Справа № 639/1552/15-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 квітня 2015 року слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника Харківського слідчого ізолятора ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , заарештованого ОСОБА_6 , розглянувши матеріали скарги адвоката ОСОБА_5 в інтересах заарештованого ОСОБА_6 про незаконне утримання особи в Харківському СІЗО,
ВСТАНОВИВ:
Адвокат ОСОБА_5 звернувся до суду зі скаргою (заявою) в порядку ст. 206 КПК України та посилається на безпідставне утримання ОСОБА_6 під вартою в умовах Харківського слідчого ізолятора УДПтС України в Харківській області. Зазначає, що ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 24.12.2014 р. матеріали кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч. 1, п. п. 9, 13 ч. 2 ст. 115 КК України направлені прокурору Харківської області для організації досудового розслідування. Ухвалою суду було залишено без змін запобіжний захід відносно ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою. Враховуючи, що ОСОБА_6 тримається під вартою з 2010 р., адвокат просить визнати незаконним його тримання під вартою.
В судовому засіданні ОСОБА_6 та адвокат ОСОБА_5 підтримали скаргу та просили її задовольнити, також повідомили, що 2.04.2015 р. апеляційним судом Харківської області було скасовано ухвалу Фрунзенського районного суду м. Харкова від 24.12.2014 р., проте копію ухвали надати учасники процесу не мали можливості у зв`язку з неотриманням її в апеляційному суді.
Прокурор та представник Харківського слідчого ізолятора проти задоволення заяви заперечували, посилаючись на її необґрунтованість та наявність правових підстав для подальшого тримання особи під вартою.
Заслухавши пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали скарги та матеріали, які надані представником Харківського слідчого ізолятора.
Відповідно до ч.5 ст. 206 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний звільнити особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких трималася ця особа, не доведе: 1) існування передбачених законом підстав для затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; 2) неперевищення граничного строку тримання під вартою; 3)відсутність зволікання у доставленні особи до суду.
Як вбачається з наданих до суду та досліджених в судовому засіданні матеріалів, ОСОБА_6 був затриманий 14.11.2011 р. Постановою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 17.11.2011 р. у відношенні ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 10.04.2012 р. ОСОБА_6 визнано винним у скоєнні злочинів, передбачених ч. 1, п. п. 9, 13 ч. 2 ст. 115 КК України та засуджено до довічного позбавлення волі.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 26.02.2013 р. зазначений вирок суду скасовано,справу направлено на новий судовий розгляд.

Вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 16.09.2013 р. ОСОБА_6 визнано винним у скоєнні злочинів, передбачених ч. 1, п. п. 9, 13 ч. 2 ст. 115 КК України та засуджено до довічного позбавлення волі.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 18.03.2014 р. зазначений вирок суду скасовано,справу направлено на новий судовий розгляд.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 24.12.2014 р. матеріали кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч. 1, п. п. 9, 13 ч. 2 ст. 115 КК України направлені прокурору Харківської області для організації досудового розслідування.

Вказаною ухвалою запобіжний захід ОСОБА_6 залишено у вигляді тримання під вартою.

Як пояснили в судовому засіданні учасники процесу, ухвалою апеляційного суду Харківської області від 2.04.2015 р. скасовано ухвалу Фрунзенського районного суду м. Харкова від 24.12.2014 р., проте копія зазначеного судового рішення не видавалась.

Відповідно до п. 9 Розділу ХІ Перехідних Положень КПК України (2012 р.), запобіжні заходи, застосовані під час дізнання та досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Обраний відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою згідно постанови Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 17.11.2011 р. змінений чи скасований не був, а навпаки, був продовжений ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 24.12.2014 р.

Як пояснив в судовому засіданні представник Харківського слідчого ізолятора, на адресу установи не надходило будь-яких ухвал щодо скасування ухвали Фрунзенського районного суду м. Харкова від 24.12.2014 р., а також щодо зміни запобіжного заходу ОСОБА_6 . До цього часу ОСОБА_6 перераховується за апеляційним судом Харківської області.

В той же час, беручи до уваги, що на час розгляду скарги він перебуває під вартою, є підстави вважати про залишення судом апеляційної інстанції запобіжного заходу відносно нього без змін.

Суд також бере до уваги, що вказану ухвалу суду ОСОБА_6 не оскаржено, тобто він погоджувався з продовженням строку тримання його під вартою судом.

При розгляді справи в порядку ст. 206 КПК України слідчий суддя не досліджує законність судових рішень, якими особі обраний запобіжний захід, а лише перевіряє законність підстав її утримання під вартою.

Зазначене свідчить про наявність правових підстав для подальшого тримання особи під вартою.

На підставі викладеного та керуючись ст. 206, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні скарги адвоката ОСОБА_5 в інтересах заарештованого ОСОБА_6 відмовити.

Ухвала в силу ст. 309 КПК України оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складений 7 квітня 2015 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1