№ провадження 1-кп/208/142/15
ВИРОК
Іменем України
15 січня 2015 р. м. Дніпродзержинськ
Заводський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області, у складі:
Головуючого, судді ОСОБА_1 ,
При секретарі ОСОБА_2 ,
Прокурора ОСОБА_3 ,
Потерпілої ОСОБА_4 ,
Обвинуваченого ОСОБА_5 ,
провів судовий розгляд у відкритому судовому засіданні у місті Дніпродзержинську Дніпропетровській області, по кримінальному провадженню відносно обвинуваченого:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ракітне, Кременчуцького району Полтавської області, громадянина України, освіта базова середня (11 класів), розлученого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимому:
- 29.05.2014 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська за ч.1 ст. 164 КК України до покарання у вигляді штрафу у розмірі 1700 гривень;
за обвинуваченням у скоєні кримінального правопорушення передбаченого за ч. 2 ст. 164 КК України,
суд
встановив:
ОСОБА_5 згідно рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 13 квітня 2012 року, зобов`язаний до сплати аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітної плати (доходу), щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму у для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття.
Однак ОСОБА_5 , достовірно знаючи про свій обов`язок щодо утримання дитини шляхом виплати аліментів, будучи попередженим державним виконавцем про кримінальну відповідальність 03.12.2012 року за злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів), діючи умисно, вдався до ухилення від сплати встановлених рішенням суду аліментів на утримання дитини, допустивши таким чином заборгованість зі сплати аліментів.
Відповідно рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 13 квітня 2012 року, ОСОБА_5 повинен сплачувати аліменти в наступному розмірі:
за лютий 2014 року - 820,00 грн.; березень 2014 року - 820,00 грн..; квітень 2014 року - 820,00 грн.; травень 2014 року - 820,00 грн.; червень 2014 року -820,00 грн.; липень 2014 року - 860,00 грн.; серпень 2014 року -860,00 грн.; вересень 2014 року - 860,00 грн.; жовтень 2014 року - 860,00 грн.; листопад 2014 року - 499,00 грн.,
Між тим, в період часу з лютого 2014 року по листопад 2014 року ОСОБА_5 працював у приватних осіб за усною домовленістю, але аліменти добровільно не виплачував, матеріальної допомоги на утримання дитини не надавав, в службу зайнятості населення м. Дніпродзержинська з питання працевлаштування не звертався, і допустив заборгованість зі сплати аліментів за даний період часу.
ОСОБА_5 попереджений 03.12.2012 року державним виконавцем про кримінальну відповідальність за ухилення від сплати аліментів, працюючи у приватних осіб за усною домовленістю, маючи умисел на злісне ухилення від сплати аліментів злісно ухилявся від сплати аліментів за період часу з 01.02.2014 по 18.11.2014 і допустив заборгованість зі сплати аліментів 10 місяців, або у твердій грошовій сумі 8039 гривень 00 копійок.
Вчинене ОСОБА_5 діяння, а саме: злісне ухилення від сплати, встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), скоєне особою, раніше судимою за злочин передбачений ч.1 ст.164 КК України, містить склад кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 164 КПК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 визнав свою вину за пред`явленим його обвинувальним актом у повному обсязі, та пояснив, що він дійсно має спільну з ОСОБА_4 дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає з матір`ю ОСОБА_4 . Про те що за рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 13 квітня 2012 року він зобов`язаний до сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітної плати (доходу), щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму у для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття, на користь матері ОСОБА_4 починаючи з 01.02.2014, він знав. Його викликав державний виконавець до Заводського відділу ДВС Дніпродзержинського МУЮ, де роз`яснював його обов`язки по сплаті аліментів за рішенням суду на утримання сина, та наслідки злісного ухилення від сплати аліментів, але аліменти не платив, офіційно до Дніпродзержинського центру зайнятості населення для працевлаштування не став і на обліку як потребуючий роботу не знаходиться. На даний час він у січні 2015 року повністю сплатив суму заборгованості по аліментам у розмірі 8200 гривень, та просить суд врахувати його каяття та визнання вини, і призначити не суворе покарання та розглядати справу згідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, що є його добровільною позицією.
Потерпіла ОСОБА_4 зазначила, що дійсно в них з ОСОБА_7 є спільна дитина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає з нею і знаходиться на її утриманні, так як ОСОБА_7 , злісно в період з01.02.2014 року по 18.11.2014 року ухилився від сплати аліментів, визначених за рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 13 квітня 2012 року. На даний час сума боргу по аліментам 8200 гривень, виплачена в повному обсязі. Не заперечує щодо розгляду справи згідно до ч. 3 ст. 349 КК України.
Крім визнання своєї вини у повному обсязі обвинуваченим ОСОБА_7 , його вина також підтверджена:
- Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 12.04.2012 року (а.с. 16), згідно до якого ОСОБА_7 зобов`язаний до сплати аліментів на утримання свого сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь матери ОСОБА_4 в розмірі ? частини зі всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подання позову, до повноліття дитини;
- Довідкою державного виконавця (а.с. 22), згідно до якої ОСОБА_5 допустив заборгованість по аліментам за період з 01.02.2014 року по 18.11.2014 року в розмірі 8039 гривень.
Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_7 , повністю визнає свою вину в інкримінованому йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні, кваліфіковане за ч. 2 ст. 164 КК України, погоджуючись з кваліфікацією вчиненого ним діяння, прокурор та потерпіла не заперечували щодо встановлених обставин, суд, керуючись ч. 3 ст. 349 КПК України, вважає недоцільним дослідження доказів на підтвердження винуватості обвинуваченого за інкримінованим йому кримінальним правопорушенням.
Таким чином, суд приходить до висновку що діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 , скоєне ним мало місце, і містить склад кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 164 КК України, в якому він винен.
З врахуванням зазначеного, за скоєний злочин передбачений ч. 2 ст. 164 КК України, обвинувачений ОСОБА_7 підлягає покаранню.
При обранні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд виходить з вимог ст.. 65 КК України, обтяжуючих та пом`якшуючих покарання обставин.
Згідно до вимог ст. 67 КК України, обставин обтяжуючих покарання за скоєний злочин вчинений ОСОБА_7 , рецидив злочину.
Згідно до вимог ст.. 66 КК України, обставинами що пом`якшують покарання за скоєний злочин ОСОБА_7 , є визнання свої вини і каяття, виплата заборгованості на користь потерпілій у повному обсязі,
Крім того, суд враховує, що згідно до Вироку Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 29.05.2014 року, ОСОБА_7 визнаний винним у скоєні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, та йому призначено покарання у вигляді штрафу 1700 гривень.
Згідно до вимог ч. 3 ст. 72 КК України, покарання у вигляді штрафу складенню з іншими видами покарань не підлягає і виконується самостійно.
Враховуючи характери і ступінь суспільної небезпеки скоєного, тяжкість скоєного злочину, згідно до вимог ст.. 12 КК України, особу обвинуваченого, який має не зняту та непогашену в передбаченому законом порядку судимість, його характеризуючи данні, що за місцем мешкання характеризується посередньо, його відношення до скоєного, має постійне місце проживання, заборгованість по аліментам виплатив на користь потерпілої у повному обсязі, що підтверджено потерпілою в ході судового розгляду, суд приходить до висновку, що достатнім та необхідним для виправлення ОСОБА_7 та попередження нових злочинів з його сторони, є покарання у вигляді громадських робіт.
На підставі вище зазначеного та керуючись вимогами ч. 3 ст. 349, ст..ст. 368, ч. 3 ст. 369 370, 373, 374 КПК України, суд
Визнати винуватим ОСОБА_5 у скоєні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 164 КК України.
Призначити ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 164 КК України, покарання у вигляді громадський робіт на строк 120 (сто двадцять) годин.
Згідно до вимог ч. 3 ст. 72 КК України, покарання призначене ОСОБА_5 за Вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська за ч. 1 ст. 164 КК України у вигляді штрафу в розмірі 1700 гривень, виконувати самостійно.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Дніпропетровської області, протягом 30 днів з дня його проголошення, через місцевий суд.

Вирок суду першої інстанції, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що ухвала суду не набрала законної сили.

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1