Справа № 11a-1253 /2007 p. Головуючий
ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 289 КК України Доповідач : Єстєніна В.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2007 року Апеляційний
суд Донецької області в складі:

головуючого
: Галатіна О.М.
суддів : Єстєніної
В.В., Кондакова Г.В. з участю
:

прокурора
Красної К.О. розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Донецьку
справу за апеляціями засудженого
ОСОБА_1. та захисника ОСОБА_2. на вирок Дзержинського міського суду
Донецької області від 18
січня 2007 року,
яким

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Дзержинська,
раніше не судимого, проживаючого уАДРЕСА_1,
засуджено за ч.З ст. 185
КК України до 3 років
позбавлення волі.

Вироком суду засудженого ОСОБА_1 визнано винуватим в
тому, що він на початку червня 2006
року приблизно о 10 год. за
попередньою змовою з особою, матеріали справи відносно якої виділені в окреме
провадження, з метою розкрадання чужого майна, шляхом вільного доступу, через
отвір в даху проник в гараж, розташований у дворі дому АДРЕСА_2, що належить
ОСОБА_3., звідки таємно, умисно, з корисливих спонукань, викрав 2 колеса від
автомобіля ГАЗ-52 в зборі вартістю 600 грн.

Продовжуючи реалізацію єдиного злочинного наміру, з
перервою в один день після здійснення вказаного вище розкрадання, ОСОБА_1 за
попередньою змовою з особою, матеріали справи відносно якої виділені в окреме
провадження, шляхом вільного доступу, тим же способом проник у вищезгаданий
гараж, що належить ОСОБА_3., звідки таємно, умисно, з корисливих спонукань викрав
ще 2 колеса від автомобіля ГАЗ-52 в зборі на суму 600 грн.

Через один день після вищезгаданої крадіжки ОСОБА_1 за
попередньою змовою з особою, матеріали справи відносно якої виділені в окреме
провадження, продовжуючи реалізацію єдиного злочинного наміру, направленого на
заволодіння чужим майном, тим же способом проник в той же гараж, звідки таємно,
умисно, з корисливих спонукань викрав 2
колеса в зборі від автомобіля ГАЗ-52 на суму 600 грн., 2
металеві листи на суму 100
грн., що належить потерпілому ОСОБА_3.

Загальний
розмір заподіяної потерпілому матеріальної шкоди складає 1900 грн.

В
апеляціях:

- прокурор,
державний обвинувач по справі, просив вирок суду змінити та , застосувавши
вимоги ст..75 КК
України, звільнити засудженого ОСОБА_1 від відбування призначеного покарання з
випробуванням строком на 2
роки, взявши до уваги першу судимість, перебування на утриманні 2 неповнолітніх
дітей, щиросердне каяття та позитивну характеристику за місцем проживання;

2

- засуджений
ОСОБА_1 і захисник ОСОБА_2. також просили про зміну вироку, При цьому,
засуджений просив звільнити його від відбування покарання з випробуванням, а
захисник - про
призначення ОСОБА_1 покарання, не пов'язаного з обмеженням або позбавленням
волі, взявши до уваги не враховані судом обставини, які пом'якшують покарання,
тяжкість злочину та дані про особу засудженого.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав
принесені державним обвинувачем, засудженим ОСОБА_1 та його захисником
апеляції, дослідивши матеріали кримінальної справи, колегія суддів вважає, що
принесені апеляції підлягають повному задоволенню, а вирок суду - зміні в частині
призначеного засудженому покарання за таких підстав.

Відповідно до вимог ст..65
КК України та п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України „ Про практику
призначення судами кримінального покарання" від 24 жовтня 2003 року, вирішуючи
питання про вид та розмір покарання щодо особи, яка визнається винною у
вчиненні злочину, суди зобов'язані дотримуватися загальних засад призначення
покарання, бо через останні реалізуються принципи законності, справедливості,
обґрунтованості та індивідуалізації покарання; приймати до уваги ступінь
тяжкості вчиненого винною особою злочину, дані про його особу та обставини
справи, що обтяжують чи пом'якшують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання,
необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як вбачається з мотивувальної частини вироку, висновок
про необхідність

призначення засудженому ОСОБА_1 покарання у вигляді
позбавлення волі суд

першої інстанції обґрунтував суспільною небезпечністю
вчиненого злочину, даними про

особу засудженого: раніше не судимий, має дітей, але
посередньо характеризується,

тривалий час не працює, заподіяну шкоду не відшкодував.

В той же час, колегія суддів звертає увагу на те, що
відповідно до наведених вище вимог чинного законодавства, при вирішенні питання
про призначення винній особі покарання, суд має взяти до уваги не суспільну
небезпечність, а ступінь тяжкості вчиненого злочину (в даному випадку
-тяжкий), пом'якшуючі та обтяжуючі покарання обставини.

При цьому, якщо наведений в ст..66 КК України
перелік пом'якшуючих покарання обставин не може бути обмежений судом, то
зазначений в ст..67 КК України перелік обставин, що обтяжує покарання - є вичерпним і не
може бути вільно поширений судом.

Отже, за наведених підстав, виключенню з мотивувальної
частини вироку підлягає вказівка суду про невідшкодування засудженим заподіяної
матеріальної шкоди.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що
засуджений має двох малолітніх дітей: 2005
та 2006 років
народження; згідно характеристик, що є в матеріалах кримінальної справи,
характеризується посередньо, що не може розцінюватися як негативна обставина.

Раніше ОСОБА_1 -
не судимий і відповідно довідки інформаційного центру до кримінальної
відповідальності не притягувався.

У вчиненому злочині засуджений щиросердно розкаявся,
протягом досудового та судового слідства давав послідовні показання.

За наведених обставин колегія судців вважає можливим
виправлення засудженого ОСОБА_1 без відбування покарання, відповідно до вимог ст..75 КК України
звільнити його від відбування призначеного покарання з випробуванням протягом
іспитового строку 2 роки.

Керуючись
ст., ст..365-366 КПК
України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляції прокурора, засудженого ОСОБА_1 та його захисника
ОСОБА_2. задовольнити повністю; вирок Дзержинського міського суду Донецької
області від 18 січня 2007 року стосовно
ОСОБА_1 змінити, вважати його засудженим за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років
позбавлення волі, на підставі ст..75
КК України від відбування призначеного покарання звільнити з випробуванням
протягом іспитового строку 2
роки; на підставі ст..76
КК України покласти на нього обов'язки не

2

виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу
органу кримінально-виконавчої системи, періодично з'являтися в цей орган на
реєстрацію.

ОСОБА_1, який утримується в слідчому ізоляторі № 6 м. Артемівська,
звільнити з під варти негайно.

В решті частини вирок суду залишити без зміни.