АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/324/15 Справа № 199/9659/14-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати по кримінальним справам апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду кримінальне провадження №0002275 за апеляцією обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 грудня 2014 року відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого за ч.3 ст. 185 КК України, -

В с т а н о в и л а:

цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Дніпропетровська, громадянин України, одружений, не працюючий, який проживає на АДРЕСА_1 , раніше судимий :

· 28 лютого 2005 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 3 ст.185, 75 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки;

· 24 червня 2005 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 185, ст.15, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки. Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 жовтня 2005 року скасовано іспитовий строк, направлений до ВК на 3 роки 6 місяців;

· 17 червня 2009 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до 3 років 7 місяців позбавлення волі;

· 18 грудня 2009 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська за ч.3 ст. 185, ч.4 ст.70 КК України до 3 років 7 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 81 КК України звільнився з місць позбавлення волі 17.09.2012 року умовно-достроково на 1 місяць 23 дні,-

засуджений за ч.3 ст. 185 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі. Строк відбуття покарання постановлено відраховувати з 15 жовтня 2014 року, міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_8 залишено попередню - тримання під вартою, до вступу вироку суду в законну силу. Вирішено долю речових доказів.

Вироком суду ОСОБА_8 визнано винним та засуджено за те, що він 13 жовтня 2014 року приблизно о 17:40 годині, маючи злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, прибув на АДРЕСА_2 та зайшов у під`їзд будинку АДРЕСА_3 , піднявся на ліфті на 10 поверх та підійшов до квартири АДРЕСА_4 , де здійснюючи свій злочинний намір, діючи таємно, з корисливих мотивів, шляхом підбору ключа, відкрив двері вищевказаної квартири та проник в середину квартири. Реалізуючи свій злочинний намір, перебуваючи всередині квартири АДРЕСА_5 , ОСОБА_8 , переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, а отже, усвідомлюючи таємний характер своїх злочинних посягань, скоюючи злочин повторно, діючи таємно, з корисливих мотивів, викрав майно, що належить ОСОБА_7 , а саме:

- перстень із металу жовтого кольору вагою 9,31 грамів, розмір 22,5, проба 585, вартістю 7013,00 гривень;

- планшет марки «I-pad AIR» imei НОМЕР_1 вартістю 10820,00 гривень;

- грошові кошти в сумі 100 доларів США, що згідно банківського курсу валют на 13.10.2014 року становить 1300 гривень, а всього на загальну суму 19 133 гривень 00 копійок, після чого, заволодівши викраденим майном, спричинивши майнову шкоду потерпілому на вищевказану суму, з місця скоєння злочину зник, розпорядившись ним в подальшому на власний розсуд / а.п.107-110/.

В апеляції:
- обвинувачений ОСОБА_8 вважає призначене йому за вироком суду покарання таким, що не відповідає тяжкості скоєного злочину та явно несправедливим через суворість, просить його пом`якшити, застосувавши до нього ст.69 КК України. / а.п. 114/.

Заперечень на дану апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходило.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, міркування прокурора, який заперечував проти задоволення даної апеляції, перевіривши матеріали справи в межах апеляції, обговоривши її доводи, колегія суддів вважає за необхідне апеляцію обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення з таких підстав.

Висновки суду першої інстанції про винність ОСОБА_8 у скоєнні злочину, за який він засуджений, кваліфікація його дій за ч.3 ст.185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням до житла, вчинене повторно, учасниками судового провадження не оспорюються, а тому, відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України судом апеляційної інстанції не перевіряються.

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченій ОСОБА_8 суд врахував ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого. Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнає, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується на таких підставах.

Як вбачається з вимог ст.65 КК України, суд призначає покарання з урахуванням ступеню тяжкості скоєного злочину, особи винного та обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до положень ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами, а також не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Ці вимоги закону суд першої інстанції виконав і обґрунтував у мотивувальній частині вироку свій висновок про вид і розмір покарання належним чином , призначивши покарання в межах санкції статті.

Апеляційним розглядом встановлено, що при призначенні покарання ОСОБА_8 за вчинення вищезазначеного злочину суд в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_8 , який раніше неодноразово скоював злочини, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, перебуває на обліку у лікаря-нарколога з діагнозом «розлади психіки та поведінки внаслідок вживання опіоїдів. Синдром залежності», за місцем проживання характеризується задовільно, не працює, матеріальна шкода потерпілому відшкодована в повному обсязі, має на утримані малолітню дитину та двох неповнолітніх дітей жінки ОСОБА_9 , суд дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч.3 ст. 185 КК України з реальним його відбуттям.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про те, що наведені судом обставини ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження та даних судового розгляду справи, підтверджені відповідними документами, а саме показаннями потерпілого ОСОБА_10 , свідка ОСОБА_11 , протоколом огляду місця скоєння злочину від 13.10.2014 року, протоколами огляду особистих речей ОСОБА_8 та вилучення майна від 13.10.2014 року, фіскальним чеком о вартості планшета «I-pad AIR» imei НОМЕР_1 , висновками експерта № 61/02-302 від 14.10.2014 року та № 61/02-304 від 17.10.2014 року, сохранними розписками потерпілих, речовими доказами тощо. Колегія суддів вважає, що при призначенні обвинуваченому покарання суд першої інстанції не порушив загальних засад призначення покарання, передбачених Кримінальним кодексом України, дотримався принципу індивідуалізації покарання, врахував тяжкість вчиненого злочину та дані по особу ОСОБА_8 , та призначив покарання, яке є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів. Тому доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо невідповідності призначеного покарання тяжкості злочину та його особі і необхідності його пом`якшення із застосуванням ст. 69 КК України, а також щодо не взяття до уваги судом факту знаходження на його утриманні малолітніх дітей, спростовуються матеріалами кримінального провадження, є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Будь-яких даних, які б свідчили про наявність при розслідуванні кримінального провадження та його розгляді істотних вимог норм кримінально-процесуального закону, які б тягли за собою безумовне скасування всього вироку, по справі не встановлено.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.376 ч.2 КПК України, ст.404 КПК України, ст.405 КПК України, ст.407 КПК України, ст.419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 грудня 2014 року відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого за ч.3 ст. 185 КК України без змін.

Ухвала набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

_____________ _______________ _____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4