АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №11-кп/790/193/15 Головуючий 1-ої інстанції: ОСОБА_1
Справа: №64/9014/13-к Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч. 2 ст. 185 КК
Іменем України
29 січня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
обвинуваченого - ОСОБА_7 , захисника - ОСОБА_8 ,
потерпілого - ОСОБА_9
розглянула у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 12 листопада 2014 року, у відповідності з яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Липецьк РФ, громадянин України, з середньою освітою, одружений, має малолітню дитину, непрацюючий, раніше судимий:
-29.08.2007 року Дзержинським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, звільнений на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком 3 роки;
- 17 квітня 2008 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185, 71 КК України до 5 років 3 місяців позбавлення волі, звільнений умовно-достроково на підставі постанови Миколаївського районного суду від 29 квітня 2011 року на не відбутий строк 2 роки 1 день,
засуджений за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років обмеження волі.
Постановлено стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 9 500 грн. на відшкодування матеріальної шкоди.
ОСОБА_7 визнано винним у тому, що 31 жовтня 2013 року о 13-00 год. він, знаходячись біля буд. 39 по вул. С.Грицевця в м. Харкові за допомогою ножиць відкрив замок двері автомобіля ГАЗ 2517 д.н. НОМЕР_1 та таємно викрав із нього барсетку з грошима у сумі 3000 грн., чим спричинив потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на вказану суму.
31 травня 2014 року о 10-40 год. він же разом з особою, матеріали кримінального провадження відносно якої виділені в окреме провадження, знаходячись біля буд. 23 по вул. С.Грицевця в м. Харкові, за попередньою змовою за допомогою частини з-під ножиців відкрили замок дверей автомобіля ГАЗ д.н. НОМЕР_2 і таємно викрали барсетку з грошима в сумі 3500 грн., мобільний телефон «НТС Дізаєр 520 І» вартістю 1158 грн., а всього викрали майна ОСОБА_9 на загальну суму 4658 грн.
Крім того, 05 серпня 2014 року ОСОБА_7 разом з особою, матеріали кримінального провадження відносно якої виділені в окреме провадження, знаходячись біля супермаркету «Клас» по пр. Московському, 295 в м. Харкові, за попередньою змовою за допомогою частини з-під ножиців відкрили замок дверей автомобіля ГАЗ д.н. НОМЕР_3 і таємно викрали з нього ноутбук марки «НР Пробук 455Н6R14ER» вартістю 3030 грн., чим спричинив потерпілому ОСОБА_11 матеріальну шкоду на вказану суму.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок змінити, звільнивши його від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з випробувальним строком 3 роки та стягнути з нього на користь потерпілого ОСОБА_11 3030 грн. на відшкодування матеріальної шкоди, посилаючись на те, що суд при призначенні покарання не взяв до уваги пом`якшуючі обставини його щире каяття, добровільне відшкодування шкоди потерпілим, наявність батьків-пенсіонерів, з яких батько є інвалідом 2 групи, які потребують допомоги, наявність малолітньої дитини 2013 року народження.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та захисника, які підтримали апеляційну скаргу, думку потерпілого, який підтримав апеляційну скаргу обвинуваченого, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги і просив залишити її без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Як зазначається у вироку суду, керуючись вимогами ст.ст. 50,65 КК України, при призначенні покарання ОСОБА_7 суд врахував ступінь тяжкості та суспільної небезпеки вчиненого, дані про особу обвинуваченого одружений, є батьком малолітньої дитини, раніше неодноразово судимий, за місцем проживання характеризується формально, на обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває. В якості обставини, що пом`якшує покарання, суд врахував визнання вини ОСОБА_7 , а обставиною, що обтяжує покарання - рецидив злочинів.
Таким чином, доводи апеляційної скарги обвинуваченого про неврахування судом першої інстанції його щирого каяття та наявності малолітньої дитини є необґрунтованими.
Перевіряючи можливість застосування до обвинуваченого положень ст. 75 КК України, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 75 КК України, суд може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням, якщо дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи.
В судовому засіданні апеляційної інстанції, окрім вищевказаних обставин, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_7 , встановлено, що останній з працевлаштувався, має на утриманні батьків пенсійного віку, з яких батько ОСОБА_12 є інвалідом 2 групи.
Також, з пояснень потерпілого ОСОБА_9 , які він дав у суді апеляційної інстанції, обвинувачений відшкодував йому спричинену шкоду в повному обсязі.
Згідно з нотаріально-засвідченою заявою потерпілого ОСОБА_10 , останній одержав від ОСОБА_7 повну моральну компенсацію і не має до нього претензій будь-якого характеру, в тому числі фінансового.
Але ж, враховуючи наведені вище дані про ступінь тяжкості злочину, особу винного, інші наведені обставини справи, колегія суддів відзначає, що обвинувачений ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий до позбавлення волі за вчинення корисливих злочинів, зокрема тяжкого. Останній злочин, за який його засуджено, він вчинив у перше півріччя після закінчення строку умовно-дострокового звільнення з місць позбавлення волі, що свідчить про неможливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання.
Наведені в апеляційній скарзі обвинуваченого інші обставини, які на думку обвинуваченого, не були враховані судом першої інстанції при призначенні йому покарання - фактичне добровільне відшкодування шкоди потерпілим, наявність батьків, що потребують допомоги, не є такими, що безумовно свідчать про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.
Тому колегія суддів зазначає, що з урахуванням усіх даних, що характеризують особу обвинуваченого та принципу індивідуалізації покарання, суд обґрунтовано призначив ОСОБА_7 покарання у виді обмеження волі, за наявності альтернативних покарань, при цьому не у максимальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 2 ст. 185 КК України.
Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано призначив ОСОБА_7 покарання без застосування ст. 75 КК України, а доводи апеляційної скарги обвинуваченого правильності цього висновку не спростовують. Тому, колегія суддів залишає апеляційну скаргу ОСОБА_7 без задоволення.
Що стосується прохання обвинуваченого стягнути з нього на користь потерпілого ОСОБА_11 3030 грн. в відшкодування матеріальної шкоди, то вказана вимога не може бути задоволена, оскільки потерпілий не визнаний цивільним позивачем і ним, відповідно, не заявлявся цивільний позов у межах даного кримінального провадження.
У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядав вирок суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Приймаючи до уваги викладене, керуючись ст. ст. 392, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 12 листопада 2014 року у відношенні ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч. 2 ст. 185 КК України, без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: