АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

У Х В А Л А

17 квітня 2015 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва ОСОБА_1 , отримавши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на вирок Печерського районного суду м. Києва від 4 березня 2015 року у кримінальному провадженні № 0000087,

В С Т А Н О В И В:

Вироком Печерського районного суду м. Києва від 4 березня 2015 року затверджено угоду про визнання винуватості, укладену 30 січня 2015 року між заступником начальника відділу управління процесуального керівництва Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 і обвинуваченим ОСОБА_4 , та ОСОБА_4 визнано винуватим та засуджено за ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 375, ч. 1 ст. 366, ч. 4 ст. 27 ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 361, ч. 1, ч. 2 ст. 70 КК України до узгодженого сторонами покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років з позбавленням права обіймати посади на державній службі строком 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування основного покарання у виді позбавлення волі на іспитовий строк 2 (два) роки з покладанням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

На вказаний вирок суду першої інстанції ОСОБА_2 , щодо якого матеріали знаходяться в кримінальному провадженні № 0000225, 31 березня 2015 року подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати вирок суду відносно ОСОБА_4 , а кримінальне провадження направити органу досудового розслідування для здійснення розслідування в загальному порядку.

В обґрунтування апеляційної скарги, з посиланням на приписи ч. 6 ст. 9, ч. 1, ч. 2 ст. 24 КПК України, ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, вказує, що хоча він не є учасником кримінального провадження щодо ОСОБА_4 , однак має право на оскарження даного вирок суду, оскільки затвердження угоди про визнання винуватості останнього безпосередньо зачіпає його права та інтереси, що полягає у безпідставному звинуваченні його органом досудового розслідування у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 375 КК України.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження № 0000087, та апеляційної скарги ОСОБА_2 на відповідність її вимогам КПК України, встановлено наявність перешкод для її прийняттям судом апеляційної інстанції.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 394 КПК, України вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджено сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Вказаний перелік осіб, які мають право на апеляційне оскарження вироку суду, ухваленого на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості, та підстави для його оскарження, відповідно до зазначених вимог закону, є вичерпним.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, апеляційну скаргу на вирок суду, який ухвалено судом першої інстанції на підставі угоди між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 подано особою, яка не є стороною у кримінальному провадженні № 0000087, а тому ОСОБА_2 не є особою, яка згідно вимог ч. 4 ст. 394 КПК України може оскаржити даний вирок, у звязку із чим апеляційна скарга, відповідно до положень п. 2 ч. 3 ст. 399 КПК України, підлягає поверненню особі, яка її подала.

Щодо посилань ОСОБА_2 на приписи ч. 6 ст. 9, ч. 1, ч. 2 ст. 24 КПК України, як на підстави його права на оскарження вироку Печерського районного суду м. Києва від 4 березня 2015 року, яким затверджена угода про визнання винуватості ОСОБА_4 , яка зачіпає його права і інтереси, оскільки, в тому числі, полягає у безпідставному звинуваченні його органом досудового розслідування у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 375 КК України, то вони не заслуговують на увагу, тому що порядок судового провадження на підставі угод та постановлення вироку, як і його оскарження, чітко регламентовані ст. ст. 474, 475, 394 КПК України.

Крім того, відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 17 КПК України, особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

З огляду на викладене та керуючись п. 2 ч. 3 ст. 399 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на вирок Печерського районного суду м. Києва від 4 березня 2015 року у кримінальному провадженні № 0000087 щодо ОСОБА_4 повернути особі, яка її подала разом з усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня отримання її копії.

Суддя Апеляційного суду міста Києва ОСОБА_1

Справа №11кп/796/836/2015
Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_5
Доповідач: ОСОБА_1