У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13
лютого 2008 року

Колегія суддів судової
палати в кримінальних справах
Апеляційного суду Тернопільської області в складі :

Головуючого - Декайла П.В.

Суддів - Гавриш Г.П., Демченко О.В.

З участю прокурора - Семенця О.А.

захисників - ОСОБА_1, ОСОБА_2

потерпілого - ОСОБА_3

представника потерпілого - ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні в
м.Тернополі кримінальну справу за апеляціями захисника ОСОБА_1, потерпілого
ОСОБА_3 та старшого помічника прокурора м.Тернополя, на вирок Тернопільського
міськрайонного суду від 6 грудня 2007 року, яким

ОСОБА_5,

ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженець

с.Кам"янка,
Апостоловського району,

Дніпропетровської
області, українець, гр-н.

України,
одружений, непрацюючий, житель

АДРЕСА_1, раніше не

судимий

засуджений
за ч.1 ст.122 КК України до 2-х років позбавлення волі;

- за ч.2
ст.296 КК України до 3-х років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів,
шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточне покарання
засудженому ОСОБА_5 визначено у вигляді 3-х років позбавлення волі.

Міра запобіжного заходу засудженому ОСОБА_5 змінена з
підписки про невиїзд на взяття під варту із залу суду.

Цивільний позов задоволено частково. Стягнуто з засудженого
ОСОБА_5 в користь потерпілого ОСОБА_3
6828,23 грн. спричинених йому матеріальних збитків та 12000 грн.
заподіяної моральної шкоди.

Згідно вироку суду ОСОБА_5 визнаний винним та засуджений за
вчинення злочинів при слідуючих обставинах.

Так 19 січня 2007 року близько 19.00 год. група осіб, серед
яких були ОСОБА_5 та ОСОБА_6, перебуваючи в нетверезому стані, знаходилися на
проїжджій частині дороги по вул.Б.Лепкого, навпроти магазину "Сонях",
у м.Тернополі, створюючи при цьому перешкоду для проїзду автомобіля "Волга
ГАЗ-31105" НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_7, у салоні якого також знаходилися в якості пасажирів потерпілі
ОСОБА_3 та ОСОБА_8. Після того, як ОСОБА_3 зробив їм зауваження, з приводу
безпідставного знаходження їх на проїжджій частині дороги, ОСОБА_5разом із
ОСОБА_6, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до
суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, висловлюючись
нецензурною лайкою, підійшли до вищевказаного автомобіля, з якого вже вийшов
потерпілий ОСОБА_3, та ігноруючи існуючі у суспільстві елементарні правила та
норми поведінки, моральності, добропристойності, безпричинно почали наносити
останньому удари руками та ногами в
різні частини тіла і зокрема в ділянку голови та обличчя.

Коли ж з автомобіля вийшов ОСОБА_8. щоб з"ясувати
причини незаконних дій ОСОБА_5 та ОСОБА_6 останній, продовжуючи свої
хуліганські дії, ігноруючи існуючі у суспільстві елементарні правила і норми
поведінки, моральності, добропристойності, діючи з особливою зухвалістю, наніс
ОСОБА_8 удари кулаком в обличчя та голову. У цей час із магазину
"Сонях" вибіг ОСОБА_9, який приєднався до злочинних хуліганських дій
ОСОБА_5та ОСОБА_6 та спільно з ними, грубо порушуючи громадський порядок з
мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою
зухвалістю, зазначені особи продовжили наносити удари руками та ногами в різні
ділянки тіла потерпілому ОСОБА_3.

Під час нанесення ОСОБА_3. ударів, ОСОБА_6 вихопив з руки
потерпілого мобільний телефон "NOKIA" 6230, за допомогою якого той
намагався зателефонувати у міліцію, і кинувши на землю, разом з ОСОБА_5 та
ОСОБА_9 його розтоптали, призвівши даний мобільний телефон до його повної
непридатності щодо використання за цільовим призначенням.

Після того як ОСОБА_5та ОСОБА_9, діючи разом з особливою
зухвалістю, продовжували наносити удари руками та ногами в різні ділянки тіла
лежачому на землі ОСОБА_3., ОСОБА_6 з місця вчинення злочину втік.

Внаслідок вищеописаних хуліганських дій, вчинених групою
осіб, зокрема ОСОБА_5, а також ОСОБА_6 та ОСОБА_9, потерпілому ОСОБА_3. було
заподіяно тілесні ушкодження у вигляді синців повік обох очей, тупої травми
правого ока із субкон'юктивальним крововиливом, контузією очного яблука і
деструкцією склистого тіла; підшкірної гематоми діаметром 4 см. скроневої
ділянки справа; гематоми правої вушної раковини; множинних саден лоба,
перенісся, правого ока, " різаної рани довжиною 2,0 см. нижньої повіки,
рани довжиною 1,0 см. верхньої повіки справа"; травматичної екстракції
(видалення) першого верхнього зуба; саден обох колін; підвивиха правого
верхнього зуба, крововиливу у слизову оболонку верхньої та садна слизової
оболонки нижньої губи, садна у правій виличній та лівій підщелепній ділянках,
лівого передпліччя, правої гомілки, синців лівих колін і гомілки, синця та
садна правого коліна; травму голови, що супроводжувалося явищами струсу
головного мозку та гострою двобічною післятравматичною сенсоневральною
приглуховатістю зі зниженням слуху І ступеню, які згідно висновку
судово-медичного експерта № 34 від 19.04.2007 року не були небезпечними для
життя, але потягнули тривалий (більше 21 дня) розлад здоров"я і за цією
ознакою належать до тілесних ушкоджень середньої тяжкості. Крім цього ОСОБА_5
разом з ОСОБА_6та ОСОБА_9під час вчинення хуліганських дій знищили майно
потерпілого ОСОБА_3, а саме: мобільний телефон "NOKIA 6230", штани,
джемпер чоловічий, шкіряну куртку, загальна вартість яких згідно висновку
судово-товарознавчої експертизи №6-109 від 20.04.2007 року, до нанесення їм
ушкоджень, могла становити 1252,12 грн.

Також умисними хуліганськими діями ОСОБА_5, який діяв в групі
з ОСОБА_6 та ОСОБА_9 потерпілому ОСОБА_8 було заподіяно тілесні ушкодження у
вигляді садна потиличної ділянки справа, синців верхньої повіки правого ока та
лівої щічної ділянки, які згідно висновку судово-медичного експерта № 191 від
26.01.2007 року, відносяться до легких тілесних ушкоджень.

В своїй апеляції захисник ОСОБА_1, посилаючись на те, що
судом в достатній мірі не були враховані всі обставини, що пом'якшують
покарання ОСОБА_5, вважає що відносно нього застосована занадто сувора міра
покарання, яка не відповідає його особі та явно несправедлива через її суворість.
В зв'язку з цим, апелянт просить вирок суду в частині призначення покарання
засудженому ОСОБА_5 змінити, пом'якшивши йому покарання із застосуванням ст.75
КК України.

В своїй апеляції потерпілий ОСОБА_3, не погоджуючись з
рішенням суду щодо розміру стягнутої в його користь з засудженого ОСОБА_5 суми
заподіяних йому матеріальних та моральних збитків, просить вирок суду в цій
частині змінити, задовольнивши заявлені ним позовні вимоги в повному об'ємі.

В апеляції старшого помічника прокурора м.Тернополя ставиться
питання про зміну вироку щодо засудженого ОСОБА_5 у зв'язку з невідповідністю
призначеного йому судом покарання ступеню тяжкості вчиненого ним злочину та особі засудженого
внаслідок суворості. В зв'язку з чим апелянт просить призначити засудженому
ОСОБА_5 покарання із застосуванням ст.75 КК України, звільнивши його від
відбування покарання з відстрочкою та іспитовим строком.

Заслухавши доповідача, виступи захисників ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
потерпілого ОСОБА_3 та його представника, міркування прокурора, який не
підтримав апеляцію старшого помічника прокурора м.Тернополя і вважає, що вирок
суду слід залишити без змін, розглянувши матеріали кримінальної справи та
дослідивши доводи поданих апеляцій, колегія суддів прийшла до переконання, що
подані апеляції до задоволення не підлягають.

Висновки суду, викладені у вироку, відповідають фактичним
обставинам справи. Винність ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, за які його засуджено,
стверджується як повним визнанням своєї вини самим засудженим, так і доказами
зібраними під час проведення досудового слідства та дослідженими в судовому
засіданні і в апеляціях не оскаржується.

Кваліфікація дій ОСОБА_5за ст.ст. 122 ч.1, 296 ч.2 КК України
є вірною і ніким не оспорюється.

Призначаючи покарання засудженому ОСОБА_5 суд у відповідності
до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, врахував характер та ступінь тяжкості
вчиненого ним злочину, конкретні обставини та його найбільш активну роль у
вчиненні зазначених злочинних дій, обставини, які обтяжують покарання, зокрема
вчинення ним злочину у стані алкогольного сп'яніння. Одночасно суд 1-ї
інстанції врахував також і те, що ОСОБА_5вперше притягується до кримінальної
відповідальності, у вчиненому розкаявся, позитивно характеризується, вживав
заходів щодо часткового відшкодування шкоди, злочин ним вчинений у молодому
віці, що спростовує твердження захисника ОСОБА_1 в апеляції про те, що судом
1-ї інстанції не враховані наявні пом'якшуючі покарання обставини.

Проаналізувавши всі обставини по справі в їх сукупності суд
1-ї інстанції прийшов до вірного переконання, що виправлення та перевиховання
засудженого ОСОБА_5не можливе без ізоляції від суспільства.

На думку колегії суддів, визначена судом щодо ОСОБА_5міра
покарання є законною, справедливою та відповідає вчиненому ним та даним про
його особу, а тому спростовує посилання старшого помічника прокурора
м.Тернополя в апеляції, щодо невідповідності призначеного засудженому судом
покарання ступеню тяжкості злочину та його особі внаслідок суворості.

Стосовно вирішення питання щодо заявленого потерпілим
цивільного позову колегія суддів вважає, що суд 1-ї інстанції вірно вирішив
дане питання, задовольнивши його частково.

Вирішуючи питання відносно стягнення з засудженого ОСОБА_5в
користь потерпілого ОСОБА_3 спричинених йому матеріальних збитків, суд виходив
із висновку експерта товарознавця, який належно аргументований, містить в собі
посилання на відповідні інформаційні джерела та переконливі обгрунтування, а
тому щодо його законності та професійності сумнівів не викликає. Крім цього в
задоволення понесених потерпілим витрат
матеріального характеру суд 1-ї інстанції відніс витрати пов'язані із
проведенням першого етапу імплантації зуба, а також витрати пов'язані із
придбанням медичних препаратів для лікування, що було підтверджено відповідними
документами. На підставі наявних документальних доказів суд 1-ї інстанції вірно
визначив, що позов в частині стягнення матеріальної шкоди в користь потерпілого
ОСОБА_3 складає загальну суму 6828,23 грн.

Безпідставним є посилання потерпілого ОСОБА_3 в апеляції,
щодо незаконної відмови в задоволенні його позовних вимог стосовно витрат на
наступний, другий, етап імплантації та виготовлення постійної конструкції
(зубопротезування) в сумі 2088 грн. Суд
1-ї інстанції прийшов до вірного переконання, що дані вимоги не можуть бути
задоволені, оскільки зазначені витрати потерпілим на час розгляду справи по
суті не понесені.

Вирішуючи питання про стягнення з засудженого ОСОБА_5в
користь потерпілого ОСОБА_3 завданої йому моральної, немайнової, шкоди, суд 1-ї
інстанції взяв до уваги характер і тривалість моральних та душевних страждань
потерпілого, перенесених ним внаслідок
заподіяння шкоди його здоров'ю, порушення нормального ритму життя потерпілого,
що було пов'язано із необхідністю проходження ним тривалого лікування, змін,
які відбулися у житті потерпілого після заподіяння, злочинними діями
засудженого, шкоди його здоров'ю. Враховуючи всі ці обставини суд прийшов до
переконання, що позовні вимоги потерпілого в цій частині підлягають до
часткового задоволення в сумі 12000 грн.

На думку колегії суддів, визначена судом 1-ї інстанції сума
стягнення спричиненої матеріальної та моральної шкоди з засудженого ОСОБА_5в
користь потерпілого ОСОБА_3 є обгрунтованою і підтверджується наявними та
дослідженими в судовому засіданні доказами.

Отже, за таких обставин, підстав до зміни вироку суду та
пом'якшення покарання засудженому ОСОБА_5 колегія суддів не вбачає.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 356, 365, 366 КПК
України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляції захисника ОСОБА_1, потерпілого ОСОБА_3 та старшого
помічника прокурора м.Тернополя залишити без задоволення, а вирок
Тернопільського міськрайонного суду від 6 грудня 2007 року щодо ОСОБА_5 - без
змін.

Головуючий :

Судді апеляційного суду :