№621/3052/13-к
Пр. 1-кс/621/300/2013
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.10.2013 року м. Зміїв

Слідчий суддя Зміївського районного суду Харківської області Вельможна І.В., за участю: секретаря судового засідання Москалець О.О., прокурора Власенко М.С., слідчого Проскуріної Ж.А., підозрюваного ОСОБА_1, розглянувши клопотання слідчого СВ Зміївського РВ ГУМВС України в Харківській області Проскуріної Ж.А., погоджене з прокурором прокуратури Зміївського району Харківської області Власенко М.С., про застосування запобіжного заходу - тримання під вартою у відношенні

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Соколово Зміївського району Харківської області, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_2, в силу ст. 89 КК України не судимого,

якому вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,

в с т а н о в и в :

08.10.2013 року слідчий СВ Зміївського РВ ГУМВС України в Харківській області Проскуріна Ж.А., у провадженні якої знаходяться матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001351 від 24 вересня 2013 року та 06 жовтня 2013 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, звернулася до суду з клопотанням, в якому зазначила, що ОСОБА_1 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України за наступних обставин:

28.09.2013 року о 19 годині в с. Першотравневе Зміївського району Харківської області ОСОБА_1 незаконно збув наркотичний засіб-канабіс, маса якого в перерахунку на суху речовину склала 13,2823 грамма, за 600 грн. громадянину ОСОБА_4, який в подальшому добровільно видав зазначений наркотичний засіб працівникам міліції.

Крім того 06.10.2013 року о 17 годині 20 хвилин в с. Першотравневе Зміївського району Харківської області ОСОБА_1 незаконно збув наркотичний засіб - канабіс, маса якого в перерахунку на суху речовину склала 14,2732 грамма, за 600 грн. громадянину ОСОБА_4, який в 06.10.2013 року о 17 годині 35 хвилин добровільно видав зазначений наркотичний засіб працівникам міліції.

06.10.2013 року ОСОБА_1 затриманий в порядку ст.208 КПК України.

07.10.2013 року ОСОБА_1, вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Допитаний як підозрюваний ОСОБА_1 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.307 КК України, винним себе визнав у повному обсязі та пояснив про обставини вчиненого ним злочину.

Вважала, що підозрюваний ОСОБА_1, може переховуватись від органів досудового розслідування, перешкоджати кримінальному провадженню, в т.ч. і шляхом вчинення тиску на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, а тому, враховуючи тяжкість покарання, що йому загрожує, є неможливим застосування до нього більш м'яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою.

У судовому засіданні прокурор Власенко М.С. та слідчий СВ Зміївського РВ ГУМВС України в Харківській області Проскуріна Ж.А., наполягали на задоволенні клопотання, вказуючи на наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України та наявність ризиків, визначених ст. 177 КПК України.

Підозрюваний ОСОБА_1 свою вину у злочині, передбаченому ч. 2 ст. 307 КК України визнав. Просив не застосувати щодо нього запобіжний захід - тримання під вартою, оскільки він не має наміру ухилятися від слідства та суду або перешкоджати кримінальному провадженню.

Вислухавши сторони, дослідивши надані письмові докази, дійшов наступного:

У відповідності до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов'язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Статтею 178 КПК України визначено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього кодексу, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов'язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров'я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв'язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов'язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м'яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м'яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Сторонами кримінального провадження надані докази того, що ОСОБА_1 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена ч. 2 ст. 307 КК України, відповідно з якою йому загрожує, у разі визнання винуватим у цьому кримінальному правопорушенні, покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років; не має постійної роботи; після події, що мала місце 28.09.2013 року, у зв'язку з якою йому оголошено про підозру у вчиненні злочину, був затриманий в якості підозрюваного під час проведення оперативної закупки 06.10.2013 року, що свідчить про можливість вчинення ним нового злочину. Наявність перелічених обставин свідчить про наявність ризиків, зазначених у статті 177 КПК України.

Водночас, прокурором не доведено, що жоден із більш м'яких запобіжних заходів, крім тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Крім того, письмовими доказами підтверджується, що ОСОБА_1 за місцем проживання характеризується, як особа відносно якої компрометуючих матеріалів не надходило, має стійкі соціальні зв'язки, проживає за зареєстрованим місцем проживання.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного, слідчий суддя враховує вимоги п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув'язнення.

Оцінивши обставини визначені ст. 178 КПК України, дійшов висновку, що надані сторонами кримінального провадження докази доводять обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним вказаного кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені статтею 177 КПК України, і на які вказується у клопотанні.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м'який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов'язки, передбачені частиною п'ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Оскільки прокурор довів обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої ст. 194 КПК України, але не довів обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, належить застосувати щодо підозрюваного більш м'який запобіжний захід - домашній арешт, що є співрозмірним з наявними ризиками та забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов'язків.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3, 6 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу внутрішніх справ за місцем проживання підозрюваного, обвинуваченого.

Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 176-178, 181, 183, 193, 194, 196, 197 КПК України, слідчий суддя-

у х в а л и в :

1.Відмовити у задоволенні клопотання слідчого СВ Зміївського РВ ГУМВС України в Харківській області Проскуріної Ж.А., погоджене з прокурором прокуратури Зміївського району Харківської області Власенко М.С., про застосування запобіжного заходу - тримання під вартою у відношенні ОСОБА_1.

2.Застосувати у відношенні підозрюваного ОСОБА_1 запобіжний захід - домашній арешт.

3.Заборонити підозрюваному ОСОБА_1 залишати своє житло за адресою: АДРЕСА_1 у період з 20 години до 7 години наступного дня;

4.Покласти на підозрюваного ОСОБА_1 обов'язок прибувати до слідчого відділення Зміївського РВ ГУМВС України в Харківській області, до прокурора прокуратури Зміївського району або до суду за першою вимогою.

5.Строк дії ухвали - до 07 грудня 2013 року.

6.Ухвалу для виконання передати Зміївському РВ ГУМВС України в Харківській області.

7.Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області протягом п'яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: