічного, повного та об`єктивного розгляду справи, фіксування судового засідання проводити у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, належним чином дослідити матеріали справи та доводи засудженого ОСОБА_6 , після чого ухвалити законне і обґрунтоване рішення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 412, 413, 415, 419 КПК України, колегія суддів,
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.
Ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 3 березня 2015 року про відмову у задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 щодо заміни невідбутої частини покарання більш м`яким скасувати.
Призначити новий розгляд клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 у суді першої інстанції в іншому складі суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:
_____________ ____________ ______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4