06.07.15
Справа № 635/4493/15-к
Провадження № 1-в/635/372/2015
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 липня 2015 року Харківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю прокурора ОСОБА_2
представника Хролівського виправного центру (№140) ОСОБА_3
засудженого ОСОБА_4
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел. Покотилівка Харківського району Харківської області подання Хролівського виправного центру УДПтСУ в Харківській області (№140) про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
-04 червня 1999 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова за ст. 140 ч.3 КК України в редакції 1960 року до 3 років позбавлення волі з відстрочкою виконання вироку на підставі ст. 46-1 КК України в редакції 1960 року на 3 роки, штрафом 680 грн.;
-19 жовтня 2001 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова по ст. 185 ч.3 КК України до 2 років позбавлення волі, ухвалою апеляційного суду Харківської області звільненого від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 2 роки;
-19 жовтня 2002 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова за ст. 185 ч.3 КК України до 2 років позбавлення волі, звільненого від відбування призначеного покарання в силу ст. 75 КК України з іспитовим строком на 2 роки;
-08 січня 2003 року Дзержинським районним судом м. Харкова за ст. 185 ч.4 КК України до 3 років позбавлення волі, звільненого 11 серпня 2004 року умовно-достроково на 11 місяців 11 днів;
-03 листопада 2011 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова за ст. 309 ч.1 КК України до 2 років позбавлення волі, звільненого від відбування призначеного покарання в силу ст. 75 КК України з іспитовим строком на 2 роки,
-
в с т а н о в и в:
ОСОБА_4 засуджений 06 лютого 2013 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.309, ч.1 ст. 317, ч.2 ст. 317, 71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі. Згідно ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 23 жовтня 2014 року, ОСОБА_4 замінено невідбуту частину покарання у вигляді 1 року 11 місяців 11 днів позбавлення волі на обмеження волі на той же термін, залік 11 днів.
Початок строку відбування покарання 04 вересня 2012 року.
Кінець строку відбування покарання - 23 вересня 201 року.
В.о. начальник Хролівського виправного центру Управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області (№140) підполковник внутрішньої служби ОСОБА_6 звернувся до суду із поданням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_4 , призначеного вищезазначеним вироком суду, посилаючись на те, що за період відбування покарання в Бакалійському виправному центрі (№ 106) та Хролівському виправному центрі №140 засуджений характеризується позитивно, дотримувався правил поведінки та розпорядку дня установи, за сумлінну поведінку та ставлення до праці адміністрацією установ заохочувався два рази,до основної роботи та неоплачуваних робіт з благоустрою колонії ставиться сумлінно, в роботі проявляє розумну ініціативу.
Прокурор у судовому засідання проти задоволення подання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_4 заперечував, посилаючись на те, що з моменту заміни невідбутої частини покарання засудженому більш м`яким не пройшов рік, що відповідно до ч. 8 ст. 154 КВК України є підставою для відмови у задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення, крім того, подання про умовно-дострокове звільнення не погоджено з головою спостережної комісії при Харківській державний адміністрації Харківської області.
Засуджений та представник установи виконання покарань у судовому засіданні підтримали подання про умовно-дострокове звільнення.
Суд, вислухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали подання та оглянувши матеріали особової справи на засудженого, вважає подання таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 відбуває покарання з 04 вересня 2012 року, за час тримання в Харківському СІЗО заохочень та стягнень не мав.
З 07 березня 2013 року ОСОБА_4 відбував покарання в Олексіївській виправні колонії (№ 25), мав одне заохочення та одне стягнення (березень 2012 року), яке в установленому законом порядку погашене.
З 11 листопада 2014 року ОСОБА_4 відбував покарання в Бакалійському виправному центрі (№ 106), з 15 травня 2015 року відбуває покарання в Хролівському виправному центрі (№ 140). За час відбування покарання у вигляді обмеження волі режиму відбування покарання не порушував, характеризується позитивно, дотримувався правил поведінки та розпорядку дня установи, за сумлінну поведінку і ставлення до праці за останній рік має два заохочення.
Засуджений бере участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу «Фізкультура та спорт», «Підготовка до звільнення»,відвідує заплановані заходи, Бере участь у роботі самодіяльних організацій, проявляє соціально-корисну активність в організації їх роботи.
Засуджений ОСОБА_4 на оплачувані роботи не залучався у зв`язку з недостатністю виробничих потужностей та відсутністю обсягів виробництва. Добровільно залучався без оплати праці до робіт з благоустрою виправного центру і прилеглої території, а також поліпшення житлово-побутових умов засуджених, допоміжних робіт із забезпечення виправного центру. До праці ставиться сумлінно, поставлені завдання виконує своєчасно.
Виконавчі листи до Хролівського виправного центру (№ 140) на засудженого не надходили.
Відповідно до ч.2 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
За змістом п.2 ч.3 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.
За ст. 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
Становлення особи на шлях виправлення характеризується зразковою поведінкою та сумлінним ставленням до праці за весь час період відбування покарання у виправній установі.
Сумлінна поведінка це не тільки пасивна форма поведінки засудженого, яка полягає у стримуванні від порушень режиму відбування покарання, порушення правил внутрішнього розпорядку, а й активна форма такої поведінки: активна участь у суспільному житті і сумлінне виконання громадських доручень у процесі відбування покарання, гарна поведінка у побуті, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин.
З огляду на наведене, враховуючи досліджені в ході судового розгляду обставини, суд вважає, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, на момент розгляду подання відбув понад 2/3 фактичного строку покарання, а тому підлягає звільненню від відбування покарання умовно-достроково.
Що стосується доводів прокурора з приводу неможливості умовно-дострокового звільнення ОСОБА_4 з підстав, передбачених ч. 8 ст. 154 КВК України, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 8 ст. 154 КВК України, особи, звільнені від відбування покарання з випробуванням або в порядку заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, якщо вони були направлені у місця обмеження волі або позбавлення волі у випадках, передбачених законом, можуть бути знову представлені до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким не раніше як через один рік з дня винесення ухвали про направлення у місця обмеження волі або позбавлення волі.
На відміну від інших видів звільнення особи від покарання та його відбування, при заміні покарання більш м`яким особа фактично не звільняється, а продовжує відбувати покарання, хоча й іншого виду, і не втрачає статус засудженого. Крім того, замінити можна лише те покарання, яке раніше вже було призначене обвинувальним вироком суду.
Відповідно до ч. 5 ст. 82 КК України, до осіб, яким покарання замінене більш м`яким, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення за правилами, передбаченими статтею 81 цього Кодексу.
Відповідно до вимог ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання в тому числі у виді обмеження волі може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Згідно роз`яснень, які містяться у п. 6 Пленуму Верховного Суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», особи, яким покарання було замінено більш м`яким, можуть бути умовно-достроково звільнені і від цього більш м`якого покарання за правилами, передбаченими ст. 81 КК.
З аналізу вищевказаних норм вбачається, що стаття 81 КК України не має обмежень щодо застосування умовно-дострокового звільнення у разі попереднього застосування заміни покарання більш м`яким, якщо особа сумлінною поведінкою та ставленням до праці доводить своє виправлення.
Разом з тим, як вбачається зі змісту ч. 8 ст. 154 КВК України, однорічний строк встановлений цією статтею для представлення особи, у відношення якої було замінено покарання більш м`яким, до умовно-дострокового звільнення рахується з дня винесення ухвали про направлення у місця обмеження волі, така ухвала в матеріалах особової справи засудженого відсутня. Зазначена норма поширюється тільки на осіб, які звільнені від відбування покарання з випробовуванням або в порядку заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, якщо вони були направлені у місця обмеження волі або позбавлення волі у випадках, передбачених законом.
За таких обставин, застосування до засудженого, який став на шлях виправлення, заміни покарання більш м`яким, у разі доведення останнім сумлінною поведінкою та ставленням до праці свого виправлення, не може закривати йому перспективу умовно-дострокового звільнення від відбування покарання при настанні умов, передбачених ст. 81 КК України.
З цих самих підстав суд не приймає до уваги протокол № 78 засідання спостережної комісії Харківської районної державної адміністрації, яким комісія не погодилася в поданням про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_4 з посиланням на ч.8 ст. 154 КВК України.
Крім того, прокурор в судовому засіданні посилався на порушення Хролівським виправним центром (№ 140) вимог п.6.8 Інструкції про роботу відділів (груп, секторів, старших інспекторів) контролю за виконанням судових рішень установ виконання покарань та слідчих ізоляторів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції № 845/75 від 08 червня 2012 року (далі Інструкція), за матеріали до суду щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання направляються тільки після погодження зі спостережною комісією (службою у справах дітей).
Разом з тим, вказані доводи прокурора не заслуговують на увагу, з огляду на таке.
Відповідно до ч.3 ст. 154 КВК України, стосовно засудженого, щодо якого відповідно до статей 81, 82 Кримінального кодексу України може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміна невідбутої частини покарання більш м`яким, орган або установа виконання покарань у місячний термін надсилає клопотання до суду у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законодавством.
При цьому, норми чинного кримінально-процесуального законодавства не містять положень, що свідчать про необхідність погодження подання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання з спостережною комісією або службою у справах дітей.
Порядок подання матеріалів до суду щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання після погодження подання зі спостережною комісією (службою у справах дітей), був встановлений ч.1 ст.407 КПК України в редакції 1960 року, згідно якої умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням відповідно до ст.ст. 81,82 КК України застосовувалася суддею районного (міського) суду за місцем відбуття покарання засудженим за спільним поданням органу, що відає відбуванням покарання, і спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх.
З огляду на наведене, посилання прокурора на п. 6.8 Інструкції, який, зокрема, регламентував порядок подання матеріалів до суду відповідно до ст. 407 КПК України 1960 року, який втратив чинність 19 листопада 2012 року, є безпідставними.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 537, 539 КПК України, ст. 81 КК України, ст. 154 КВК України, -
п о с т а н о в и в:
Подання Хролівського виправного центру УДПтСУ в Харківській області (№140) про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_4 - задовольнити.
ОСОБА_4 звільнити умовно-достроково від відбування покарання, призначеного вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 06 лютого 2013 року, на невідбуту частину покарання 1 рік 02 місяці 17 днів.
Ухвалу суду направити до Хролівського виправного центру УДПтСУ в Харківській області (№140) для виконання.

Ухвала протягом семи діб з дня її проголошення може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області через Харківський районний суд Харківської області.
Суддя ОСОБА_1