№ 1-194/08
ВИРОК

Іменем України

26.03. 2008 року
м. Київ

Печерський районний суд м. Києва в складі :

головуючого судді

Підпалого В.В.

при секретарі

Первій О.А.

за участю прокурора

Ярошенка Ю.І.

захисника

адвоката ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в
приміщенні Печерського районного суду в м. Києві справу по обвинуваченню

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 р.н., уродж. м. Києва, гр- на України, украї­нця, освіта
середня спеціальна, працю­ючого електромонтажником у виробничому коопе­ративі
«Олена», не
одруженого, не військовозобов'язаного, зареєстрованого та прожи­ваючого за
адресою: АДРЕСА_1, судимостей відповідно
до ст. 89 КК України не має,-

у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч. 1 КК
України, -

ВСТАНОВИВ:

05.10.2007 року
приблизно о 10 год. ОСОБА_1, знаходячись у салоні маршрутного таксі № 12 маршрута «Теремки- Софіівська
площа», яке рухалось по вул. Червоноармійській в м. Києві від зупинки « ст.
метрополітену «Либідська» до зупинки «вул. Ковпака», скориставшись тим, що за
його діями ніхто не спостерігає, таємно, з корисливих мотивів, викрав чуже майно,
яке належить ОСОБА_3 а
саме гаманець вартістю 50 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 05.10.2007 року становить 252 грн.
50 коп., в якому знаходились гроші в сумі 51 долар США, що згідно курсу НБУ
станом БУ станом на 05.10.2007 року становить 257 грн. 55 коп., 25 євро, що
згідно курсу НБУ станом станом на 05.10.2007 року становить 178 грн. 13 коп.,
та 42 грн., а всього майна на загальну суму 730 грн. 18 коп., після чого з
місця вчинення злочину зник.

Підсудний ОСОБА_1 свою
вину у вчиненні злочину, що йому інкримінується, визнав повністю, щиро
розкаявся у вчиненому і показав, що 5.10.2007 року вранці він їхав в
маршрутному таксі № 12 маршрута «Теремки- Софіївська площа». Впевнившись, що за
ним ніхто не спостерігає, він заліз рукою всередину сумки раніше не знайомої
жінки. Там, він намацав гаманець, обережно витягнув його та непомітно швидко
сховав у кишеню своїх штанів. При цьому ні жінка та ніхто з пасажирів нічого не
помітив. Це він зробив, коли маршрутка рухалась по вул. Червоноарміскій від ст.
метро «Либідська» до наступної зупинки, де вказана вище жінка вийшла, а він
поїхав далі. Не заперечував зазначену у обвинувальному висновку кількість і
вартість викраденого майна. Свої дії оцінив негативно, зазначив, що усвідомив свій
вчинок і більше такого вчиняти не буде.

Враховуючи те, що
підсудний ОСОБА_1 не оспорював фактичні обставини справи і судом встановлено,
що він правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у
добровільності та істинності його позиції, заслухавши думку учасників судового
розгляду та роз'яснивши їм положення ст. 299 КПК України, суд визнав
недоцільним дослідження інших доказів по справі, крім тих, що характеризують
особу підсудного.

Оцінюючи зазначене, суд
приходить до висновку про те, що винність
ОСОБА_1 у вчиненні злочину, що йому інкримінується, доведена повністю, а
його умисні дії правильно кваліфіковані за ст. 185 ч. 1 КК України, як таємне
викрадення чужого майна (крадіжка).

Обставиною, яка
пом'якшує покарання, відповідно до вимог ст. 66 КК України, суд визнає щире
каяття підсудного.

Обставин, що обтяжує
покарання підсудному, відповідно до вимог ст. 67 КК України, судом не
встановлено.

При обранні міри покарання
підсудному суд враховує наступні обставини справи:

- ступінь тяжкості вчиненого підсудним злочину передбаченого ст. 185 ч. 1 КК
України, який віднесений кримінальним законом до категорії злочинів середньої
тяжкості;

- особу ОСОБА_1, який працює, має постійне місце
проживання, за місцем праці та проживання характеризується задовільно, не
судимий відповідно до ст. 89 КК України, кримінальну справу порушену відносно
нього 23.02.2002 року по факту крадіжки 22.02.2002
року закрито на підставі ст. 6 п. 2 КПК України, у зв'язку з тим, що вартість
викраденого майна не перевищувала трьох неоподаткованих мінімумів доходів
громадян, на обліку у лікаря-нарколога
та лікаря- психіатра не перебуває.

Тому суд вважає, що перевиховання та
виправлення ОСОБА_1 можливе без ізоляції від суспільства, тому необхідно призначити йому покарання в
межах санкції ст. 185 ч. 1 КК України,
пов'язане з позбавленням волі, але із застосуванням правил ст. 75 КК України -
звільненням від відбування покарання з випробуванням та покладенням на нього
обов'язків, передбачених
ст. 76 КК України - не виїжджати за межі України на постійне проживання
без дозволу органу кримінально-виконавчої системи, повідомляти зазначений орган
про зміну місця проживання та періодично з'являтися для реєстрації в органи
кримінально-виконавчої системи.

Долю речових доказів
необхідно вирішити відповідно до ст. 81 КПК України.

На підставі викладеного,
керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України,-

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1,
визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч. 1 КК України, та призначити йому покарання - 3 (три) роки
позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України
звільнити засудженого ОСОБА_1 від відбування призначеного покарання з
випробуванням з іспитовим строком 2 (двох) років.

Згідно ст. 76 КК України покласти на
засудженого ОСОБА_1 обов'язки протягом
іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне проживання без
дозволу органу кримінально-виконавчої системи, повідомляти зазначений орган про
зміну місця проживання та періодично з'являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої
системи.

Речові докази по справі,- гаманець,
гроші в сумі 25 євро, 51 долар США та 42 грн., які находяться на зберіганні
потерпілої ОСОБА_3, залишити їй же, як власниці.

Міру
запобіжного заходу засудженому ОСОБА_1до вступу вироку в законну силу залишити
без змін - підписку про невиїзд з
постійного місця проживання.

Вирок може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва через Печерський районний суд м. Києва протягом 15 діб з моменту
його проголошення.

Суддя
В.В.
Підпалий