Справа №639/910/15-к
Провадж. №1-в/639/637/15
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 липня 2015 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - ОСОБА_1 , за участю: секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , засудженого ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , представника Харківського слідчого ізолятору ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові провадження за клопотанням захисника адвоката ОСОБА_5 в інтересах засудженого:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, який має на утриманні малолітню дитину, проживаючого до затримання за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засудженого, останній раз: 21 листопада 2012 року Московським районним судом м. Харкова, з урахуванням ухвали апеляційного суду Харківської області від 16.12.2013 року, за ч.2 ст.307 КК України до 6 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна,
про умовно-дострокове звільнення на підставі ст. 81 КК України, -

в с т а н о в и в :

До Жовтневого районного суду м. Харкова надійшло клопотання адвоката ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання на підставі ст.81 КК України. В обґрунтування клопотання захисник та засуджений ОСОБА_4 посилались на той факт, що останній став на шлях виправлення, режим тримання не порушує, заохочувався адміністрацією установи, зв`язок з рідними підтримує, має на утриманні малолітню дитину та матір, яка є особою пенсійного віку, на даний час довів своє виправлення, подальше його перевиховування можливе без ізоляції від суспільства.
В судовому засіданні захисник адвокат ОСОБА_5 та засуджений ОСОБА_4 підтримали подане клопотання, просили суд прийняти рішення про умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання.
Представник Харківського слідчого ізолятора у вирішенні клопотання покладався на розсуд суду.
Прокурор під час судового засідання заперечував проти застосування умовно-дострокового звільнення у відношенні засудженого ОСОБА_4 посилаючись на те, що він раніше неодноразово засуджувався за злочини у сфері обігу наркотичних засобів, за період знаходження у слідчому ізоляторі мав 5 стягнень, в установі не був працевлаштований та не отримував заробітну плату, що відповідно, на думку прокурора, є перешкодою для застосування вимог ст.81 КК України до вказаної особи.
Заслухавши пояснення захисника та засудженого, представника адміністрації Харківського слідчого ізолятору та прокурора, дослідивши надані матеріали особової справи та надані до суду докази в їх сукупності, суд дійшов до такого.
Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_4 відбуває покарання за вироком Московського районного суду м. Харкова від 21.11.2012 року, з урахуванням ухвали апеляційного суду Харківської області від 16.12.2013 року, за ч. 2 ст. 307 КК України до 6 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

Згідно ст.12 КК України злочин, за вчинення якого був засуджений ОСОБА_4 , є умисними тяжким.

Умовно-дострокове звільнення може бути застосовано до осіб, засуджених за вчинення умисного тяжкого злочину, якщо вони відбули не менше двох третин строку покарання, та сумлінною поведінкою та ставленням до праці довели своє виправлення (ч. 2, п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України).

Строк відбування ОСОБА_4 покарання рахується з 01.09.2010 року, із заліком попереднього тримання під вартою з 23.06.2009 року по 11.09.2009 року, та з 24.09.23009 року по 08.12.2009 року, кінець строку - 30 березня 2016 року.

Отже, на момент розгляду клопотання засуджений відбув більш ніж 2/3 частини призначеного строку покарання.

Надаючи оцінку вимогам клопотання в частині матеріального критерію доведеності сумлінною поведінкою та ставленням до праці факту виправлення ОСОБА_4 , необхідно зазначити таке.

Вимогами п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким №2 від 26.04.2002 року визначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Матеріали про умовно-дострокове звільнення, мають відображати процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, у зв`язку з чим дослідженню підлягають, окрім іншого, дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків тощо (п.13 постанови Пленуму ВСУ №2 від 26.04.2002 року).

Вимогами п.17 вказаної постанови Пленуму ВСУ №2 від 26.04.2002 року встановлено, що судам слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
За час відбування покарання ОСОБА_4 мав одне заохочення (05.02.2015 року) за активну участь у роботах з благоустрою території установи. (а.о.с 227-228) До цього, протягом відбування покарання інших заохочень не мав.
При цьому, судом встановлено, що ОСОБА_4 хоча і засуджений вищезазначеним вироком, проте, стосовно нього також здійснюється досудове розслідування по кримінальному провадженню №0000242, обвинувальний акт по якому ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 19.05.2015 року було повернуто прокурору прокуратури Харківської області. (т. 3 а.о.с. 40-41)
У зв`язку з зазначеними обставинами, згідно відповіді в.о. начальника Харківського слідчого ізолятора від 30.06.2015 року №12/5-3415, зазначена установа не є місцем відбування покарання засудженим ОСОБА_4 , тому до участі у програмах диференційованого виховного впливу та в самодіяльних організаціях він не залучався; засуджений ОСОБА_4 мав змогу звернутися до адміністрації установи з відповідною заявою щодо залучення його до праці, однак таких заяв від нього не надходило; у суспільному житті установи засуджений ОСОБА_4 не мав можливості приймати участь, така можливість існує лише у осіб, які відбувають покарання у відділенні соціально-психологічної служби (т. 3 а.о.с 55, 58, 59).
Відповідно до медичних довідок Харківського слідчого ізолятора, ОСОБА_4 має захворювання - тромбофлебічний синдром лівої гомілки, набряково-больова форма; хронічна венозна недостатність 2-го ступеню. Рекомендовано амбулаторний курс медикаментозного лікування. На даний час ОСОБА_4 перебуває на диспансерному обліку у лікарів медичної частини установи з приводу вищевказаного захворювання. При загостреннях хвороби отримує проти рецидивне лікування. На час огляду лікування від наркотичної залежності не потребує. З вищезазначеним захворюванням можливо залучення до ЛФК (а.с.118, т. 3 а.о.с. 56).
З огляду на викладене, ставлення ОСОБА_4 до праці та участь у програмах диференційованого виховного впливу та в самодіяльних організаціях мають бути враховані судом, але не можуть бути визначальними при наданні оцінки щодо доведеності виправлення даного засудженого.
Надаючи ж оцінку поведінці засудженого ОСОБА_4 протягом усього часу відбування покарання, як про те вказується в п.13 постанови Пленуму ВСУ №2 від 26.04.2002 року, суд відзначає, що він мав 5 стягнень, які хоча на теперішній час і погашені, але 3 з них були застосовані за зберігання ОСОБА_4 заборонених предметів продуктів з ознаками бродіння, а одне у зв`язку зі знаходженням у стані алкогольного сп`яніння. Згідно письмових пояснень засудженого вину у зазначених порушеннях він визнавав, та зазначав, що самостійно виготовив та зберігав відповідні речовини для власного вживання. В цьому аспекті необхідно відзначити, що ОСОБА_4 засуджений саме за злочин в сфері незаконного обігу наркотичних речовин. При цьому, попередні дві судимості ОСОБА_4 також були за аналогічні злочини. Сукупно в місцях позбавлення волі ОСОБА_4 відбув майже 20 років.
Згідно останніх характеристик ОСОБА_4 хоча протягом останнього часу і змінив свою поведінку на кращу підтримує зразкову чистоту у камері, за характером спокійний, розсудливий, у відношенні до представників адміністрації ввічливий, тактовий, коректний, на заходи виховного впливу реагує позитивно, робить для себе вірні висновки, зовнішній вигляд охайний, санітарно-гігієнічних норм дотримується, проте, він спілкується із ув`язненими різної, тобто не виключно позитивної, спрямованості; вимоги представників адміністрації виконує під контролем, потребує нагляду з боку представників адміністрації. (а.с. 115-116, т. 3 а.о.с. 59)
З огляду на викладене, хоча ОСОБА_4 , згідно наявних в матеріалах справи довідок, після звільнення може бути працевлаштований у ТОВ «Талмікс» та має місце проживання, але судом не встановлено, що цілі покарання стосовно ОСОБА_4 були досягнуті та виправлення засудженого настало раніше строку, визначеного вироком суду, а тому в задоволенні клопотання про його умовно-дострокове звільнення необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України, ст. 81 КК України, суд, -
п о с т а н о в и в :

В задоволенні клопотання захисника адвоката ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення на підставі ст. 81 КК України - відмовити.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим ОСОБА_4 з моменту отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1