Справа №: 148/7607/13-к
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 квітня 2015 року Тульчинський районний суд

Вінницької області

В складі головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

представника потерпілого ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Тульчина матеріали кримінального провадження по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Клебань Тульчинського району Вінницької області, громадянина України, українця, з неповною середньою освітою, одруженого, на утриманні неповнолітня дитина, працюючого механізатором ТОВ Перемога с.Гути Тульчинського району, проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

В С Т А Н О В И В:
9.11.2013 року, близько 18:00 год., водій ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно-справним автомобілем «ВАЗ 2101», державний номерний знак НОМЕР_1 , в порушення вимог п.п. 2.9 (а), 11.2, 10.1 Правил дорожнього руху України та вимог дорожньої горизонтальної розмітки 1.1 Додатку № 2 ПДР України, рухаючись ділянкою 7 км. + 400 м. автодороги Тульчин-Клебань-Ладижин, в напрямку м. Тульчин, не вів транспортний засіб якнайближче до правого краю проїзної частини, не вірно оцінив дорожню обстановку, в момент об`єктивної появи в полі зору велосипедиста ОСОБА_8 , який рухався на велосипеді «Україна» в зустрічному напрямку, не вжив своєчасних заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, натомість при зміні напрямку руху ліворуч, не переконався, що даний маневр буде безпечним та не створить небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, пересік вузьку суцільну лінію дорожньої горизонтальної розмітки 1.1 центру дороги, та виїхав на смугу зустрічного руху, де, з необережності, допустив наїзд на вищезазначеного велосипедиста.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 131 від 22.11.2013 ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми (наявність під м`якою мозковою оболонкою масивних крововиливів в лобній, тім`яній, потиличній та обох скроневих ділянках, товщиною на лінії розсікання від 0,5 до 1,0 см), множинних переломів ребер зліва та справа з пошкодженням пристінкової пліви зліва, травматичної екстирпації лівого очного яблука, повного розриву міжхребцевих з`єднань на рівні 10, 11-го тіл хребців у грудному відділі з повним розривом речовини спинного мозку, переломів кісток тазу з порушенням тазового кільця, переломів верхньої та нижньої щелепи зліва та справа, перелому тіла грудини, закритого перелому правої плечової кістки на рівні верхньої третини, відкритого перелому лівого стегна на рівні нижньої третини, закритого перелому лівого колінного суглобу, закритого перелому обох кісток правої гомілки на рівні верхньої, середньої та нижньої третини, перелому кісток носу, забійно-рваної рани тім`яної ділянки голови справа, забійної рани, множинних синців та саден в області голови, тулуба, обох верхніх та обох нижніх кінцівок, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по ознаці небезпеки для життя в момент їх спричинення, та перебувають у причинно-наслідковому зв`язку зі смертю ОСОБА_8 .

Смерть ОСОБА_8 настала внаслідок відкритої черепно-мозкової травми, множинних переломів ребер зліва та справа з пошкодженням пристінкової пліви зліва, травматичної екстирпації лівого очного яблука, повного розриву між хребцевих з`єднань на рівні 10, 11-го хребців у грудному відділі з повним розривом речовини спинного мозку, переломів кісток тазу з порушенням тазового кільця.

Обвинувачений ОСОБА_6 свою вину в скоєні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю і суду показав, що 09.11.2013 року біля 18 год. він керував автомобілем ВАЗ-2101, державний номерний знак НОМЕР_1 . При цьому був у нетверезому стані, бо перед цим випив 150 г горілки. Рухався в напрямку м. Тульчина із с. Клебань Тульчинського району. З ним їхав пасажир на ім`я ОСОБА_9 . Прізвища не знає. Швидкість була приблизно 80 км/год. Попереду його автомобіля рухався автомобіль УАЗ-452. Він хотів його обігнати. Виїхав на зустрічну смугу руху, пересік суцільну лінію дорожньої розмітки і не побачив велосипедиста, який рухався в зустрічному напрямку. Не побачив того, що було темно. Він рухався при ввімкнутому ближньому світлі фар, а на велосипеді світла не було. Вдарив велосипедиста правою передньою частиною свого автомобіля. Потім зупинився. Викликали автомобіль швидкої допомоги, але велосипедист вже був не живий.

Велосипедист їхав без світла. Дорога тоді була суха. Обгін здійснював при ближньому світлі фар. Після того як побачив велосипедиста, то гальмував. Хотів об`їхати його повернувши вліво, але не зміг. Обгін автомобіля УАЗ він здійснював на невеличкому повороті, тому здалека не побачив велосипедиста. Побачив його приблизно за 15 м.

Автомобіль був застрахований у страховій компанії Княжа. Туди він звернувся через 7 днів. Письмової заяви не писав. Йому сказали, що відшкодування йому не буде і він більше нікуди не звертався.

Автомобіль він придбав у ОСОБА_10 . Але не перереєстровував у МРЕВ ДАІ. Їздив по дорученню.

Цивільний позов щодо відшкодування матеріальної шкоди він визнає повністю, частково кошти відшкодував. Позов у частині відшкодування моральної шкоди визнає частково на суму 30000 грн. У вчиненому щиро кається.

Вина обвинуваченого ОСОБА_6 також підтверджується показами потерпілого ОСОБА_4 , який суду показав, що загиблий був його старшим братом. На 15 років старший. Був йому за батька. Про його смерть йому повідомили біля 20 год. Він приїхав на місце ДТП. Брата одразу впізнав. Потім найняв машину і повіз брата на СМЕ. Брат тоді їхав велосипедом. Був випивший. Брату було 42 роки. Він жив сам. Сім`ї в нього не було. Мама живе в с. Клебань Тульчинського району. Але вона вже похилого віку, тому його було визнано потерпілим. Кошти на похорони витрачав він особисто.

Заявлений позов змінив, в частині стягнення матеріальної шкоди на суму 9200 грн., так як решта йому відшкодована обвинуваченим, і 100000 грн. моральної. Просить стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 та страхової компанії Княжа солідарно 9200 грн. матеріальної шкоди та 100000 грн. моральної.

Моральна шкода йому завдана, бо він багато нервував після смерті брата. Зазнав значного клопоту, організовуючи похорони останнього.

Просить призначити винному мінімальну міру покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років.

Крім повного визнання своєї вини, вина обвинуваченого ОСОБА_6 також підтверджується дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи:

- протоколом огляду місця події від 09.11.2013 року, згідно якого труп ОСОБА_8 виявлено на лівій, в напрямку руху водія ОСОБА_6 , смузі руху на відстані 0,45 м від суцільної розподільчої смуги дорожньої розмітки, а автомобіль на відстані 2,2 м від цієї смуги, а також план-схемою до протоколу та фототаблицею (т.1 а.с. 33-36, 37, 38-52);

- висновком судово-медичної експертизи № 131 від 22.11.2013 року, відповідно до якого смерть ОСОБА_8 настала внаслідок відкритої черепно-мозкової травми, множинних переломів ребер зліва та справа з пошкодженням пристінкової пліви зліва, травматичної екстирпації лівого очного яблука, повного розриву міжхребцевих з`єднань на рівні 10,11 хребців у грудному відділі з повним розривом речовини спинного мозку, переломів кісток тазу з порушенням тазового кільця. В крові загиблого виявлено 4%о етилового спирту, що могло відповідати тяжкому отруєнню алкоголем (т.1 а.с. 55-57);

- висновком судової медично-токсилогічної експертизи крові обвинуваченого ОСОБА_6 № 2655 від 10.11.2013 року, відповідно до якого в крові гр. ОСОБА_6 виявлено етиловий спирт у концентрації 2,1 %о (т.1 а.с. 63-64);

- висновком авто технічної експертизи № 426а від 22.11.2013 року, згідно якого на момент експертного огляду робоча гальмівна система, рульове керування автомобіля ВАЗ-2101 держ. номер НОМЕР_1 знаходиться у працездатному стані. (т.1 а.с. 107-115).

- висновками судової авто-технічної експертизи № 427а від 25.11.2013 року № 449а від 27.11.2013 року, відповідно до яких в діях водія ОСОБА_6 вбачається порушення пп.2.9, 10.1 11.2 Правил дорожнього руху України та вимоги дорожньої горизонтальної розмітки 1.1. додатку № 2 Правил дорожнього руху України, а саме: керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, невиконання вимог щодо необхідності переконатись перед зміною напрямку руху, що це буде безпечним для інших учасників руху. Ним також не дотримані вимоги дорожньої розмітки, а саме заборони перетинати вузьку суцільну лінію дорожньої розмітки, що поділяє транспортні потоки протилежних напрямків.

Швидкість руху автомобіля ВАЗ-2101 перед зіткненням була в межах 69,2 км/год. 79,5 км/год. (т.1 а.с. 120-132, 151-153).

За висновками проведеного слідчого експерименту велосипедист перед зіткненням рухався за 0,1 м від суцільної розподільчої смуги дорожньої розмітки.

У відповідності до вимог ст. 349 КПК України, приймаючи до уваги позицію учасників судового розгляду, суд визначив обсяг дослідження доказів допитом обвинуваченого, потерпілого, оголошенням висновків експертиз, слідчого експерименту, матеріалів цивільного позову, а також характеризуючих особу обвинуваченого матеріалів справи.

Дослідивши зібрані докази в їх сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 в порушені правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, кваліфікуючою ознакою якого є спричинення смерті потерпілого, доведена в судовому засіданні в повному обсязі і його дії слід кваліфікувати за ст. 286 ч.2 КК України.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, суд враховує суспільну небезпеку скоєного злочину, його особу, який характеризується позитивно, щире каяття, часткове відшкодування завданого збитку.

До обставин, що пом`якшують відповідальність обвинуваченого, суд відносить щире каяття в скоєному злочині, часткове відшкодування завданих збитків.

Обтяжуючими вину обставинами являється вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи викладені у вироку обставини справи та особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується позитивно, приймаючи до уваги тяжкість скоєного ним злочину і наслідки, що настали, суд вважає необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, призначити покарання обвинуваченому в умовах його ізоляції від суспільства,у виді позбавлення волі, в межах санкції визначеної ст. 286 ч.2 КК України, з призначенням додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, яке останній повинен відбувати.

Вирішуючи цивільний позов, заявлений потерпілим, з врахуванням встановленої в судовому засіданні вини обвинуваченого, на підставі ст. ст. 1166, 1167, 1177 ЦК України, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 1187 ч.2 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За правилами ст. 1195 цього ж Кодексу, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до дослідженого в судовому засіданні доказу полісу № АЕ 1620415 від 14.05.2013 року, ОСОБА_6 застрахував свою цивільно-правову відповідальність в страховій компанії «КНЯЖНА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП».

Надаючи оцінку доводам співвідповідача, ПАТ «страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Ггруп» (далі по тексту страхова компанія), щодо неповідомлення застрахованою особою про дорожньо-транспортну пригоду, ненадання відомостей, судом враховано, що несвоєчасне повідомлення страховика про настання страхового випадку саме по собі не може бути підставою для відмови від страхового відшкодування, а лише в тому випадку, коли воно позбавляє страховика можливості дізнатися, чи є ця подія страховим випадком, тобто якщо буде доведено, що відсутність у страховика відомостей про це могло вплинути на його обов`язок виплатити страхове відшкодування.
При розгляді справи в судовому засіданні, страховик неодноразово повідомлявся про дату та час розгляду справи, йому направлялись копії відповідних документів.
Крім того, закон пов`язує обов`язок страховика здійснити відшкодування саме зі страховим випадком, а не з наданням певних доказів страхувальником чи особою, яка звернулась із позовом про відшкодування шкоди.
З врахуванням, вищевикладеного суд вважає, що з співвідповідача страхової компанії підлягає стягненню на користь потерпілого ОСОБА_4 завдана діями ОСОБА_6 матеріальна шкода в сумі 9200 грн., в зв`язку з добровільним відшкодуванням обвинуваченим матеріальної шкоди на суму 20496,50 грн., що підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами (т.1 а.с. 193-195).

Стосовно заявлених вимог щодо відшкодування моральної шкоди на користь потерпілого ОСОБА_4 , то враховуючи ту обставину, що останній зазнав моральних страждань, які супроводжувались психологічними переживаннями пов`язаними з втратою рідного брата, суд, з врахуванням вимог позивача про відшкодування моральної шкоди, вважає, що еквівалентом грошового стягнення, яке підлягає відшкодуванню, є грошова компенсація на суму 50000 грн. З врахуванням обставин щодо страхування цивільно-правової відповідальності, стягненню з страхової компанії підлягають кошти в сумі 20000 грн. та 30000 грн. з ОСОБА_6 , які останнім визнанні в судовому засіданні.

Вимоги позивача щодо солідарного відшкодування співвідповідачами завданої матеріальної та моральної шкоди задоволенню не підлягають.

З ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_4 підлягають стягненню понесенні витрати на оплату послуг за надання правової допомоги в сумі 5000 грн., а також на користь держави кошти з оплати судового збору в сумі 592 грн., відповідно до задоволених позовних вимог.

Вирішуючи питання про судові витрати, суд вважає, що вони підлягають стягненню з обвинуваченого в сумі 1638,92 грн. , в зв`язку з проведенням автотехнічних експертиз.

При вирішенні питання щодо речових доказів, суд вважає, що відповідно до вимог ст. 100 КПК України, автомобіль ВАЗ 2101, державний номерний знак НОМЕР_1 , підлягає поверненню законному володільцю ОСОБА_6 , велосипед «Україна» та переднє колесо до нього знищити, в зв`язку з тим, що останнє майно не має цінності і не може бути використане внаслідок його пошкодження.

Стосовно запобіжного заходу, суд вважає, що підстав для його зміни не має.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368-371, 373-376 КПК України, суд
З А С У Д И В:
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 286 ч.2 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на три роки і шість місяців з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на два роки.

Цивільний позов ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволити частково.

Стягнути з ПАТ «»Українська Страхова Компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», м. Київ, вул. Глибочицька, 44 на користь ОСОБА_4 кошти за заподіяну ОСОБА_6 матеріальну шкоду в сумі 9200 грн. та 20000 грн. за спричинену моральну шкоду.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 кошти в сумі 30000 грн., як компенсація за спричинену моральну шкоду та судові витрати з оплати надання коштів на правову допомогу в сумі 5000 грн., на користь держави судовий збір 592 грн., а також 1638,92 грн., за проведення автотехнічних експертиз.

В решті позовних вимог відмовити.

Речові докази - автомобіль ВАЗ 2101, державний номерний знак НОМЕР_1 , повернути законному володільцю ОСОБА_6 , велосипед «Україна» та переднє колесо до нього знищити

Запобіжний захід до вступу вироку в закону силу залишити без змін домашній арешт.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Вінницької області через Тульчинський районний суду протягом тридцяти діб з дня його проголошення.

Суддя: