Дата документу Справа № 332/139/14-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №11-кп/778/341/15 Головуючий в 1-й інстанції:
ОСОБА_1
Доповідач в 2-й інстанції:
ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 січня 2015 року м.Запоріжжя

Суддя Апеляційного суду Запорізької області ОСОБА_2 , розглянувши матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора Запорізької області на вирок Заводського районного суду м.Запоріжжя від 19 грудня 2014 року,

встановила:
26.01.2015р. до Апеляційного суду Запорізької області надійшла та була передана судді-доповідачу 27.01.2015р. апеляційна скарга заступника прокурора Запорізької області, подана 17.01.2015р. на вирок Заводського районного суду м.Запоріжжя від 19 грудня 2014 року, яким ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджено за ч.3 ст.212 КК України до штрафу в розмірі 17 000 грн. з конфіскацією належного йому майна та з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на підприємствах будь-якої форми власності на строк 1 рік.

Згідно з п.6 ч.1 ст.393 КПК України прокурор має право подати апеляційну скаргу, в якій відповідно до ст.396 КПК України зазначаються: 1) найменування суду апеляційної інстанції; 2) прізвище, ім`я та по батькові (найменування), місце проживання (перебування) особи, яка подає апеляційну скаргу, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо такі є; 3) судове рішення, яке оскаржується, і назва суду, який його ухвалив; 4) вимоги особи, яка подає апеляційну скаргу, та їх обґрунтування із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення; 5) клопотання особи, яка подає апеляційну скаргу, про дослідження доказів; 6) перелік матеріалів, які додаються.

Однак з тексту апеляційної скарги вбачається, що вона не відповідає вимогам ст.396 КПК України.

Ставлячи в апеляційній скарзі питання про скасування вироку, прокурор при цьому не зазначає в якій частині він оскаржує вирок та в якій частині у зв`язку з цим вирок підлягає скасуванню (повністю чи частково).

Крім того, згідно вироку суду ОСОБА_3 засуджений за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.212 КК України.

Однак прокурор, не оскаржуючи в апеляційній скарзі фактичні обставини справи, доведеність вини обвинуваченого та кваліфікацію його дій за ч.3 ст.212 КК України, просить ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_3 більш суворе покарання за ч.2 ст.212 КК України, при цьому не провидить мотиви і обґрунтування призначення обвинуваченому покарання за ч.2 ст.212 КК України.

Також, ставлячи питання про призначення обвинуваченому покарання за ч.2 ст.212 КК України з конфіскацією майна, прокурор в порушення вимог ст.59 КК України не зазначає все або яка саме частина майна підлягає конфіскації.

Вищевикладені обставини свідчать про те, що апеляційна скарга прокурора не відповідає вимогам, передбаченим ст.396 КПК України, тому підлягає залишенню без руху з наданням апелянту строку для усунення зазначених недоліків.

Керуючись ст.399 КПК України

ухвалила:
апеляційну скаргу заступника прокурора Запорізької області на вирок Заводського районного суду м.Запоріжжя від 19 грудня 2014 року залишити без руху.

Надати заступнику прокурора Запорізької області строк для усунення недоліків апеляційної скарги 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_2