Ухвала

іменем україни

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого : судді ОСОБА_9.,

суддів: ОСОБА_10., ОСОБА_11.,

з участю прокурора ОСОБА_12.

розглянула в судовому засіданні 23 грудня 2014 року в м. Києві кримінальну справу відносно ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ін. за касаційною скаргою заступника прокурора Закарпатської області на вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30 травня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 11 лютого 2014 року.

Вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30 травня 2013 року

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, раніше не судимий, -

засуджений за ч. 5 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців з конфіскацією майна.

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянка України, раніше не судима, -

засуджена за:

· ч. 5 ст. 185 КК України з застосуванням ст. 69 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців;

· ч. 2 ст. 304 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_3 остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки.

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянин України, раніше не судимий, -

засуджений за:

· ч. 5 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців;

· ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_4 остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, громадянка України, раніше не судима, -

засуджена за:

· ч. 5 ст. 185 КК України з застосуванням ст. 69 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців;

· ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_5 остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, громадянка України, раніше не судима, -

засуджена за:

· ч. 5 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців;

· ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_2 остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_2 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.

Вироком вирішено питання щодо цивільного позову та про речові докази.

Ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 11 лютого 2014 року зазначений вирок відносно ОСОБА_2 та ОСОБА_3 змінено:

- виключено з резолютивної частини вироку визнання ОСОБА_2 винною за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України з застосуванням до неї ст. 70 КК України та ухвалено вважати її засудженою за ч. 5 ст. 185 КК України з застосуванням ст. 69 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців та звільненою від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України з випробуванням з іспитовим строком 2 роки;

- дії ОСОБА_3 перекваліфіковано з ч. 5 ст. 185 КК України на ч. 4 ст. 27, ч. 5 ст. 185 КК України і ухвалено вважати її засудженою за цією статтею із застосуванням ст. 69 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців та звільненою від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України з випробуванням з іспитовим строком 3 роки.

В решті вирок залишено без зміни.

Як встановлено вироком суду на початку червня 2009 року ОСОБА_5, ОСОБА_2 та ОСОБА_6, за попередньою змовою групою осіб, перебуваючи в гостях у будинку ОСОБА_7, розташованого в АДРЕСА_1 таємно викрали 12500 грн., що знаходились у шафі в дитячій кімнаті на другому поверсі будинку.

Всередині червня 2009 року ОСОБА_1, за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_5, ОСОБА_2, перебуваючи в гостях у будинку ОСОБА_7, розташованого в АДРЕСА_1 таємно викрали 21000 грн., що знаходились у шафі в дитячій кімнаті на другому поверсі будинку.

Також, на початку липня 2009 року із цього ж будинку ОСОБА_1, за попередньою змовою, групою осіб із ОСОБА_5, ОСОБА_2, перебуваючи у гостях у ОСОБА_7, таємно викрали 16000 грн., що знаходились у шафі в дитячій кімнаті на другому поверсі будинку.

Всередині липня 2009 року ОСОБА_1, за попередньою змовою, групою осіб із ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_4, через заздалегідь відчинене ОСОБА_2 вікно проникли всередину приміщення вказаного вище будинку ОСОБА_7 й таємно викрали 51000 грн., що знаходились у тумбочці у вітальній кімнаті.

У середині липня 2009 року ОСОБА_1, за попередньою змовою, групою осіб із ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_4, через заздалегідь відчинене ОСОБА_2 вікно, проникли всередину приміщення цього ж будинку ОСОБА_7, й таємно викрали 270000 грн., що знаходились на шафі в прихожій кімнаті.

02.10.2009 року о 10 год. ОСОБА_5, ОСОБА_8 та ОСОБА_4, за попередньою змовою, групою осіб, розбивши скло на вікні першого поверху будинку ОСОБА_7, з метою крадіжки, намагалися проникнути всередину будинку, однак злочин не довели до кінця з причин, що не залежали від їх волі, оскільки виявили в будинку господарів та втекли.

ОСОБА_3, приблизно в березні 2009 року, дізнавшись, що в будинку ОСОБА_7, розташованого за вказаною вище адресою, знаходиться значна сума грошей, маючи на меті заволодіти ними, схилила свою неповнолітню дочку ОСОБА_2 на вчинення крадіжки, втягнула її у злочинну діяльність, внаслідок чого ОСОБА_2 в період червня-липня 2009 року викрала з будинку ОСОБА_7, за попередньою змовою з ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5 гроші в сумі 370500 грн., частину з яких віддала ОСОБА_3

У касаційній скарзі прокурор просить скасувати судові рішення через неправильне застосування кримінального закону та невідповідність призначеного покарання тяжкості вчинених злочинів та особам засуджених, кримінальну справу направити на новий судовий розгляд. Обґрунтовуючи касаційну скаргу, прокурор зазначає, що судом необґрунтовано застосовано положення ст. 69 КК України при призначенні засудженому ОСОБА_1 покарання та необґрунтовано звільнено на підставі ст. 75 КК України засуджених ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_2 від відбування призначеного судом покарання.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, яка підтримала касаційну скаргу, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, судові рішення - скасуванню з таких підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 398 КПК України 1960 року, підставою для скасування вироку, ухвали чи постанови є істотне порушення вимог кримінально-процесуального закону.

За змістом ч. 2 ст. 334 КПК України 1960 року суд зобов'язаний мотивувати звільнення від відбування покарання з випробуванням та призначення покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті Особливої частини Кримінального кодексу України.

Згідно з ч. 1 ст. 75 КК України якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п'яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом'якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Разом з тим, вказаних вимог кримінально-процесуального та кримінального закону судом першої інстанції не виконано.

Вирішуючи питання про застосування до ОСОБА_1 положень ст. 69 КК України та про звільнення ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_2 від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України суд першої інстанції такі висновки взагалі не обґрунтував і відповідних мотивів у вироку не навів.

Апеляційний суд, переглядаючи матеріали кримінальної справи за апеляціями прокурора та потерпілої ОСОБА_7, доводи яких у цій частині є аналогічні доводам касаційної скарги прокурора, на вказані порушення уваги не звернув.

Виходячи з того, що судові рішення постановлені з порушенням вимог кримінально-процесуального закону, вони підлягають скасуванню, а справа - направленню на новий судовий розгляд.

Під час нового розгляду суду першої інстанції необхідно усунути вказані недоліки, повно і всебічно розглянути матеріали кримінальної справи та постановити рішення з дотриманням усіх вимог як кримінального, так і кримінально-процесуального закону.

У разі, якщо під час нового судового розгляду суд першої інстанції дійде висновку про винність засуджених у вчиненні злочинів та про можливість застосування до ОСОБА_1 положень ст. 69 КК України та до інших засуджених чи до когось із засуджених - положень ст. 75 КК України, прийняте рішення слід мотивувати відповідно до вимог кримінального та кримінально-процесуального закону.

Доводи касаційної скарги прокурора щодо невідповідності призначеного покарання тяжкості вчинених злочинів та особам засуджених є безпідставні.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 394 - 396 КПК України 1960 року, п. п. 11, 15 розділу ХІ Перехідних положень КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу заступника прокурора Закарпатської області задовольнити частково.

Вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30 травня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 11 лютого 2014 року відносно ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5. - скасувати, кримінальну справу направити на новий судовий розгляд.

Судді:

ОСОБА_9 ОСОБА_10. ОСОБА_11.