Справа № 1-93/08
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

4 серпня 2008 року м. Монастирище

Монастирищенський районний суд Черкаської
області в складі:

головуючого-судді:
Ротаєнко Д.С.

при
секретарі: Пугач
В.І.

з
участю прокурора: Горбунова В.В.

адвоката: ОСОБА_2

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Монастирище справу про
обвинувачення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1

народження, уродженця с. Бузівка
Жашківського району Черкаської області,
українця, громадянина України, із неповною - середньо освітою, не
одруженого, не працюючого, раніше судимого:
30 вересня 1997 року Монастирищенським районним судом Черкаської області за ст.
81 ч. 3 та ст. 208 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі з
конфіскацією всього особистого майна, 23 грудня 1997 року судовою колегією у
кримінальних справах Черкаського обласного суду вирок змінено і призначено покарання у вигляді 3
років позбавлення волі у ВТК посиленого режиму з конфіскацією всього особистого
майна, судимість погашена, жителя с. Шарнопіль Монастирищенського району
Черкаської області

за
ч. 3 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 25 квітня 2008 року о 20 годині, з метою викрадення чужого майна та
використання його в особистих цілях, через отвір в огорожі проник на територію
току колишнього СВК «Шарнопіль», що в с. Шарнопіль Монастирищенського району
Черкаської області, де шляхом вільного доступу проник у приміщення
стаціонарного комплексу по очистці зерна ЗАВ - 40, яке належить ОСОБА_3, звідки
таємно викрав решета зерноочисної машини з чорного металу розміром 490х990 мм з
круглими отворами діаметром 8 мм в кількості 10 шт. вартістю 45 гривень кожне
на суму 450 гривень, а також решета з чорного металу розміром 490х990 мм з
продовгуватими отворами розміром 2х16 мм в кількості 30 шт. вартістю 47,5
гривень кожне на суму 1425 гривень, після чого з місця вчинення злочину зник,
спричинивши потерпілому ОСОБА_3 матеріальні збитки на загальну суму 1875
гривень.

ОСОБА_1
на стадії досудового та судового слідства свою вину визнав повністю, у
вчиненому щиро розкаявся, пояснивши при цьому, що дійсно 25 квітня 2008 року
приблизно о 20 годині, він вирішив піти на територію колишнього СВК
«Шарнопіль», що в с. Шарнопіль Монастирищенського району Черкаської області, де
24 квітня 2008 року у приміщенні для перевіювання зерна виявив металеві сита,
які призначені для перевіювання зерна на зерноочисній машині. Територія току
огороджена металевим парканом у якому є відсутні секції. Зайшов через отвір на
територію току і з приміщення викрав вказані сита, які продав на металобрухт у
цей же день особі, яка займається купівлею металобрухту. Виручені кошти
витратив на продукти харчування. Просить суворо не карати. Цивільний позов
визнає повністю.

Крім визнання вини підсудним під час судового слідства, його вина у вчиненні злочину доведена
доказами добутими в установленому законом порядку в ході досудового слідства,
які за заявою учасників судового розгляду згідно ст. 299 КПК України в судовому засіданні,
крім характеризуючих даних особи
підсудного,
не досліджувались, оскільки ні фактичні обставини справи, ні розмір шкоди ним не оспорюються.

Суд,
з'ясувавши, чи правильно розуміють підсудний та інші учасники судового розгляду
зміст цих обставин, чи не має сумнівів у добровільності та істинності їх
позицій, роз'яснює положення Закону про те, що у випадку розгляду справи у
відповідності до ст. 299 КПК України вони будуть позбавлені права оспорювати ці
фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Оцінюючи зібрані у справі докази, в їх сукупності в
результаті повного, всебічного та об"єктивного дослідження їх в судовому
засіданні, суд вважає, пред"явлене обвинувачення доведеним.

Дії ОСОБА_1 суд кваліфікує за ч. 3 ст. 185 КК України,
як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана із проникненням в інше
приміщення чи сховище.

Призначаючи
підсудному покарання, суд виходить з характеру та ступеня суспільної
небезпечності та тяжкості вчиненого злочину, характеристики підсудного, згідно
якої характеризується посередньо.

Обставинами,
що пом"якшують покарання підсудного, суд визнає з»явлення із зізнанням,
щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання
підсудного,
судом не встановлено.

Враховуючи те, що хоча підсудним і вчинено тяжкий злочин, він раніше притягувався до
кримінальної відповідальності, але судимість погашена, з врахуванням обставин, що
пом"якшують покарання, суд вважає, що його виправлення та перевиховання можливе
без ізоляції від суспільства і находить за можливе призначити йому покарання у
вигляді позбавлення волі, звільнивши його від відбування покарання, якщо він
протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і
виконає покладені на нього обов'язки. Суд, підстав для застосування відносно
нього ст. ст. 69, 69 - 1 КК України, не вбачає.

Цивільний
позов потерпілого підлягає до задоволення в повному обсязі на підставі
ст.ст.1166,1177 ЦК України у зв»язку із визнанням його підсудним.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 323, 324 КПК України, суд

З А С У Д И В :

ОСОБА_1 визнати
винним у вчиненні
злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Призначити ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 185 КК України покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Керуючись
ст. ст. 75-76 КК України засудженого ОСОБА_1 від відбування покарання
звільнити, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить
нового злочину і виконає покладені на нього обов"язки, встановивши йому
іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки, поклавши на засудженого такі
обов"язки:

Не виїжджати за межі України на
постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи,

Повідомляти органи
кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи або навчання,

Періодично з"являтися для
реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

Стягнути
з ОСОБА_1 користь ОСОБА_3
у відшкодування матеріальної шкоди 1 875 (одну тисячу вісімсот
сімдесят п'ять) гривень.

Міру запобіжного заходу відносно
засудженого ОСОБА_1 до вступу вироку в законну силу
залишити попередню- підписку про невиїзд.

Вирок може бути оскаржений в
апеляційному порядку до апеляційного суду Черкаської області протягом 15 діб з
дня проголошення через Монастирищенський районний суд.

Суддя: Д. С. Ротаєнко