В И Р О К справа
№ 1-102

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2008 року Врадіївський районний суд
Миколаївської області в складі
головуючого судді Висоцького М.Т., при секретарі Козирєвій С.П. з участю
помічника прокурора Лук'яненко І.С., розглянувши у відкритому судовому
засіданні в с.м.т. Врадіївка кримінальну
справу по звинуваченню підсудних

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженця села Пилипівка, Любашівського району, Одеської

області,
громадянина України, українця, освіта загальна середня,

одруженого, утриманців не має,
працює водієм в Любашівській

сільраді, раніше до кримінальної
відповідальності не

притягувався, проживаючого в смт
Любашівка Любашівського

району
Одеської області,

та

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,

уродженця села Ново-Російськ, Саратського району, Одеської

області,
українця, громадянина України, освіта загальна-середня,

розлучений, має на
утриманні неповнолітню дитину, не працює, до

кримінальної
відповідальності не притягувався,
проживає в АДРЕСА_1,

в скоєнні злочину, передбаченого ст. 185 ч.3 КК України,

В С Т А Н О В И В :

20 жовтня
2000 року, біля 22 години підсудні ОСОБА_2.,ОСОБА_1 з іншою особою (померлим
ОСОБА_3.) за попередньою змовою між собою по ініціативі ОСОБА_2, переслідуючи
корисливу мету та умисел на викрадення чужого майна, таємно проникли на
територію домоволодіння потерпілого
ОСОБА_4. де з будівлі для утримання великої рогатої худоби (під навісу)
викрали телицю вагою 400 кг червоного окрасу, якою в подальшому розпорядилися
на свій розсуд, спричинивши тим самим ОСОБА_4 матеріальну шкоду на суму 1600
грн., яку повністю йому добровільно відшкодували в ході досудового слідства.

В
судовому засіданні підсудні ОСОБА_2. таОСОБА_1 свою вину у вчиненні
вказаних дій визнали повністю і дали суду слідуючи свідчення.

Так,
підсудні ОСОБА_2. пояснив суду, що восени 2000 року по своїм справам
приїздив в село Федорівка Врадіївського
району і проїжджаючи через село Красновку помітив там біля одного з
будинків телицю, яку вирішив викрасти, про що сказав підсудному ОСОБА_1 та нині покійному
ОСОБА_3., яким запропонував прийняти в цьому участь на що вони погодилися. На слідуючий день,
вночі всі разом поїхали на його мотоциклі з коляскою марки „ІЖ-Планета” село Красновка і через город зайшли в
подвір'я вказаного будинку, який,
як він
пізніше дізнався, належить
потерпілому ОСОБА_4., де з дерев'яної будівлі
(під навісу) викрали телицю вагою біля 400 кг., яку вдвох з ОСОБА_3
провели в смт Любашівку де він її прив”язав на околиці села , а потім
забрав додому. Підсудний ОСОБА_1 після
викрадення поїхав його мотоциклом з Красновки
додому. Телиця була тільною і пізніше привела теля, яке він через півтори місяці забив і по домовленості з ОСОБА_3 віддав йому
м”ясо, за співучасть в крадіжці, а
підсудного ОСОБА_1 пригостив за
це спиртними напоями . Дану телицю
він протримав у себе два роки, а потім
продав сусіду. В 2008 році бувша його дружина ОСОБА_5 заявила про крадіжку в
міліцію.

ПідсуднийОСОБА_1 дав суду аналогічні
свідчення.

Крім визнання
своєї вини самими підсудними ОСОБА_2. та
ОСОБА_1 їх вина у вчиненні вказаних дій
підтверджується і свідченнями
потерпілогоОСОБА_4., який пояснив суду, що в жовтні 2000 року ввечері,
він пішов з дому на роботу охороняти гарман, а коли прийшов вранці з роботи то
виявив, що з дерев”яної будівлі (піднавісу), розміщеної в дворі, пропала його
телиця красної масті вагою біля 400 кг., яку він відразуж почав шукати і помітив на свому
городі двоє слідів від взуття та слід
телиці, які вели звідти до автодороги
сполученням „Полтава-Кишинів”. Про крадіжку він заявив в міліцію, але злочин
був розкритий тільки в цьому році. Ніяких претензій до підсудних немає. Вони
повністю відшкодували йому спричинену ними шкоду.

Вивчивши
матеріали справи та дослідивши вказані докази, суд вважає повністю доведеною
вину підсудних ОСОБА_2. іОСОБА_1 в таємному викрадені чужого майна (крадіжки)
вчиненому за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням в
сховище і кваліфікує ці їхні дії по ч.3 ст.185 КК України.

Призначаючи
покарання підсудним ОСОБА_2. таОСОБА_1,
суд враховує, як пом”якшуючими
відповідальність обставинами те, що вони вперше вчинили злочин, їхнє
щире каяття та повне відшкодування потерпілому спричинених їхніми злочинними діями матеріальних збитків,
наявність на утриманні у підсудногоОСОБА_2 неповнолітньої дитини.

Обтяжуючих
відповідальність обставин суд не вбачає.

Враховуючи
викладене, обставини справи, особи підсудних, їх позитивну характеристику по
місцю проживання, і бездоганну поведінку після скоєння злочину, ступінь
суспільної небезпеки скоєного ними злочину, вказані пом'якшуючі
відповідальність обставини та відсутність обтяжуючих відповідальність обставин,
суд вважає можливим їх виправлення та перевиховання без ізоляції від
суспільства і доцільним призначити їм покарання згідно ст. 69 КК України, більш
м'яке чим передбачає санкція ч.3 ст.185
КК України з послідуючим звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК
України.

Керуючись ст. 323,324, КПК України, суд,-

З А С У Д И В:

ОСОБА_2 і
ОСОБА_1 визнати винним по ст. 185 ч.3 КК України і призначити покарання
з застосуванням ст. 69 КК України:

- підсудномуОСОБА_2
-у вигляді двох років позбавлення волі.

- підсудномуОСОБА_1 -у вигляді одного року
позбавлення волі.

На
підставі ст.75 КК України звільнити
засуджених ОСОБА_2 і ОСОБА_1 від
відбування покарання з випробуванням при
умові, якщо вони протягом 1 (одного)
року не скоять
новий злочин.

Відповідно до п. 3, 4 ст. 76 КК
України, зобов”язати засуджених
ОСОБА_2 і ОСОБА_1 повідомляти органи
кримінально - виправної
системи про зміну
місця проживання, роботи,
а також періодично
з”являтися в ці
органи для реєстрації.

До
набрання вироку
законної сили,
обрану відносно засуджених
міру запобіжного заходу
залишити туж саму -
підписку про невиїзд.

Вирок
може бути оскаржений
до апеляційного суду
Миколаївської області
протягом п”ятнадцяти діб
з моменту його
проголошення.

Суддя
:
М.Т. Висоцький