УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2007 року
Апеляційний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Бех М.О.,

суддів - Давидової Н.І., Капічон О.М.

участю прокурора - Вегери Д.А.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за апеляцією ОСОБА_1 на постанову Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області від 17.01.2007 року, якою скасовано постанову прокурора м.Біла Церква від 30.01.2006
року про порушення кримінальної справи за ч.4 ст.190 КК України за фактом заволодіння
майном ОСОБА_1 в особливо великих розмірах
-

ВСТАНОВИВ:

Постановою прокурора м.Біла Церква Лупейка О.В. від 30.01.2006
року скасовано постанову старшого
оперуповноваженого ВДСБЕЗ Білоцерківського MB ГУ МВС України в Київській області Юрченка M.M. від 05.09.2005 р. про відмову в порушенні
кримінальної справи відносно гр.гр. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та цією ж постановою
прокурора було порушено кримінальну справу
за фактом заволодіння майном ОСОБА_1 в особливо великих розмірах шляхом зловживання його
довірою, за ознаками злочину, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України.

Вказана постанова прокурора ОСОБА_2 оскаржена до суду.

В скарзі
зазначається, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, мали місце цивільні правовідносини і з цього приводу є рішення
Білоцерківського міськрайонного суду про стягнення з ОСОБА_2, на користь
ОСОБА_1 боргу.

Скасовуючи постанову прокурора суддя в своїй постанові
від 11.10.2006 року зазначає, що приймаючи рішення про порушення кримінальної справи по
факту заволодіння майном ОСОБА_1 прокурором
не було враховано те, що відсутні достатні підстави для порушення кримінальної
справи, оскільки спір в частині стягнення боргу вирішувався судом в
цивільно-правовому порядку і будь-яких
даних, що вказували б на наявність в діях братів ОСОБА_2 ознак злочину не
знайдено.

Також зазначається в постанові судді, що прокурором, при
прийнятті рішення про порушення кримінальної справи вказано на наявність в
матеріалах перевірки достатніх даних, які свідчать про факт заволодіння коштами
ОСОБА_1 в особливо великих
розмірах шляхом зловживання його довірою,
однак не зазначається які саме дані свідчать про наявність ознак злочину.

В
апеляції гр..ОСОБА_1
ставиться питання про скасування постанови судді
Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17.01.2007 року
та направлення матеріалів справи в правоохоронні органи для подальшого
розслідування.

Як зазначається в апеляції прокурором м.Біла Церква було
порушено кримінальну справу по факту шахрайства, а не проти ОСОБА_3 та ОСОБА_2
і скарга ОСОБА_3 не підлягала розгляду в суді.

Справа № 11 - 341 Головуючий в суді 1 -ї інстанції - Сливка В.В.

Категорії
- 236 КПК Доповідач - Бех М.О.

Крім
того судове засідання відбулося 12.01.2007 року, а постанова судді була винесена тільки 17.01.2007
року без видалення до нарадчої
кімнати, що, на думку апелянта, є порушенням закону.

Заслухавши суть постанови, повідомлення ким і в якому
обсязі він оскаржується, з'ясувавши думку прокурора, який вважає апеляцію ОСОБА_1 безпідставною, а постанову суду законною, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи
апеляції і доповнення до неї, колегія суддів приходить
до висновку про необхідність задоволення апеляції.

За змістом ст. 18 КПК України та ч.7 ст. 14 ЗУ „Про судоустрій України „ судові рішення постановляються
в окремому приміщенні - нарадчій
кімнаті, що виключає сторонній вплив на суддів і забезпечує
їхню незалежність.

Проте, як вбачається з протоколу судового засідання,
суддя, при винесенні постанови про задоволення скарги ОСОБА_2, в нарадчу
кімнату не виходив, що є істотним порушенням кримінально-процесуального
закону.

У відповідності до ст. 367 КПК України істотне порушення кримінально-процесуального
закону є підставою для скасування судового рішення.

За наведених обставин постанова судді Білоцерківського
районного суду визнаватися законною не може і підлягає скасуванню з
направленням матеріалів справи на новий судовий розгляд.

Крім того в мотивувальній частині постанови судді
вказується, що постановою прокурора м. Біла Церква від 30.01.2006 року скасовано постанову старшого о/у ВДСБЕЗ Юрченка М.М.
від 30.12.2005 р., при цьому
суддею зазначається, що в резолютивній частині постанови прокурора помилково вказана дата від 05.09.2005 p., проте
мотивів, з яких виходив суддя, роблячи висновок про помилку в даті
скасованої постанови, не наводиться.

При новому судовому розгляді необхідно врахувати, що
старшим оперуповноваженим ВДСБЕЗ Юрченком М.М. 05 09. та 30.12. 2005 року
приймалися рішення про відмову в порушенні кримінальної справи відносно гр.. ОСОБА_2, за відсутністю складу
злочину (а.с. 3-4;66 кримінальної справи), але постановами прокурора м.Біла Церква двічі -
21.10.2005 р. та 30.01.2006
р. скасовано постанова О/У ВДСБЕЗ Юрченка М.М. тільки від 05.09.2005
р. (а.с. 1-2 та 55-56 кримінальної справи).

Суддею,
при винесенні оскаржуваної постанови, не взято до уваги, що належного процесуального рішення про скасування постанови
від 30.12.2005 p., якою відмовлено в порушенні кримінальної справи відносно гр.. ОСОБА_2, в матеріалах
справи немає і ця обставина, у відповідності
до п.11ч.1 ст.6 КПК України, виключає можливість порушення кримінальної справи
по тому ж факту.

Також суддею не враховано, що при задоволенні скарги та
скасуванні постанови про порушення кримінальної
справи одночасно необхідно приймати рішення і про відмову в порушенні кримінальної
справи.

Щодо твердження апелянта про непідвідомчість суду
скаргиОСОБА_2, оскільки справа порушена не
проти нього, а за фактом, то воно не грунтується на законі, згідно до якого
постанова про порушення кримінальної справи за
фактом вчинення злочину підлягає оскарженню до суду особою, інтересів якої стосується порушена кримінальна
справа (ст.236-7 КПК).

Враховуючи
вищенаведене та керуючись ст.ст. 365, 366, 382 КПК України апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляцію гр.. ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської
області від 17.01.2007 p., якою скасовано
постанову прокурора м.Біла Церква від 30.01.2006 року про порушення кримінальної справи за ч.4 ст.190 КК України, за фактом заволодіння
майном ОСОБА_1, - скасувати, а матеріали
повернути до того ж суду на новий судовий розгляд.