Справа № 755/4483/15-к
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"10" березня 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву ОСОБА_4 до Слідчого управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві, треті особи: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про скасування арешту на майно, -

в с т а н о в и в:
Заявник (позивач) звернувся до суду з вказаною заявою посилаючись на те, що під час оформлення документів пов`язаних з правом власності на майно було встановлено, що на квартиру АДРЕСА_1 накладено арешт на підставі постанови б/н слідчого СУГУ ОСОБА_8 в рамках кримінальної справи № 56-09-11. В подальшом у справі Печерським районним судом м. Києва постановлено вирок, однак питання арештованого майна жодним чином не вирішено.

У судовому засіданні прокурор заперечував проти задоволення заяви,оскільки дане питання підлягає вирішенню Печерським районним судом м. Києва, як судом який постановив вирок допустивши у ньому всякого роду сумніви і протиріччя, які суттєво обмежили конституційні права заявника, як володільця майна.

У судове засідання інші учасники процесу у справі, будучи повідомленими про день, час та місце її розгляду не зявилися, про поважні причини неявки не повідомили. Тож суд, заслухавши думку прокурора, який вважав за можливе розглянути заяву заявника у відсутність осіб, що не зявилися, враховуючи положення ст.ст. 409, 411 КПК України, які регламентують, що неявка учасників процесу не зупиняє розгляду питань, зв`язаних з виконанням вироку, вважає за можливе розглянути заяву у відсутність осіб, що не зявилися та дослідивши останню, проаналізувавши безпосередньо письмові доводи, приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 26.03.2007 року реєстратором Першої КДНК на підставі постанови б/н слідчого СУГУ ОСОБА_8 накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , в рамках кримінальної справи відносно ОСОБА_4 .

Вироком Печерського районного суду м. Києва від 28.04.2012 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 364 КК України до 4 років позбавлення волі з позбавленням права займати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків строком на 2 роки.

При цьому, питання арештованого майна вирішено не було, хоча ст. 324 КПК України регламентовано, що постановляючи вирок, суд повинен вирішити такі питання: чи підлягає задоволенню пред`явлений цивільний позов, на чию користь та в якому розмірі, і чи підлягають відшкодуванню збитки, заподіяні потерпілому, а також кошти, витрачені закладом охорони здоров`я на його стаціонарне лікування, якщо цивільний позов не був заявлений; що зробити з майном, описаним для забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна; що зробити з речовими доказами, зокрема з грошима, цінностями та іншими речами, нажитими злочинним шляхом; на кого повинні бути покладені судові витрати і в якому розмірі.

Постановою Печерського районного суду м. Києва від 14.04.2014 року ОСОБА_4 звільнено від покарання призначеного вказаним вироком на підставі ст. 409 КПК України та Закону України Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо імплементації до національного законодавства положень статті 19 Конвенції ООН проти корупції.

Статтею 409 КПК України передбачено, що питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку, якщо суд не вирішив цих питань, вирішуються судом, який постановив вирок.

Частиною 1 статтею 411 КПК України регламентовано, що питання зв`язані з виконанням вироку в частині, що стосується цивільного позову, вирішуються судом з урахуванням обставин справи.

Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Таким чином, виходячи з положень ст.ст. 409, 411 КПК України, заявник повинен звертатися з даною заявою до Печерського районного суду м. Києва, як суду, який поставновив вирок, у якому допущено всякого роду сумніви і протиріччя, які в певній частині обмежили конституційні права заявника, як володільця майна та останній являється уповноваженим національним органом на врегулювання даного питання.

При цьому, до посилань заявника у заяві про те, що колегія суддів судової палати цивільних справ Апеляційного суду м. києва в ухвалі від 21.01.2015 року вказала, що дане питання має розглядатися саме Дніпровським районним судом м. Києва, суд ставиться критично, оскільки з даного судового рішення убачається, заяву слід розглядати в порядку КПК України і все, без визначення підсудності.

Таким чином, враховуючи вищезазначене суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до однозначеного висновку, що викладені заявником в заяві доводи являються сумнівними за своєю суттю, однак наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі Ірландія проти Сполученого Королівства (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа Коробов проти України № 39598/03 від 21.07.2011 року, (стаття 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини), у зв`язку з чим вважає за необхідне в її задоволенні відмовити.

Керуючись Законом України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, п. 9 Розділу ХІ Перехідних Положень КПК України (у редакції 2012 року), ст. ст. 409, 411, суд, -

п о с т а н о в и в:
У задоволенні заяви ОСОБА_4 до Слідчого управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві, треті особи: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про скасування арешту на майно - відмовити.

Копію постанови направити учасникам процесу.

Постанова, яка набрала законної сили в порядку, визначеному Кримінально-процесуальним Кодексом України, підлягає виконанню на всій території України.
С у д д я : ОСОБА_1