Справа № 583/1690/15-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"08" червня 2015 р. м. Охтирка

Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі :

головуючого ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Охтирського міськрайонного суду Сумської області кримінальне провадження № 0000039 від 16.04.2015 року по обвинуваченню :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вільхуватка, Великобурлуцького району, Харківської області, українця, громадянина України, освіта середня, одруженого, призваного на військову службу під час мобілізації на особливий період ІНФОРМАЦІЯ_2 27.04.2014 року, підсобного робітника 1 інженерно-будівельного відділення 3 інженерно-будівельного взводу 2 інженерно-будівельної роти, солдата, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 3 ст. 407 КК України,-

встановив:

18.11.2014р. підсобний робітник 1 інженерно-будівельного відділення 3 інженерно-будівельного взводу 2 інженерно-будівельної роти солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем за призивом під час мобілізації на особливий період, в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст.ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1,4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, без дозволу командування військової частини, з метою тимчасового ухилення від виконання обов`язків військової служби, достовірно знаючи свій обов`язок проходити військову службу за призовом під час мобілізації, самовільно залишив місце служби - військову частину - польова пошта НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) Під час незаконної відсутності у військовій частині ОСОБА_4 обов`язків військової служби не виконував, а проводив час на власний розсуд, не пов`язаний з проходженням військової служби. 22.05.2015р. солдат ОСОБА_4 , усвідомивши протиправність своїх дій, добровільно з`явився до військової частини - польової пошти НОМЕР_1 , де продовжив виконання своїх службових обов`язків, тобто самовільно залишив військову частину, без поважних причин на термін понад 194 доби.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, визнав повністю та пояснив, що йому було відомо про наслідки залишення військової частини без дозволу командира, однак 18.11.2014р., не дочекавшись дозволу командира, самовільно покинув розташування військової частини-польова пошта НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ), пославшись на те, що жінка має проблеми зі здоров`ям і потребувала його допомоги. 22.05.2015р. добровільно повернувся в розташування військової частини. У вчиненому щиро розкаявся, просив суворо не карати.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні пред`явленого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду також не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорені.
Таким чином, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_4 у скоєнні злочину знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і його дії суд кваліфікує за ч. 3 ст. 407 КК України, тобто самовільне залишення місця служби тривалістю понад один місяць, вчинене військовослужбовцем.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який раніше не судимий, визнання вини, на обліку у психдиспансері та наркодиспансері не перебуває, має постійне місце роботи, за місцем проживання характеризується добре, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, хвору дружину.

До пом`якшуючих покарання обставин суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обтяжуючих покарання обставин судом не встановлено.

З урахуванням всіх обставин справи суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання за ч.3 ст. 407 КК України, у виді позбавлення волі та звільнити його від відбування покарання з випробуванням, застосувавши ст.ст. 75, 76 КК України,оскільки на думку суду, таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нового злочину.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 373-374 КПК України , суд -

ухвалив:

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні злочину передбаченого за ч. 3 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців, якщо він не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України:
- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції,
- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи;
- періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Сумської області через Охтирський міськрайонний суд Сумської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя

Охтирського міськрайонного суду

Сумської області ОСОБА_1