суддів судової палати Верховного Суду України
справах у складі:
головуючого, судді
суддів
Заголдного В.В. та Жука В.Г.
та засудженого
розглянувши в судовому засіданні 5 квітня
2007 року в м. Києві кримінальну справу за касаційною скаргою засудженого
ОСОБА_1 на вирок Апеляційного суду Миколаївської області від 18 грудня 2006
року, яким засуджено
громадянина Російської Федерації,
неодноразово судимого, - останнього
разу Кіровським районним судом
м. Ростова-на-Дону за ч. 1 ст. 161 КК РФ
на один рік шість місяців позбавлення волі,
за ч. 4 ст. 187 КК України на одинадцять
років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю, за п.
п. 4, 6 ч. 2 ст. 115 КК України на чотирнадцять років позбавлення волі з
конфіскацією всього майна, яке є його власністю, на підставі ст. 70 КК України
за сукупністю злочинів йому призначено остаточне покарання - чотирнадцять років
позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю,
визнано винуватим у тому, що він 10 червня 2006 року у будинку ОСОБА_2, що на
АДРЕСА_1, вчинив розбійний напад на останнього, під час якого з особливою
жорстокістю вбив потерпілого, наносячи йому металевим прутом множинні удари по
голові, тілу, і заволодів його майном на суму 694 грн.
касаційній скарзі засуджений просить змінити вирок. Твердить, що він захищався
і вчинив убивство потерпілого у стані сильного душевного хвилювання, що раптово
виникло внаслідок протизаконного насильства з боку потерпілого. Зазначає, що
суд не перевірив докази у справі, був упередженим і необ'єктивним. Вважає,
що призначене йому покарання є надмірно суворим.
доповідь судді Верховного Суду України, виступ засудженого ОСОБА_1, який
підтримав доводи касаційної скарги, думку прокурора про відмову в задоволенні
цієї скарги та залишення вироку без зміни, перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для її
Суд
правильно встановив фактичні обставини справи і його висновки щодо змісту
умислу ОСОБА_1, які оспорюються в касаційній скарзі, грунтуються на перевірених
доказах і є правильними.
засуджений зайшов на подвір'я ОСОБА_2
і тут же почав настирливо умовляти його позичити гроші. ОСОБА_2 відмовив
ОСОБА_1 і при цьому зажадав негайно покинути двір. У відповідь ОСОБА_1 став
вимагати в потерпілого гроші. Він не змінив своєї агресивної поведінки на
чужому помешканні і після того, як господар був змушений схопити металевий
прут, намагаючись за будь-що видворити з двору непроханого гостя. Вихопивши з
рук потерпілого зазначений предмет, ОСОБА_1 наздогнав ОСОБА_2 в будинку, куди
той, спасаючись, устиг забігти, і там напав на потерпілого, навмисно наніс йому
множинні удари в різні частини тіла і вбив потерпілого та заволодів його
Зазначені обставини встановлені показаннями
самого ОСОБА_1 в стадії досудового слідства і тими даними, що містяться в
протоколі огляду місця події і протоколі виявлення металевого прута, а також у
висновках судово-медичної експертизи про причини смерті потерпілого, кількість,
характер і локалізацію тілесних ушкоджень, виявлених на тілі ОСОБА_2 (тупа
травма голови, тулубу і кінцівок, із множинними ранами голови і верхніх
кінцівок, переломи ребер, кісток черепа).
На досудовому слідстві і в судовому засіданні
ретельно перевірялись твердження ОСОБА_1
про те, що потерпілий кинувся на нього з металевим прутом, а він захищався та
опинившись у стані сильного душевного хвилювання, вирвав у нього цей предмет і
наніс йому множинні удари, куди бачив. Проте такого характеру пояснення ОСОБА_1
не дістали свого підтвердження.
з'ясування безпосередньої події злочину у присутності захисника ОСОБА_1
твердив, що він дійсно наніс металевим прутом множинні удари ОСОБА_2 після
того, як той відмовив йому позичити гроші і намагався вигнати його зі свого
двору. ОСОБА_1 наголошував, що конфлікт із ОСОБА_2 він розпочав у дворі, а
завершив у будинку господаря, де потерпілий опинився першим, а він - слідом за
ним із прутом у руках. Цим предметом від бив діда по голові, в обличчя і, як
тільки потерпілий впав на підлогу, він тут же почав перевертати шафи і шукати
зводились показання ОСОБА_1 і під час проведення з ним відтворення обстановки й
засуджений міг обмовляти себе на досудовому слідстві під тиском працівників
слідства, не виявлено.
Оцінюючи суб'єктивну сторону складу злочину,
суд, як видно з вироку, обгрунтовано послався на те, що в даному конкретному
випадку ОСОБА_1 керувався виключно корисливими мотивами. Перебуваючи на
помешканні ОСОБА_2 і вимагаючи в нього гроші, він не виконав законні вимоги
господаря негайно покинути його подвір'я. ОСОБА_1 не відмовився від своїх
намірів заволодіти грошима потерпілого і в той момент, коли господар змушений
був схопити металевий прут і вдатися до рішучих дій щодо свого захисту і
захисту помешкання від протиправних дій непроханого гостя.
нападу ОСОБА_1 на потерпілого були не протиправні, а - законні дії господаря.
Тому вважати, що в цьому разі засуджений (як про це стверджується в скарзі)
перебував у стані необхідної оборони або сильного душевного хвилювання, суд
підстав не мав і його рішення про те, що ОСОБА_1, наносячи удари металевим
прутом ОСОБА_2, усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх дій, що саме
в жорстокий спосіб завдавав ударів потерпілому у життєво-важливі органи,
передбачав настання смерті останнього і бажав цього результату, є
кваліфікація дій засудженого за ч. 4 ст. 187 і п. п. 4, 6 ч. 2 ст. 115 КК
України є правильною і в колегії суддів сумнівів не викликає.
покарання засудженому у повній мірі відповідає положенням ст. 65 КК України,
воно є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових
злочинів. Суд, як видно з вироку, врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів,
особу винуватого й обставини, що обтяжують та пом'якшують покарання, в тому
числі ті, на які посилається засуджений у касаційній скарзі.
даних, які б свідчили про те, що органи досудового слідства або суд допустилися
істотних порушень норм КПК України, які були б підставою для зміни чи
скасування вироку, не встановлено.
підставі наведеного та керуючись ст. ст. 394 - 396 КПК України, колегія суддів
засудженого ОСОБА_1 залишити без задоволення, а вирок Апеляційного суду
Миколаївської області від 18 грудня 2006 року щодо ОСОБА_1 - без зміни.
Судді:
Заголдний В.В. Редька А.І. Жук В.Г.