Справа № 738/2322/14-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/93/2015
Категорія - ст. 390 ч. 1 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 березня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

перекладача ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 10 липня 2014 року за № 0000023 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Менського районного суду Чернігівської області від 24 листопада 2014 року, щодо

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кам`янськ-Шахтинський Ростовської області Російської Федерації, громадянина Російської Федерації, з середньою юридичною освітою, одруженого, зареєстрованого до засудження та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 відбуваючого покарання в Домницькому виправному центрі № 135, раніш судимого: 22.06.2012 року Краснодонським міським судом Луганської області за ст.146 ч.2 , ст.186 ч.2, ст. 332, ч.2 ,1 , ст.149 ч.2 КК України

обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 390 ч.1 КК України

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Менського районного суду Чернігівської області від 24 листопада 2014 року ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 390 КК України, та призначено покарання у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Краснодонського міськрайсуду Луганської області від 22.06.2012 року і остаточно призначено ОСОБА_9 покарання у виді 1 (одного) року 8 (восьми) місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_9 до вступу вироку в силу залишено раніш обраний взяття під варту, строк відбування покарання рахувати з дати затримання 06.08.2014 року .

При розгляді кримінального провадження судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_9 в період невідбутої міри покарання за вироком Краснодонського міського суду Луганської області від 22.06.2012 року знову вчинив злочин.

1) 05.02.2014 року, обвинувачений ОСОБА_9 перебуваючи на території Домницького виправного центру № 135, що в с.Домниця Менського району Чернігівської області, всупереч вимогам встановлених правил проживання в установі відбування покарань та ст.59 Кримінально-виконавчого кодексу України щодо порядку і умов відбування покарань у вигляді обмеження волі, ст.68 Кримінально-виконавчого кодексу України, щодо заходів стягнення, які застосовуються до осіб, засуджених до обмеження волі, будучи попереджений про кримінальну відповідальність за ст. 390 КК України за ухилення від відбування покарання у вигляді обмеження волі, систематичне порушення встановлених правил проживання, діючи умисно, протиправно не виконав команду «Підйом» та знаходився на своєму спальному місці під ковдрою, за що 12.02.2014 року згідно ст.68 КВК України обвинувачений ОСОБА_9 притягнутий до дисциплінарної відповідальності оголошено догану правами начальника відділення.

2) 26.05.2014 року, обвинувачений ОСОБА_9 , перебуваючи на території Домницького виправного центру № 135, що в с.Домниця Менського району Чернігівської області, грубо порушуючи вимоги встановлених правил проживання в установі відбування покарань та вимог п.5 ст. 59 КВК України, про те, що засудженим до обмеження волі заборонено вживати спиртні напої, негативно впливаючи на загальну масу засуджених, яким демонстрував своє негативне відношення до виконання встановлених правил проживання, ст. 68 КВК України про заходи впливу, які застосовуються до осіб, засуджених до обмеження волі, будучи попереджений про кримінальну відповідальність за ст. 390 КК України за ухилення від відбування покарання у вигляді обмеження волі, систематичне порушення встановлених правил проживання, діючи умисно, протиправно, був виявлений в стані алкогольного сп`яніння, за що 27.05.2014 року згідно ст. 68 КВК України обвинувачений ОСОБА_9 притягнутий до дисциплінарної відповідальності та поміщений в дисциплінарний ізолятор на 10 діб .

3) Крім цього, обвинувачений ОСОБА_9 , перебуваючи в дициплінарному ізоляторі, що в Домницькому виправному центрі № 135 , в супереч вимогам встановлених правил проживання в установі відбування покарань та ст. 59 Кримінально-виконавчого кодексу України щодо порядку і умов відбування покарань у виді обмеження волі, ст.68 Кримінально-виконавчого кодексу України, щодо заходів стягнення, які застосовуються до осіб, засуджених до обмеження волі, будучи попереджений про кримінальну відповідальність за ст. 390 КК України за ухилення від відбування покарання у вигляді обмеження волі, систематичне порушення встановлених правил проживання, діючи умисно, протиправно, не надів одяг, який встановлений для ДІЗО, чим порушив п.88 ПВР за що 05.06.2014 року згідно ст.68 КВК України обвинувачений ОСОБА_9 був притягнутий до дисциплінарної відповідальності оголошено попередження правами начальника відділення.

4) 27.05.2014 року обвинувачений ОСОБА_9 , перебуваючи в дисциплінарному ізоляторі Домницького виправного центру № 135, що в с.Домниця Менського району Чернігівської області, всупереч вимогам встановлених правил проживання в установі відбування покарань та ст. 59 Кримінально-виконавчого кодексу України щодо порядку і умов відбування покарань у вигляді обмеження волі, ст.68 Кримінально-виконавчого кодексу України, щодо заходів стягнення, які застосовуються до осіб, засуджених до обмеження волі, будучи попереджений про кримінальну відповідальність за ст. 390 КК України за ухилення від відбування покарання у виді обмеження волі, систематичне порушення встановлених правил проживання, діючи умисно, протиправно, не здійснив прибирання камери ДІЗО, чим порушив п.29 ПВР, за що 05.06.2014 року згідно ст. 68 КВК України обвинувачений ОСОБА_9 був притягнутий до дисциплінарної відповідальності оголошено догану правами начальника відділення .

5) 27.05.2014 року, обвинувачений ОСОБА_9 перебуваючи в дисциплінарному ізоляторі , що в Домницькому виправному центрі № 135, в с. Домниця Менського району Чернігівської області, всупереч вимогам встановлених правил проживання в установі відбування покарань та ст. 59 Кримінально-виконавчого кодексу України щодо порядку і умов відбування покарань у вигляді обмеження волі, ст.68 Кримінально-виконавчого кодексу України, щодо заходів стягнення, які застосовуються до осіб, засуджених до обмеження волі, будучи попереджений про кримінальну відповідальність за ст. 390 КК України за ухилення від відбування покарання у виді обмеження волі, систематичне порушення встановлених правил проживання, діючи умисно, протиправно, поводив себе нетактовно, намагався вчинити членоушкодження, проявляв буйство, за що 05.06.2014 року відповідно до вимог ст. 68 КВК України обвинувачений ОСОБА_9 , був притягнутий до дисциплінарної відповідальності оголошено догану правами начальника установи.

6) 03. 07.2014 року, обвинувачений ОСОБА_9 , перебуваючи на території Домницького виправного центру № 135, що в с.Домниця Менського району Чернігівської області, всупереч вимогам встановлених правил проживання в установі відбування покарань та ст. 59 Кримінально-виконавчого кодексу України щодо порядку і умов відбування покарань у виді обмеження волі, ст. 68 Кримінально-виконавчого кодексу України, щодо заходів стягнення, які застосовуються до осіб, засуджених до обмеження волі, будучи попереджений про кримінальну відповідальність за ст. 390 КК України за ухилення від відбування покарання у виді обмеження волі, систематичне порушення встановлених правил проживання, діючи умисно, протиправно, зберігав заборонений предмет ніж, за що 08.07.2014 року згідно ст. 68 КВК України, обвинувачений ОСОБА_9 притягнутий до дисциплінарної відповідальності - оголошено сувору догану правами начальника відділення .

На вирок суду обвинувачений ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок суду від 24 листопада 2014 року та направити кримінальне провадження на новий судовий розгляд в суд першої інстанції в іншому складі.

В апеляційній скарзі обвинувачений вказує, що на досудовому слідстві практично все діловодство здійснювалося українською мовою, зміст якої для нього не зовсім зрозумілий, а тому він не міг здійснювати в повній мірі право на захист на своїй рідній російській мові через нерозуміння багатьох слів та термінів у кримінальному провадженні в якому практично всі процесуальні документи викладені українською мовою. Зазначає, що повного граматичного достовірного перекладу з української мови на російську документів у кримінальному провадженні він не отримав ні на стадії досудового слідства, ні в судовому засіданні, чим було грубо порушено його право на захист. Вважає, що умислу від ухилення від відбування покарання у виді обмеження волі у нього не було, відношення адміністрації виправного закладу до нього несправедливе, необ`єктивне. Вказує, що по кожним шести епізодам ні на досудовому слідстві, ні в суді не було повного, об`єктивного, всебічного розгляду, так як він не міг донести на російській мові свої пояснення.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_9 , який просив задовольнити його апеляційну скаргу з вказаних у ній підстав, позицію прокурора, який вважав вирок суду обґрунтованим і законним, просив залишити його без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні зазначеного у вироку діяння за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджується сукупністю зібраних у кримінальному провадженні і досліджених в судовому засіданні доказів, яким судом першої інстанції дана оцінка в сукупності з іншими доказами і на підставі яких прийнято законне та обґрунтоване рішення суду.

Вина ОСОБА_9 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення повністю підтверджується наданими та перевіреними судом першої інстанції доказами, а саме:

Свідок ОСОБА_11 , який працює черговим помічником начальника установи в судовому засіданні підтвердив, що під час відбування дисциплінарного покарання в дисциплінарному ізоляторі, засудженому було запропоновано вийти на прогулянку, але ОСОБА_9 відмовився, пояснення з цього приводу також відмовився писати, про що працівниками установи було складено акт.

Свідок ОСОБА_12 , який працює в установі черговим дисциплінарного ізолятора в судовому засіданні показав, що за відмову від виходу на прогулянку з засудженим ОСОБА_9 була проведена профілактична бесіда. 27.05.2014 року приблизно о 17.00 год. йому повідомили, що засуджений ОСОБА_9 , знаходячись в камері ДІЗО проявляє елементи буйства та непокори, через оглядове вікно дверей камери він помітив у ОСОБА_9 на лобі садну, про що було зроблено запис до спеціальної книги та написано ним рапорт про те, що засуджений спричинив собі ушкодження (він бився головою об решітку на дверях камери). Після 21.00 год . засудженому ОСОБА_9 черговий надав спеціальну форму для засуджених, які відбувають покарання в ДІЗО, але засуджений відмовився її надягати, пояснення також відмовився давати, про що були складені документи, в результаті засуджений ОСОБА_9 поніс дисциплінарне стягнення.

Свідок ОСОБА_13 , який працює молодшим інспектором в Домницькому виправному центрі в судовому засіданні підтвердив, що він під час проведення загального обшуку виявив у засудженого ОСОБА_9 ніж, обшук проводився по оперативній інформації в приміщенні кімнати прийняття їжі № 5 , ніж було виявлено в ящику для зберігання продуктів, що належав засудженому ОСОБА_9 . Засуджений не заперечував, що ніж належить йому. В кімнаті для прийняття їжі можливо зберігати ножі, але вони повинні бути прив`язані металевим дротом до столу і повинен бути внесений до опису майна, що знаходиться в кімнаті .

Свідок ОСОБА_14 , який працює в Домницькому виправному центрі № 135 молодшим інспектором, в судовому засіданні показав, що засудженого ОСОБА_9 він знає як порушника режиму утримання засуджених. Він приймав участь у доставлені засудженого ОСОБА_9 до Чернігівського наркологічного диспансеру з метою освідування на стан алкогольного сп`яніння . В приміщенні диспансеру засуджений себе поводив зухвало, внаслідок чого працівники установи були змушені завести засудженому руки за спину і утримувати в такому положенні, це також підтвердив і свідок ОСОБА_15 , який працює помічником чергового помічника начальника установи. Після освідування засудженого перевезли до ДВЦ № 135 та помістили в дисциплінарний ізолятор, засуджений погрожував працівникам установи фізичною розправою, висловлювався не цензурними словами. Свідку також відомо, що у засудженого ОСОБА_9 в кімнаті для приймання їжі було виявлено заборонений предмет ніж, він не був закріплений дротом до ящика, як це передбачено нормами режимних вимог, крім того, ніж був довжиною 12 см. Також свідок показав, що засуджений ОСОБА_9 допустив грубе порушення режиму утримання, а саме вживання алкоголю.

Свідок ОСОБА_16 , в судовому засіданні показав, що є засудженим і він працює старшим днювальним гуртожитку № 3 . Засуджений ОСОБА_9 характеризується негативно серед засуджених. Він допускав порушення режиму утримання, а саме: не виконав команду «Підйом » (лежав на ліжку), це порушення виявив черговий. Крім цього засуджений ОСОБА_9 перешкоджав проведенню обшуку (сперечався) з працівниками установи. Свідок чув, що ОСОБА_9 зберігав заборонений предмет ніж .

Свідок ОСОБА_17 , який працює молодшим інспектором в Домницькому виправному центрі № 135 в судовому засіданні показав, що був присутній при вилученні у засудженого ОСОБА_9 забороненого предмету ножа. Ніж вилучали з ящика, на якому було написано прізвище ОСОБА_9 , після вилучення ножа, ОСОБА_18 підтвердив, що ніж належить йому.

Свідок ОСОБА_19 , який працює черговим помічником начальника ДВЦ № 135 в судовому засіданні показав, що на його зміні обвинуваченого було поміщено в ДІЗО за вживання спиртних напоїв та вчинення фізичного опору працівникам установи. ОСОБА_9 , який відбуває покарання в Домницькому виправному центрі № 135 було запідозрено у вживанні горілчаних напоїв, тому з метою встановлення істини , його було направлено в Чернігівський наркологічний диспансер для освідування . Після повернення з диспансеру, свідком було винесено постанову про поміщення засудженого ОСОБА_9 в ДІЗО. Наступного дня засуджений ОСОБА_9 , перебуваючи в ДІЗО, відмовився від прибирання камери, а також відмовився від одягання спеціального одягу, який повинен бути на засуджених, що перебувають в ДІЗО. Пізніш, після відбування покарання в ДІЗО, при плановому обшуку в харчовій кімнаті в тумбочці, що належить засудженому ОСОБА_20 , було знайдено ніж, він не заперечував, що заборонений предмет використовував для нарізання хліба .

Лікар нарколог ОСОБА_21 в судовому засіданні показав, що він проводив огляд обвинуваченого ОСОБА_9 на стан алкогольного сп`яніння в присутності фельдшера . При проходженні огляду обвинувачений відмовився здати біологічні зразки на дослідження, а також відповідати на запитання лікаря . На підставі клінічних даних обвинуваченому ОСОБА_9 було поставлено діагноз психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкогольних напоїв, гостра інтоксикація, неускладнена. У обвинуваченого був чіткий запах алкоголю з ротової порожнини. Свідок категорично заперечував такі наслідки поведінки та зовнішні прояви після вживання ліків « Барбовал » .

Тому, колегія суддів вважає, що злочинні дії обвинуваченого ОСОБА_9 судом першої інстанції вірно кваліфіковані за ст. 390 ч. 1 КК України, оскільки він систематично порушував встановлені правила проживання в Домницькому виправному центрі управління ДПтС України в Чернігівській області № 135.

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , суд першої інстанції у відповідності з вимогами ст. ст. 65, 66, 67 КК України, врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, фактичні обставини провадження, його ставлення до вчиненого, який вину у вчиненні даного кримінального провадження не визнав, особу винного, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, вчинив злочин в період невідбутої міри покарання за попереднім вироком, посередню характеристику і обґрунтовано дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого лише в умовах ізоляції від суспільства, призначивши при цьому покарання в межах санкції ч.1 ст. 390 КК України, та на підставі ст. 71 КК України частково приєднавши не відбуте покарання за вироком Краснодонського міського суду Луганської області від 22 червня 2012 року.

З огляду на вимоги ст. 65 КК України, колегія суддів дійшла висновку, що обрана судом першої інстанції міра покарання обвинуваченому ОСОБА_9 є необхідною й достатньою для його виправлення та попередження нових злочинів.

Всі обставини, на які посилається обвинувачений ОСОБА_9 в своїй апеляційній скарзі, колегія суддів розцінює, як спробу уникнути відповідальності за вчинене.

Покарання, яке призначено обвинуваченому ОСОБА_9 , відповідає характеру і ступеню тяжкості вчиненого ним злочину, даним, що характеризують його особу, та всім обставинам вказаного кримінального правопорушення і є справедливим.

Щодо посилання ОСОБА_9 в своїй апеляційній скарзі на те, що він не володіє державною мовою, то колегія суддів не вбачає порушення закону при відправленні правосуддя українською мовою, так як відповідно до ст. 29 ч. 1 КПК України кримінальне провадження здійснюється державною мовою. Сторона обвинувачення, слідчий суддя та суд складають процесуальні документи державною мовою.

Проте згідно ст. 29 ч. 2 КПК України особа повідомляється про підозру у вчиненні кримінального правопорушення державною мовою або будь-якою іншою мовою, якою вона достатньо володіє для розуміння суті підозри у вчиненні кримінального правопорушення, що і було зроблено відносно ОСОБА_9 йому було повідомлено про підозру російською мовою та обвинувальний акт щодо нього складений російською мовою.

Також відповідно до ст. 29 ч. 3 КПК України було дотримано право ОСОБА_9 давати показання, заявляти клопотання і подавати скарги, виступати в суді рідною мовою, користуватись у разі необхідності послугами перекладача.

Судове рішення, яким суд закінчив судовий розгляд по суті, в даному випадку вирок було надано ОСОБА_9 у перекладі на мову, якою він володіє, а саме російською. Переклад інших процесуальних документів кримінального провадження, надання копій яких передбачено КПК України, здійснюється лише за клопотанням ОСОБА_9 , таких клопотань від нього не надходило.

Відповідно до ст. 42 ч. 3 п. 18 КПК України обвинувачений має право: користуватися рідною мовою, отримувати копії процесуальних документів рідною або іншою мовою, якою він володіє, та в разі необхідності користуватися послугами перекладача за рахунок держави.

Як вбачається з матеріалів справи, обвинувачений, отримав копії всіх передбачених законом документів російською мовою, був забезпечений перекладачем та захисником-адвокатом, доказів, які були б здобуті з порушеннями кримінального процесуального законодавства, як судом першої інстанції, так і при апеляційному розгляді матеріалів кримінального провадження колегією суддів не виявлено, а обвинуваченим не наведено обґрунтованих підстав, вважати той чи інший доказ недопустимим.

Колегія суддів звертає увагу, що всі докази по даній кримінальній справі були досліджені безпосередньо в судовому засіданні, де обвинувачений був забезпечений захисником та перекладачем. Вимога перекладати всі матеріали кримінальної справи на зрозумілу обвинуваченому мову в письмовому вигляді в кримінальному процесуальному законодавстві відсутня.

На підставі викладеного, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування вироку суду та направлення кримінальне провадження на новий судовий розгляд в суд першої інстанції в іншому складі, як про це йдеться в апеляційній скарзі обвинуваченого, оскільки доводи обвинуваченого не знайшли свого підтвердження.

Вирок суду є законним, обґрунтованим і справедливим, а тому зміні чи скасуванню не підлягає.

Істотних порушень кримінального процесуального закону при розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції, які б могли бути підставою для скасування обвинувального вироку не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 407, 409, 418, 419 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Менського районного суду Чернігівської області від 24 листопада 2014 року, щодо ОСОБА_9 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили і підлягає виконанню з моменту її проголошення, на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженому, який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4