У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Редьки А.І.

суддів

Лавренюка М.Ю., Заголдного В.В.

за участю прокурора

Саленка І.В.

розглянула
в судовому засіданні в м. Києві 17 січня 2008 року кримінальну справу за
касаційним поданням заступника прокурора Полтавської області на постанову
Пирятинського районного суду Полтавської області від 12 жовтня 2006 року, якою

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1
народження,

раніше не судимого,
-

на
підставі ст. 6 п. 4 КПК України, ст. 1 п. "г" Закону України
"Про амністію" від 31 травня 2005 року звільнено від кримінальної
відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

В апеляційному порядку справа щодо ОСОБА_1.
не розглядалася.

Органами досудового слідства ОСОБА_1.
обвинувачувався у тому, що
протягом 2001 - 2002 років, будучи приватним підприємцем, залучав та надавав
грошові позики сільськогосподарським підприємствам під відсотки за їх
користування з метою отримання неконтрольованого доходу у великих розмірах.

Так, у
листопаді 2001 року та у березні 2002 року, ОСОБА_1. за домовленістю з приватним підприємцем ОСОБА_2, з метою
кредитування ПСП «Промінь» отримав від останнього гроші в сумі 40 000 грн., які за його згодою були надані по договорах
позики від свого імені та імені
ОСОБА_2. господарству у вигляді кредитів в особі директора господарства
ОСОБА_3. під 20 % щомісячно за користування кредитом, про що були укладені
відповідні угоди від імені ОСОБА_1. та ОСОБА_2.

У серпні 2002 року ОСОБА_1.
отримав від ПСП «Промінь» в порядку розрахунку за надані позики продукцію господарства, а саме, зерно на
суму 33909 грн. та гроші в сумі 55000 грн., всього на загальну суму 88909 грн. Отримане зерно ОСОБА_1. реалізував і,
зловживаючи довірою та шляхом обману,
заволодів чужим майном в особливо великих розмірах, що в 5229 разів перевищує неоподаткований мінімум доходів
громадян, тобто у великих розмірах.

Крім
того, у листопаді-грудні 2001 року, ОСОБА_1. з метою надання позики Березоворудському
державному аграрному технікуму та отримання доходу у великих розмірах за домовленістю
з приватним підприємцем ОСОБА_2., залучивши його кошти та надав Березоворудському ДАТ позику в сумі 90000 грн. в
особі директора Котенка О.В. під 20%
щомісячно за користування позикою.

У серпні 2002 року ОСОБА_1.
отримав у Березоворудському ДАТ в порядку розрахунку за надані позики зерно ячменю та пшениці на загальну суму 116 474 грн.
77 коп., яке в подальшому реалізував, а отримані кошти шляхом обману та
зловживання довірою привласнив, тобто заволодів
чужим майном в особливо великих розмірах, які в 6851 разів перевищують неоподаткований мінімум доходів громадян.

У касаційному поданні прокурор просить
постанову щодо ОСОБА_1. скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд.
При цьому зазначає, що постанову винесено в порушення вимог ч. 2 ст. 6 КПК
України, крім того, його безпідставно звільнено від відповідальності на
підставі Закону України "Про амністію" від 31 травня 2005 року,
оскільки санкція ч. 4 ст. 190 КК України передбачає покарання від 5 до 12 років
позбавлення волі.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав касаційне
подання, перевіривши матеріали справи та доводи подання, колегія суддів вважає,
що касаційне подання підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно статті 1 Закону України "Про
амністію" від 31 травня 2005 року звільняються від покарання у виді позбавлення
волі на певний строк особи, засуджені за умисні злочини, за які законом передбачено
покарання, менш суворе, ніж позбавлення волі на строк не більше п'яти років.

Проте, як убачається з оскаржуваної постанови,
ОСОБА_1. звільнено
від кримінальної відповідальності за ч. 4 ст. 190 КК України, тобто за вчинення
умисного злочину, за який передбачено покарання від п'яти до дванадцяти років позбавлення
волі.

Прийнявши таке рішення, суд безпідставно
звільнив ОСОБА_1. від кримінальної відповідальності, чим допустив неправильне
застосування кримінального закону.

Тому зазначена постанова підлягає скасуванню,
а справа направленню на новий судовий розгляд.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне
звернути увагу місцевого суду на те, що згідно ч. 2 ст. 6 КПК України, якщо обставини
про застосування акту амністії виявляються в стадії судового розгляду, суд повинен
доводити розгляд справи до кінця із постановленням обвинувального вироку та звільненням
засудженого від покарання.

На підставі наведеного та керуючись ст.
ст. 394, 396 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

касаційне подання заступника прокурора Полтавської
області задовольнити.

Постанову
Пирятинського районного суду Полтавської області від 12 жовтня 2006 року щодо ОСОБА_1 скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд.

С у д д і :

Редька А.І. Лавренюк
М.Ю. Заголдний В.В.