Справа № 150/817/14-к
Провадження №11-кп/772/228/2015
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 квітня 2015 рокум. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:
головуючого-судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченої ОСОБА_7 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці кримінальне провадження №0000006 за апеляційною скаргою заступника прокурора Вінницької області ОСОБА_8 на вирок Чернівецького районного суду Вінницької області від 17 грудня 2014 року, яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка та мешканки АДРЕСА_1 , українка, громадянка України, із середньою спеціальною освітою, одружена, працююча листоношею відділення Укрпошти в с. Букатинка Чернівецького району Вінницької області, раніше не судима;
визнана винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України, з призначенням покарання:
- за ч. 2 ст. 191 КК України у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виборчим процесом строком на 1 рік;
- за ч. 1 ст. 366 КК України у виді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виборчим процесом строком на 1 рік.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточне покарання визначено у вигляді 3 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виборчим процесом строком на 1 рік.
Основне покарання у вигляді штрафу у розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян вирішено виконувати самостійно.
На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування основного покарання у вигляді позбавлення волі з призначенням іспитового терміну строком на 2 роки та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
На підставі ч. 2 ст. 86 КК України, п. «є» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь Управління державного казначейства у Чернівецькому районі Вінницької області 2310 гривень.
ОСОБА_7 визнано винною у вчиненні кримінальних правопорушень за наступних обставин.
ОСОБА_7 , перебуваючи на посаді секретаря дільничної виборчої комісії (далі ДВК) № 051302 одномандатного виборчого округу № 15 з виборів народних депутатів України 2012 року, розміщеного за адресою: с. Букатинка Чернівецького району Вінницької області, являлася особою, тимчасово спеціально уповноваженою на виконання функцій держави щодо організації, підготовки, проведення виборів, підрахунку голосів виборців, а також забезпечення додержання однакового застосування законодавства. А тому, відповідно до вимог Закону України «Про вибори народних депутатів» ОСОБА_7 виконувала функції представника влади, так як була зобов`язана забезпечити законний порядок проведення цих виборів, виконання рішень, прийнятих в межах повноважень, які є обов`язковими для всіх суб`єктів та інших учасників виборчого процесу. Зважаючи на викладене, ОСОБА_7 являлася службовою особою та керуючись наданими повноваженнями, правами і обов`язками, вчинила службові злочини за наступних обставин: так, виконуючи обов`язки секретаря ДВК № 051302, ОСОБА_7 здійснювала покладені на неї організаційно-розпорядчі функції у відповідності до вимог ч. 1 ст. 33 Закону України «Про вибори народних депутатів», а саме основною формою роботи виборчої комісії є засідання, яке скликається головою комісії, в разі його відсутності - заступником голови, в разі відсутності голови та його заступника - секретарем комісії. У відповідності до ч. 3 ст. 47 Закону України «Про вибори народних депутатів» членам виборчих комісій у межах загальної економії фонду оплати праці, передбаченого кошторисом видатків відповідної виборчої комісії на підготовку і проведення виборів депутатів, може бути нарахована і виплачена одноразова грошова винагорода в порядку, встановленому Центральною виборчою комісією. При цьому згідно частини 1 розділу 2 Порядку нарахування та виплати одноразової грошової винагороди членам окружних і дільничних виборчих комісій з виборів народних депутатів України, затвердженого постановою Центральної виборчої комісії № 108 від 12.07.2012 року - одноразова грошова винагорода членам виборчих комісій нараховується та виплачується виключно за наявності загальної економії фонду оплати праці, передбаченого кошторисом видатків відповідної окружної виборчої комісії, згідно з прийнятим виборчою комісією рішенням тим членам комісії, які брали активну участь у її роботі, незалежно від того, на платній чи на безоплатній основі вони працюють у відповідній комісії. Відповідно до розділу 2 частини 2 зазначеного Порядку - розмір одноразової грошової винагороди членам виборчої комісії визначається на засіданні цієї комісії за поданням її голови і залежить від особистого внеску кожного члена комісії у її діяльність, про що приймається відповідне рішення. Таким чином, 14 листопада 2012 року ОСОБА_7 , достовірно знаючи зазначені вище вимоги закону, працюючи секретарем дільничної виборчої комісії № 051302 одномандатного виборчого округу № 15 з виборів народних депутатів 2012 року, внаслідок службового становища, маючи право оперативного управління майном, а саме коштами, призначеними для оплати праці членів виборчих комісій, шляхом зловживання своїм службовим становищем, всупереч вимогам чинного законодавства, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно - небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом, з корисливих спонукань, з метою отримання одноразової грошової винагороди, яка була виділена на преміювання членів дільничної виборчої комісії, без проведення засідання виборчої комісії та без складання відповідного протоколу засідання, власноручно підписала постанову «Про нарахування та виплату одноразової грошової винагороди» від 14 листопада 2012 року, яку в подальшому надала до бухгалтерії ОВК, внаслідок чого привласнила таким чином грошові кошти у вигляді незаконно отриманої грошової винагороди в сумі 1130 грн. та здійснила розтрату грошових коштів на загальну суму 1180 грн., а саме незаконно надала одноразову грошову винагороду голові ДВК № 051302 ОСОБА_9 в сумі 1180 грн. У зв`язку з протиправними діями ОСОБА_7 з державного бюджету в якості премії їй та голові дільничної виборчої комісії ОСОБА_9 всього було виплачено 2310 грн., що становить суму спричинених збитків.
Окрім цього, ОСОБА_7 , перебуваючи на посаді секретаря дільничної виборчої комісії № 051302 одномандатного виборчого округу № 15 з виборів народних депутатів України 2012 року, розміщеної за адресою: с. Вила - Ярузькі Чернівецького району Вінницької області, являлася особою, тимчасово спеціально уповноваженою на виконання функцій держави щодо організації підготовки, проведення відповідних виборів, підрахунку голосів виборців, а також забезпечення додержання однакового застосування законодавства. У відповідності до вимог Закону України «Про вибори народних депутатів», ОСОБА_7 виконувала функції представника влади, так як забезпечувала законний порядок проведення виборів, мала реальну можливість впливати на їх хід, прийняття рішень в межах повноважень, які є обов`язковими для всіх суб`єктів та інших учасників виборчого процесу.
Відповідно до ч. 2 ст. 54 Виборчого кодексу України члени Комісії відповідно до цього Закону є посадовими особами. Згідно статті 96 даного Кодексу голова, заступник голови, секретар і члени виборчої комісії є посадовими особами виборчої комісії. Згідно ст.. 33 Закону України «Про вибори народних депутатів» - виборча комісія є колегіальним органом. Основною формою роботи ДВК є засідання, яке скликається головою комісії, в разі його відсутності - заступником голови, в разі відсутності голови та його заступника - секретарем комісії, рішення виборчої комісії приймається відкритим голосуванням більшістю голосів від складу комісії. Так, у відповідності до частини 3 ст. 47 Закону України «Про вибори народних депутатів» членам виборчих комісій у межах загальної економії фонду оплати праці, передбаченого кошторисом видатків відповідної виборчої комісії на підготовку і проведення виборів депутатів, може бути нарахована і виплачена одноразова грошова винагорода в порядку, встановленому Центральною виборчою комісією. При цьому згідно частини 1 розділу 2 Порядку нарахування та виплати одноразової грошової винагороди членам окружних і дільничних виборчих комісій з виборів народних депутатів України, затвердженого постановою Центральної виборчої комісії № 108 від 12.07.2012 - одноразова грошова винагорода членам виборчих комісій нараховується та виплачується виключно за наявності загальної економії фонду оплати праці, передбаченого кошторисом видатків відповідної окружної виборчої комісії, згідно з прийнятим виборчою комісією рішенням тим членам комісії, які брали активну участь у її роботі, незалежно від того, на платній чи на безоплатній основі вони працюють у відповідній комісії. Враховуючи викладене, 14 листопада 2012 року ОСОБА_7 , перебуваючи на посаді секретаря дільничної виборчої комісії № 051302 одномандатного виборчого округу № 15 з виборів народних депутатів України 2012 року, розміщеної за адресою: с. Букатинка Чернівецького району Вінницької області, маючи статус посадової особи, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно - небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом, з корисливих спонукань, з метою отримання одноразової грошової винагороди в сумі 1130 грн., видала завідомо неправдивий офіційний документ, а саме: надала до окружної виборчої комісії № 15 затверджену особистим підписом постанову від 14.11.2012 «Про нарахування та виплату одноразової грошової винагороди». Дане діяння секретаря виборчої комісії ОСОБА_7 суперечить ст. 33 Закону України «Про вибори народних депутатів» та статті 106 Виборчого кодексу України, так як засідання дільничної виборчої комісії, що є основною формою роботи ДВК, з метою розгляду даного питання не проводилося і відповідне рішення не приймалося.
Не погодившись з вироком суду, заступник прокурора Вінницької області ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просив вирок суду скасувати в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченої внаслідок м`якості. Ухвалити новий вирок, яким засудити ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 191 КК України на 3 роки позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виборчим процесом, на 1 рік 6 місяців, за ч. 1 ст. 366 КК України до штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виборчим процесом, на 1 рік. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточне покарання визначити у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виборчим процесом строком на 1 рік 6 місяців. На підставі ч. 2 ст. 86 КК України, п. «є» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» ОСОБА_7 звільнити від відбування покарання. З мотивувальної частини вироку виключити вказівку про необхідність застосування вимог ст. 72 КК України. В решті вирок залишити без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, виступ прокурора ОСОБА_6 на підтримку апеляційної скарги, обвинуваченої ОСОБА_7 , яка поклалась на розсуд суду, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, за яким вона засуджена, відповідає фактичним обставинам справи, ґрунтується на доказах та ніким не оспорюється.
При цьому є слушними доводи прокурора про порушення судом Закону України про кримінальну відповідальність при призначенні обвинуваченій покарання.
Згідно ч. 1 ст. 70 КК України при сукупності злочинів суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.
Суд першої інстанції, призначивши покарання ОСОБА_7 за кожний злочин окремо, вирішив застосувати принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим.
Відповідно до п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року № 7 суд вправі визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим при призначенні за окремі злочини, що входять у сукупність, покарання як одного виду, так і різних. Однакові за видом і розміром покарання поглиненню не підлягають, крім випадку, коли вони призначені у максимальних межах санкцій статей (санкцій частин статей) КК України.
Призначивши додаткове покарання як за ч. 2 ст. 191 КК України так і за ч. 1 ст. 366 КК України у виді позбавлення обіймати посади, пов`язані з виборчим процесом, строком 1 рік, що не є максимальною межею санкцій частин вказаних статей, суд не взяв до уваги вищевказані роз`яснення пленуму та поглинув однакові за видом та розміром покарання, визначивши остаточне додаткове покарання 1 рік позбавлення обіймати посади, пов`язані з виборчим процесом.
В п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено: коли за злочини, що утворюють сукупність, призначено основні покарання різних видів, які не підлягають заміні (штраф, позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю), суд може застосувати принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим або призначити кожне з них до самостійного виконання.
Обравши принцип поглинення покарань, суд одночасно застосував положення ст. 72 КК України та вирішив покарання у виді штрафу, призначене за ч. 1 ст. 366 КК України, виконувати самостійно, що свідчить про суперечливу позицію суду та є порушенням кримінального закону.
Крім того, суд двічі звільнив обвинувачену ОСОБА_7 від відбування покарання, спочатку на підставі ст. 75 КК України від основного покарання, а потім від відбування покарання на підставі акту амністії.
При цьому суд не зважив на те, що якщо до особи може бути застосовано кілька підстав для звільнення від покарання, то для цього застосовується підстава, яка найбільшим чином поліпшує становище особи.
Статтею 75 КК України передбачено звільнення визнаної судом винної особи від відбування лише основного покарання та тягне за собою застосування до особи, яка вчинила злочин, певних обмежень прав і свобод.
В той же час на підставі акту амністії особа звільняється від відбування як основного так і додаткового покарання без встановлення будь-яких обмежень.
В даному випадку суд, призначивши ОСОБА_7 покарання, мав би звільнити її від відбування покарання на підставі п. «є» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році», оскільки, як вбачається з матеріалів справи, наявні достатні підстави для такого звільнення, а саме вчинення ОСОБА_7 злочинів невеликої тяжкості, наявність у неї матері, яка досягла 81-річного віку, при відсутності інших працездатних дітей, та її письмове клопотання про таке звільнення.
З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність тягне за собою часткове скасування вироку.
Керуючись ст. 405, 407, 420 КПК України, суд,
у х в а л и в:
Апеляційну скаргу заступника прокурора Вінницької області ОСОБА_8 задовольнити.
Вирок Чернівецького районного суду Вінницької області від 17 грудня 2014 року щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання скасувати.
Призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 191 КК України у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виборчим процесом, на 1 рік 6 місяців, за ч. 1 ст. 366 КК України до штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виборчим процесом, на 1 рік.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточне покарання визначити у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виборчим процесом строком на 1 рік 6 місяців.
На підставі ч. 2 ст. 86 КК України, п. «є» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» ОСОБА_7 звільнити від відбування покарання.
З мотивувальної частини вироку виключити вказівку про необхідність застосування вимог ст. 72 КК України. .
В решті вирок залишити без змін.
Вирок може бути оскаржений безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення.
Головуючий: (підпис) ОСОБА_2
Судді: (підписи) ОСОБА_3
ОСОБА_4
Згідно оригіналу.
Суддя: