Апеляційний суд Рівненської області
___________________________________________________________
В И Р О К
Іменем України
25 лютого 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області у складі:

Головуючого: ОСОБА_1

Суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

Секретаря судового засідання: ОСОБА_4

З участю прокурора: ОСОБА_5

Обвинуваченого: ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Апеляційного суду Рівненської області в м.Рівне кримінальне провадження №0000213 по обвинуваченню:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Соломіївка Дубровицького району Рівненської області, жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого, за ч.4 ст.368, ч.3 ст.368, ч.1 ст.366, ч.1 ст.263 КК України, -

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки та жительки АДРЕСА_2 раніше не судимої, за ч.3 ст.358 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:
ОСОБА_6 , обіймаючи, відповідно до наказу № 11-к від 03.04.2000 року посаду заступника директора з навчально-виробничої роботи вищого професійного училища №22 м.Сарни Рівненської області та відповідно до наказу № 127 від 10 вересня 2012 року, виконуючи організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські обов`язки, а саме: контроль за якістю знань, умінь і навичок учнів, керівництво роботою навчальних кабінетів, майстерень, методичних комісій, спецциклу, проведення державної кваліфікаційної атестації, тощо, діючи з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, під час виконання своїх службових обов`язків 30 травня 2014 року о 13 годині 10 хвилин, перебуваючи в своєму службовому кабінеті, в приміщенні вищого професійного училища № 22, що по вул.Технічній, 4 в м.Сарни Рівненської області, вимагав та одержав від ОСОБА_8 неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів в сумі 1000 грн. за видачу свідоцтва №30 про навчання в даному закладі в період з 11.10.2013 року по 13.12.2013 року за програмою підготовки «машиніст бульдозера, машиніст екскаватора одноковшового», складання кваліфікаційних іспитів та присвоєння йому кваліфікації «машиніст бульдозера, машиніст екскаватора одноковшового».

Повторно, ОСОБА_6 , будучи службовою особою, обіймаючи відповідно наказу №11-к від 03.04.2000 року посаду заступника директора з навчально-виробничої роботи вищого професійного училища №22 м.Сарни Рівненської області, виконуючи організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські обов`язки, зокрема: контроль за якістю знань, умінь і навичок учнів, керівництво роботою навчальних кабінетів, майстерень, методичних комісій, спецциклу, проведення державної кваліфікаційної атестації, тощо, діючи з корисливих мотивів, під час виконання своїх службових обов`язків, 02 червня 2014 року о 16 годині, перебуваючи у своєму службовому кабінеті, в приміщенні вищого професійного училища № 22, що по вул.Технічній, 4, в м. Сарни Рівненської області, вимагав та одержав від ОСОБА_9 неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів в сумі 1000 грн. за видачу свідоцтва №31 про навчання в даному закладі в період з 11.10.2013 року по 13.12.2013 року за програмою підготовки «машиніст бульдозера, машиніст екскаватора одноковшового», складання кваліфікаційних іспитів та присвоєння йому кваліфікації «машиніст бульдозера, машиніст екскаватора одноковшового».

Продовжуючи свою злочинну діяльність ОСОБА_6 , будучи службовою особою та обіймаючи згідно наказу №11-к від 03.04.2000 року посаду заступника директора з навчально-виробничої роботи вищого професійного училища №22 м.Сарни Рівненської області, виконуючи організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські обов`язки, у відповідності до наказу №127 від 10 вересня 2012 року а саме: контроль за якістю знань, умінь і навичок учнів, керівництво роботою навчальних кабінетів, майстерень, методичних комісій, спецциклу, проведення державної кваліфікаційної атестації, тощо, діючи з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, під час виконання своїх службових обов`язків 16 червня 2014 року об 11 годині 20 хвилин, перебуваючи у своєму службовому кабінеті, в приміщенні вищого професійного училища № 22, у м. Сарни вул. Технічна, 4, повторно, вимагав та одержав від ОСОБА_10 неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів в сумі 1000 грн. за видачу йому свідоцтва №32 про навчання в даному закладі в період з 11.10.2013 року по 13.12.2013 року, за програмою підготовки «машиніст бульдозера, машиніст екскаватора одноковшового», складання кваліфіквційних іспитів та присвоєння йому кваліфікації «машиніст бульдозера, машиніст екскаватора одноковшового».

Крім цього, ОСОБА_6 , обіймаючи посаду заступника директора з навчально-виробничої роботи вищого професійного училища №22 м.Сарни Рівненської області та відповідно до наказу № 127 від 10 вересня 2012 року, виконуючи організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські обов`язки, під час виконання своїх службових обов`язків 30 травня 2014 року о 13 годині 10 хвилин, перебуваючи у приміщенні вищого професійного училища №22, що по вул.Технічній, 4, у м.Сарни Рівненської області, за попередньою змовою з секретарем навчальної частини ВПУ №22 м.Сарни ОСОБА_7 , надав їй анкетні дані ОСОБА_8 та попросив виписати свідоцтво на ім`я даного громадянина про навчання у вищому професійному училищі №22 м.Сарни Рівненської області за програмою підготовки, перепідготовки та підвищення кваліфікації «машиніст бульдозера, машиніст екскаватора одноковшового», при цьому спільно склали завідомо неправдивий офіційний документ, а саме: ОСОБА_7 заповнила бланк свідоцтва, присвоївши йому №30, в якому зазначила що ОСОБА_8 в період часу з 11.10.2013 року по 13.12.2013 року навчався у вищому професійному училищі №22 м.Сарни Рівненської області за програмою підготовки, перепідготовки та підвищення кваліфікації «машиніст бульдозера, машиніст екскаватора одноковшового» обсягом 296 годин та склав кваліфікаційних іспити, і відповідно до протоколу №1 йому присвоєно кваліфікацію «машиніст бульдозера, машиніст екскаватора одноковшового», хоча насправді ОСОБА_8 в цей період в даному закладі не навчався, іспитів не складав. У вказаному свідоцтві ОСОБА_7 власноручно виконала підпис за голову кваліфікаційної комісії, після чого, достовірно знаючи про внесення неправдивих відомостей ОСОБА_7 у дане свідоцтво, ОСОБА_6 засвідчив його своїм підписом як керівник навчального закладу, та скріпив відтиском печатки «Вище професійне училище №22 м.Сарни», надавши тим самим офіційності даному документу і в цей же день, о 13 год. 25 хв., ОСОБА_6 вказане свідоцтво видав ОСОБА_8 .

Також, ОСОБА_6 , як службова особа обіймаючи відповідно наказу №11-к від 03.04.2000 року посаду заступника директора з навчально-виробничої роботи вищого професійного училища №22 м.Сарни Рівненської області та відповідно до наказу №127 від 10.09.2012 року виконуючи організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські обов`язки, з умислом на складання та видачу завідомо неправдивих офіційних документів, під час виконання своїх службових обов`язків 02 червня 2014 року о 16 годині, перебуваючи у приміщенні вищого професійного училища № 22 по вул.Технічній, 4 в м. Сарни Рівненської області, повторно, за попередньою змовою з секретарем навчальної частини ВПУ №22 м.Сарни ОСОБА_7 , надав їй анкетні дані ОСОБА_9 та попросив виписати свідоцтво на його ім`я про навчання у вищому професійному училищі №22 м.Сарни за програмою підготовки, перепідготовки та підвищення кваліфікації «машиніст бульдозера, машиніст екскаватора одноковшового». Після цього ОСОБА_7 склала завідомо неправдивий офіційний документ, заповнивши бланк свідоцтва, і присвоївши йому №31, в якому зазначила, що ОСОБА_9 з 11.10.2013 року по 13.12.2013 року навчався у Вищому професійному училищі №22 м.Сарни Рівненської області за програмою підготовки, перепідготовки та підвищення кваліфікації «машиніст бульдозера, машиніст екскаватора одноковшового» обсягом 296 годин та склав кваліфікаційні іспити, і відповідно до протоколу №1 йому присвоєно кваліфікацію «машиніст бульдозера, машиніст екскаватора одноковшового», хоча насправді ОСОБА_9 в цей період в даному закладі не навчався та іспитів не складав. У даному свідоцтві ОСОБА_7 власноручно виконала підпис як голова кваліфікаційної комісії, хоч до складу даної комісії не входила. Тоді ОСОБА_6 , достовірно знаючи про внесення неправдивих відомостей ОСОБА_7 у вказане свідоцтво, засвідчив його своїм підписом як керівник навчального закладу, та скріпив відтиском печатки «Вище професійне училище №22 м.Сарни», надавши офіційності даному документу і в цей же день о 16 год. 20 хв. ОСОБА_6 вказане свідоцтво видав ОСОБА_9 .

ОСОБА_6 , маючи умисел на незаконне придбання та зберігання бойових припасів, у невстановлений час та за невстановлених обставин придбав 294 патрони калібру 5,6 мм, які переніс у свій службовий кабінет за місцем роботи у ВПУ №22 м.Сарни Рівненської області, по вул.Технічній, 4, де зберігав у шухляді свого робочого столу без передбаченого законом дозволу.

16 червня 2014 року об 11 год. 20 хв. під час огляду службового кабінету ОСОБА_6 працівниками міліції були виявлені в шести картонних коробках патрони які згідно висновку експерта №2-205 від 25.06.2014 року є 5,6 мм спортивно-мисливськими патронами кільцевого запалювання, і являються боєприпасами до 5,6 мм спортивної, спортивно-мисливської, мисливської нарізної вогнепальної зброї кільцевого бою та придатні для стрільби.

ОСОБА_7 , обіймаючи відповідно до наказу №37 від 06.06.1979 року, посаду секретаря навчальної частини вищого професійного училища №22 м.Сарни, з умислом на складання та видачу завідомо неправдивих офіційних документів, 30.05.2014 року о 13 год. 10 хв., перебуваючи у приміщенні ВПУ №22 по вул.Технічній, 4 в м.Сарни Рівненської області, за попередньою змовою із заступником директора з навчально-виробничої роботи ВПУ №22 м.Сарни ОСОБА_6 , склала завідомо неправдивий офіційний документ, свідоцтво за №30 про навчання ОСОБА_11 в період з 11.10.2013 року по 13.12.2013 року у вищому професійному училищі №22 м.Сарни Рівненської області за програмою підготовки, перепідготовки та підвищення кваліфікації «машиніст бульдозера, машиніст екскаватора одноковшового» обсягом 296 годин та складення ним кваліфікаційних іспитів, і відповідно до протоколу №1 йому присвоєно кваліфікацію «машиніст бульдозера, машиніст екскаватора одноковшового», хоча насправді ОСОБА_11 в цей період в даному закладі не навчався та іспитів не складав. Після цього в даному свідоцтві ОСОБА_7 власноручно виконала підпис як голова кваліфікаційної комісії, хоч до її складу не входила, а згодом вказані неправдиві відомості в даному свідоцтві ОСОБА_6 засвідчив своїм підписом як керівник навчального закладу, та скріпив відтиском печатки «Вище професійне училище №22 м.Сарни», надавши тим самим офіційності даному документу і в цей же день, о 13 год. 25 хв., ОСОБА_6 видав його ОСОБА_8 .

Повторно, ОСОБА_7 , обіймаючи відповідно до наказу №37 від 06.06.1979 року посаду секретаря навчальної частини вищого професійного училища №22 м.Сарни, маючи умисел на складання та видачу завідомо неправдивих офіційних документів, 02.06.2014 року о 16 год., перебуваючи у приміщенні ВПУ №22, що по вул.Технічній, 4 в м.Сарни Рівненської області, за попередньою змовою із заступником директора з навчально-виробничої роботи ВПУ №22 м.Сарни ОСОБА_6 , склала завідомо неправдивий офіційний документ, свідоцтво №31 на ім`я ОСОБА_9 , про нібито його навчання в період з 11.10.2013 року по 13.12.2013 року у вищому професійному училищі №22 м.Сарни Рівненської області за програмою підготовки, перепідготовки та підвищення кваліфікації «машиніст бульдозера, машиніст екскаватора одноковшового» обсягом 296 годин та складання кваліфікаційного іспиту і відповідно до протоколу №1 йому присвоєно кваліфікацію «машиніст бульдозера, машиніст екскаватора одноковшового»..Після чого в даному свідоцтві ОСОБА_7 власноручно виконала підпис за голову кваліфікаційної комісії, хоча до її складу не входила. При цьому вказані неправдиві відомості в даному свідоцтві ОСОБА_6 засвідчив своїм підписом як керівник навчального закладу, та скріпив відтиском печатки «Вище професійне училище №22 м.Сарни», надавши тим самим офіційності даному документу і в цей же день о 16 год. 20 хв. ОСОБА_6 видав його ОСОБА_9 .

Крім цього, ОСОБА_7 , обіймаючи, відповідно до наказу №37 від 06.06.1979 року посаду секретаря навчальної частини вищого професійного училища №22 м.Сарни Рівненської області, маючи умисел на складання та видачу завідомо неправдивих офіційних документів, 16.06.2014 року об 11 год. 07 хв., перебуваючи у приміщенні ВПУ № 22 по вул.Технічній, 4 в м.Сарни, повторно, за попередньою змовою із заступником директора з навчально-виробничої роботи ВПУ №22 м.Сарни ОСОБА_6 , склала завідомо неправдивий офіційний документ, а саме: ОСОБА_7 на прохання ОСОБА_6 , отримавши від останнього анкетні дані ОСОБА_12 , заповнила бланк свідоцтва, присвоївши йому №32, в якому зазначила, що ОСОБА_12 в період з 11.10.2013 року по 13.12.2013 року навчався у вищому професійному училищі №22 м.Сарни Рівненської області за програмою підготовки, перепідготовки та підвищення кваліфікації «машиніст бульдозера, машиніст екскаватора одноковшового» обсягом 296 годин та склав кваліфікаційні іспити, і відповідно до протоколу №1 йому присвоєно кваліфікацію «машиніст бульдозера, машиніст екскаватора одноковшового», хоча в дійсності ОСОБА_12 в цей період в даному закладі не навчався та іспитів не складав. Після цього в даному свідоцтві ОСОБА_7 власноручно виконала підпис як голова кваліфікаційної комісії, хоча до її складу не входила, а також на її прохання, відомості в даному свідоцтві були засвідчені відтиском печатки «Вище професійне училище №22 м.Сарни» головним бухгалтером ОСОБА_13 , яка не здогадувалась про злочинні наміри ОСОБА_7 і в цей же день об 11 год. 15 хв., ОСОБА_7 вказане свідоцтво видала ОСОБА_12 , при цьому засвідчити вказані неправдиві відомості як керівник навчального закладу в даному свідоцтві ОСОБА_6 не встиг, оскільки був затриманий працівниками міліції при отриманні неправомірної вигоди.

Винність ОСОБА_6 в одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе за вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданої йому влади та службового становища, поєднаного з вимаганням неправомірної вигоди, вчиненого повторно; в одержанні службовою особою неправомірної вигоди, а так само проханні надати таку вигоду для себе за вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду будь-якої дії з використанням наданої їй влади та службової становища, поєднаного з вимаганням неправомірної вигоди, вчиненими повторно, тобто за ч.4 ст.368 КК України (в редакції Закону України №222-18 від 18.04.2013 року; та ч.3 ст.368 КК України (в редакції чинній з 04.06.2014 року), службовому підробленні, тобто у складанні та видачі службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів за ч.1 ст.366 КК України, у придбанні та зберіганні бойових припасів без передбаченого законом дозволу за ч.1 ст.263 КК України та ОСОБА_7 у складанні та видачі працівником юридичної особи будь-якої форми власності, який не є службовою особою, завідомо підроблених службових документів, які посвідчують певні факти, що мають юридичне значення або надають певні права чи звільняють від обов`язків, вчинених повторно та за попередньою змовою групою осіб ч.3 ст.358 КК України відповідають фактичним обставинам справи, та не заперечується в апеляційній скарзі прокурора, а також при апеляційному розгляді, оскільки в суді першої інстанції за згодою учасників судового провадження було визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювались на підставі та у відповідності вимог ст.349 КПК України

Сам ОСОБА_6 в ході судового розгляду в суді першої інстанції давав послідовні й об`єктивні показання про обставини інкримінованих йому кримінальних правопорушень у повному обсязі, згідно обвинувального акта, повністю визнавав свою вину і щиро розкаявся у вчиненому.

Ці показання колегія суддів визнає достовірними, оскільки вони об`єктивно узгоджуються з іншими фактичним даними по справі і жодного стороною судового провадження не оспорюються.

За таких обставин, колегія суддів на підставі зібраних у справі доказів у визначеному судом першої інстанції обсязі та при апеляційному розгляді на підставі їх юридичної оцінки вважає правильною кваліфікацію дій обвинувачених ОСОБА_6 за ч.4 ст.368, ч.3 ст.368, ч.1 ст.366, ч.1 ст.263 КК України та ОСОБА_7 за ч.3 ст.358 КК України
Вироком Сарненського районного суду від 21 листопада 2014 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину за ч.4 ст.368, ч.3 ст.368, ч.1 ст.366, ч.1 ст.263 КК України та призначено покарання: за ч.4 ст.368 КК України 5 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані із виконанням адміністративно-господарських та організаційно-розпорядчих функцій на 2 роки 6 місяців без конфіскації майна та спеціальної конфіскації; за ч.3 ст.368, ст.69 КК України 4 роки позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані із виконанням адміністративно-господарських та організаційно-розпорядчих функцій на 2 роки без конфіскації та спеціальної конфіскації; за ч.1 ст.366 КК України 2 роки обмеження волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням адміністративно-господарських та організаційно-розпорядчих функцій на 2 роки; за ч.1 ст.263 КК України 3 роки позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено 5 років позбавленням волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані із виконанням адміністративно-господарських та організаційно-розпорядчих функцій строком 2 роки 6 місяців без конфіскації майна та спеціальної конфіскації та на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки. Відповідно до п.2,3,4 ст.76 КК України покладено обов`язки не виїжджати за межі України без дозволу органу КВІ, повідомляти органи КВІ про зміну місця проживання, роботи та періодично з`являтись для реєстрації в органи КВІ.

Ухвалено стягнути на користь держави з ОСОБА_6 4500 грн. 78 коп. та з ОСОБА_7 393 грн.12 коп. на залучення експертів та проведення експертиз.

Судом вирішено питання стосовно речових доказів.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеність вини обвинувачених в інкримінованих їм кримінальних правопорушеннях, правильність кваліфікації їх дій, вважає вирок суду в частині призначення покарання ОСОБА_6 таким, що підлягає скасуванню через невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого внаслідок м`якості та неправильного застосування закону про кримінальну відповідальність. При цьому, в обґрунтування своїх вимог вказує, що:

1) при призначенні покарання ОСОБА_6 суд без достатніх на те підстав застосував ст.69 КК України і призначив покарання нижче нижчої межі встановленої санкції статті та звільнив його від відбування покарання застосувавши положення ст.75 КК України.

2) обираючи таке покарання, судом не зазначено, яким чином вказані обставини істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, оскільки усі зазначені обставини лише характеризують особу.

3)судом безпідставно було враховано як пом`якшуючу обставину те, що обвинувачений активно сприяв розкриттю злочину. Проте, в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які дані щодо сприяння органам досудового слідства у з`ясуванні тих обставин, які мають істотне значення для повного розкриття злочину, оскільки обвинувачений вину не визнав та відмовився від дачі показів, що підтверджується протоколами допиту.

4) судом не в повній мірі враховано те, що обвинувачений вчинив тяжкий, умисний та корисливий злочин. При цьому ОСОБА_6 було вчинено злочин повторно та в складі групи осіб за попередньою змовою.

5) вважає, що не можна враховувати як пом`якшуючу обставину, що ОСОБА_6 вперше притягується до кримінальної відповідальності та стан здоров`я обвинуваченого, оскільки судом не обумовлено характер захворювання, яке може впливати на погіршення стану здоров`я обвинуваченого.

6) судом не в повній мірі враховано, що засуджений вчинив злочини, які підривають авторитет органів влади у сфері освіти, довіру людей щодо ефективності роботи та не взято до уваги те, що обвинувачений продовжує працювати у вказаному навчальному закладі та має можливість вчиняти аналогічні злочини.

7) при призначенні покарання судом не було дотримано вимог ст.75 КК України, оскільки, належним чином не вмотивовано тих обставин, які вказують на можливість виправлення обвинуваченого без реального відбування покарання. Судом лише зроблено посилання на ті пом`якшуючі обставини, які застосовані до ст..69 КК України, а тому безпідставне застосування ст..69, 75 КК України призвело до неправильного застосування судом закону про кримінальну відповідальність та призначення покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості та особі обвинуваченого.

8) при постановленні вироку судом першої інстанції не було призначено додаткове покарання у виді спеціальної конфіскації, яке є обов`язковим за санкціями ч.3 ст.368 та ч.4 ст.368 КК України, чим порушені вимоги пунктів 20, 21 листа ВССУ «Про деякі питання порядку здійснення судового провадження з перегляду судових рішень у суді апеляційної інстанції відповідно до КПК України» від 21.11.2012 року.

Просить вирок частково скасувати в частині призначення покарання ОСОБА_6 та ухвалити новий вирок, яким призначити покарання за ч.4 ст.368 КК України 5 років 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади які пов`язані із організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями строком 3 роки із спеціальною конфіскацією грошових коштів в сумі 2000 грн.. та з конфіскацією майна; за ч.3 ст.368 КК України 5 років позбавлення волі із позбавленням права обіймати посади, які пов`язані із організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями строком 3 роки з конфіскацією майна та із спеціальною конфіскацією в сумі 1000 грн.; за ч.1 ст.366 КК України 2 роки обмеження волі із позбавленням права обіймати посади, які пов`язанні із організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями на строк 2 роки; за ч.1 ст.263 КК України 3 роки позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити 5 років 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, які пов`язані із організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями строком на 3 роки, із спеціальною конфіскацією грошових коштів в розмірі 3000 грн. та з конфіскацією майна.

Цей же вирок відносно ОСОБА_7 засудженої за ч.3 ст.358 КК України не оскаржується і пропонується залишити без зміни.

Ухвалений вирок Сарненського районного суду від 21 листопада 2014 року відносно ОСОБА_6 підлягає скасуванню частково в частині призначеного покарання щодо незастосування судом першої інстанції спеціальної конфіскації на підставі ч.1 п.3 ст.407, ч.1 п.1 ст.412 КПК України внаслідок неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно ч.4 ст.368 КК України в редакції ЗУ від 18.04.2013р. №221-V11(вступив у дію 18.05.2013р) та ч.3 ст.368 КК України в редакції ЗУ від 13.05.2014р. №1261-V11 (вступив у дію 04.06.2014р.) за одержання неправомірної вигоди службовою особою передбачено додаткове покарання у виді конфіскації майна із спеціальною конфіскацією.

У роз`ясненнях, які містяться у п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003року «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено, що вирішуючи питання про застосування конфіскації майна, суди повинні враховувати, що такий вид додаткового покарання призначається лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині КК за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини.
Якщо додаткове покарання у виді конфіскації майна за санкцією статті (санкцією частини статті) є обов`язковим, то у разі прийняття рішення про звільнення особи від відбування покарання з випробуванням воно не застосовується, оскільки ст. 77 КК передбачено вичерпний перелік додаткових покарань, що можуть бути призначені у такому випадку, серед яких конфіскація майна відсутня. При прийнятті такого рішення у вироку мають бути наведені відповідні мотиви; посилатися на ст. 69 КК непотрібно.

Звернути увагу судів на те, що це правило не поширюється на випадки застосування судом передбаченої санкцією статті (санкцією частини статті) спеціальної конфіскації (предмети контрабанди, знаряддя і засоби полювання, незаконного зайняття рибним, звіриним або іншим водним промислом та все добуте тощо). (Пункт 19 в редакції постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 12 червня 2009 р.)
Таким чином, виходячи з наведеного колегія суддів дійшла висновку про те, що до ОСОБА_6 необхідно застосувати спеціальну конфіскацію у виді неправомірно отриманої ним вигоди грошових коштів у розмірі 3 тис. грн.

Згідно ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів. Тобто, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне і достатнє для її виправлення та яке б запобігало вчиненню нею інших злочинів.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» відповідно до п.1 ч.1 ст.65 КК суди повинні призначати покарання в межах установлених санкцією статті Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідки і даних про особу.

Обираючи покарання ОСОБА_6 , колегія суддів на підставі ст.50, 65 КК України, з урахуванням вчинення обвинуваченим тяжких та злочинів невеликої тяжкості, за обставин встановлених судом першої інстанції та перевірених при апеляційному розгляді справи, враховуючи особу винного, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Зокрема те, що ОСОБА_6 вперше притягується до кримінальної відповідальності, щиро розкаюється у вчиненому, незначний розмір отриманої неправомірної вигоди, відсутність настання будь-яких тяжких наслідків внаслідок його неправомірних дій, чи заподіяння істотної шкоди окремим особам, сприяння розкриттю злочину як повне визнання вини щодо усіх фактичних обставин справи з відмовою від дослідження доказів у судовому засіданні, позитивну характеристику за місцем роботи, незадовільний стан здоров`я, що підтверджується наданою при апеляційному розгляді довідкою.
За наявності наведених обставин, колегія суддів вважає, що вони істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_14 злочину, що дає підстави для призначення покарання за аналогічним епізодом, відповідальність за який настає в редакції за ч.3 ст.368 КК України від 13.05.2014р. яка за санкцією є аналогічною, що і в попередній редакції ч.4 ст.368 КК для застосування ст..69 КК України, тобто визначення покарання за окремим епізодом нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті Особливої частини цього Кодексу. Крім того, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, приймаючи до уваги дані про особу винного, який характеризується позитивно, сукупність вищенаведених обставин, що пом`якшують покарання, належну поведінку обвинуваченого, щирість розкаяння, висвітлену при апеляційному розгляді, колегія суддів вважає, що виправлення ОСОБА_6 можливе без відбування покарання, а тому є підстави для застосування і ст..75 КК України.
Виходячи з наведеного, покарання із застосуванням положень вказаних норм закону буде достатнім і необхідним, а тому підстав для застосування більш суворого покарання про що зазначає прокурор в апеляційній скарзі колегія суддів не вбачає.
Твердження прокурора про те, що суд без достатніх підстав застосував ст..69 КК України колегія суддів вважає такими, що не заслуговують на увагу, оскільки є достатні пом`якшуючі обставини для призначення покарання за ч.3 ст.368 КК нижче від найнижчої межі встановленої в санкції цієї статті. Посилання прокурора про те, що в матеріалах кримінального провадження відсутні докази про активне сприяння розкриттю злочину, суд вважає позбавленими підстав, оскільки вони спростовуються матеріали кримінального провадження. Доводи прокурора про те, що вчинення злочину вперше та стан здоров`я обвинуваченого не можна віднести до пом`якшуючих обставин, колегія суддів вважає такою, що не заслуговує на увагу так як суперечить вимогам положенням ч.2 ст.66 КК України. Посилання прокурора про те, що судом безпідставно не застосовано додаткове покарання у виді спеціальної конфіскації є обґрунтованим і підлягає задоволенню
На підставі наведеного і керуючись ст.ст.407, 412, 418, 419 КПК України, колегія суддів -
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_5 задовольнити частково.
Вирок Сарненського районного суду від 21 листопада 2014 року відносно обвинуваченого ОСОБА_6 в частині призначення покарання без спеціальної конфіскації скасувати.
Призначити ОСОБА_6 покарання:

за ч.4 ст.368 КК України 5 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані із виконанням адміністративно-господарських та організаційно-розпорядчих функцій на 2 роки 6 місяців із спеціальною конфіскацією майна грошових коштів в сумі 2000грн. в доход держави;

за ч.3 ст.368, ст.69 КК України 4 роки позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані із виконанням адміністративно-господарськихта організаційно-розпорядчих функцій на 2 роки із спеціальної конфіскації грошових коштів в сумі 1000грн.;

за ч.1 ст.366 КК України 2 роки обмеження волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням адміністративно-господарських та організаційно-розпорядчих функцій на 2 роки;

за ч.1 ст.263 КК України 3 роки позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити 5 років позбавленням волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані із виконанням адміністративно-господарських та організаційно-розпорядчих функцій строком 2 роки 6 місяців із спеціальною конфіскацією грошових коштів як неправомірної вигоди в сумі 3000грн.. в доход держави.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.

На підставі п.2,3,4 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_6 обов`язки не виїжджати за межі України без дозволу органу КВІ, повідомляти органи КВІ про зміну місця проживання, роботи та періодично з`являтись для реєстрації в органи КВІ.

В решті цей вирок залишити без зміни.
Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення.
Вирок може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий: ОСОБА_1
Судді: ОСОБА_2
ОСОБА_3