№ 1-34/07
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2007
року Котелевський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого-судді Цвітайло
П.В.

при
секретарі Рашевській
Т.В.

з участю
адвоката ОСОБА_1

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел. Котельва кримінальну справу про
обвинувачення:

ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с
Яблучне, Велико -Писарівського району Сумської області, українця,
громадянина України, освіта базова загальна середня, одруженого, діти
повнолітні, не працюючого, проживає в АДРЕСА_1, раніше
не судимого:

в скоєнні
злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

27
листопада 2006 року близько 21 години 30 хвилин, в приміщенні веранди, що
розташована в домогосподарстві за адресою: АДРЕСА_2 ОСОБА_2, умисно, на грунті особистих неприязних
стосунків завдав потерпілій - ОСОБА_3 декілька ударів рукою по обличчю та
декілька раз ударив по голові та тулубу, чим спричинив потерпілій тілесні
ушкодження у вигляді синців м'яких тканин обличчя, тулубу, які кваліфікуються як
ушкодження легкого ступеня тяжкості.

У
судовому засіданні підсудний ОСОБА_2 свою вину в інкримінованому злочині не
визнав, але в своїх поясненнях даних в ході судового слідства, не заперечував
обставин, приведених вище і пояснив суду, що 27 листопада 2006 року близько 21
години 30 хвилин, в приміщенні веранди, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 він дійсно на
грунті особистих неприязних стосунків з метою виховного впливу завдав ОСОБА_3,
декілька ударів рукою по обличчю за те, що остання втручається в особисте життя
його дочки - ОСОБА_4, чим фактично визнав свою вину в скоєнні вище зазначеного
злочину.

Крім
цього, винність підсудного у вчинені інкримінованого злочину, стверджена
наступними доказами:

-
показаннями потерпілої ОСОБА_3, котра в ході судового слідства пояснила, що
27.11.2006 року до її помешкання, яке розташоване в АДРЕСА_2 дійсно прийшов
громадянин ОСОБА_2, '

який в присутності її малолітніх дітей та подруг
почав наносити їй удари по обличчю, при нанесенні ударів вона ударялася головою
та тулубом об стіну.

·
показаннями свідка ОСОБА_5, котра в ході судового
слідства пояснила, що 27 листопада 2006 року близько 21-22 години вона
знаходилася у своєї подруги ОСОБА_3, яка в той день робила їй манікюр. Під час
розмови з подругами до домогосподарства громадянки ОСОБА_3, зайшов громадянин
ОСОБА_2 і почав наносити удари спочатку своїй дочці ОСОБА_4, потім їй і ОСОБА_3

·
показаннями свідка ОСОБА_6, котра в ході судового
слідства пояснила, що дійсно ОСОБА_3 не було на роботі близько десяти днів, а
після того як вона вийшла на роботу у неї на обличчі були видимі сліди побиття,
а саме синці.

·
висновком судово - медичної експертизи громадянки ОСОБА_3
№ 949 від 28 квітня 2007 року, якою тілесні ушкодження, кваліфікуються як
ушкодження легкого ступеня тяжкості (а.с. 35).

Суд,
дослідивши матеріали кримінальної справи, дійшов висновку про доведеність
винності підсудного в умисному нанесенні тілесних ушкоджень легкого ступеня
тяжкості потерпілій ОСОБА_3 і кваліфікує дії підсудного за ч.1 ст. 125 КК
України, як умисне легке тілесна ушкодження.

При
призначенні покарання підсудному суд враховує характер і ступінь тяжкості
вчиненого злочину, особу винного, пом'якшуючі вину обставини, обумовлені тим,
що він вперше скоїв злочин невеликої тяжкості, позитивно характеризується за
місцем проживання.

Обтяжуючи вину
обставини - в ході судового слідства не виявлені.

З
урахуванням всіх вище вказаних пом'якшуючих та обтяжуючих його вину обставин,
позицію потерпілої, яка просить суворо не карати підсудного, суд вважає, що
підсудному ОСОБА_2 слід призначити покарання у вигляді громадських робіт.

На думку
суду, саме таке покарання, буде необхідне і достатнє для виправлення ОСОБА_2, а
також попереджатиме і запобігатиме вчиненню підсудним нових злочинів.

Згідно
медичного висновку ОСОБА_2 визнананий здоровим, працездатним, в примусовому
лікуванні не потребує (а.с. 61).

Потерпіла
ОСОБА_3 заявила цивільний позов у сумі 1250 гривень в частині відшкодування
матеріальної шкоди, у сумі 5000 гривень в частині відшкодування моральної шкоди
та витрати на правову допомогу в сумі 350 гривень

В
обгрунтування своїх позовних вимог потерпіла ОСОБА_3 пояснила, що в зв'язку з
діями ОСОБА_2 вона витратила кошти на оплату послуг адвоката в сумі 350
гривень, понесла приниження, фізичні та моральні страждання, а також з 28
листопада 2006 року по 08 грудня 2006 року не виходила на роботу і не отримала
дохід, який могла б отримати, якби надавала манікюрні послуги.

Підсудній
ОСОБА_2 позовні вимоги в частині витрат на правову допомогу, в частині
відшкодування моральної та матеріальної шкоди взагалі не визнав, мотивуючи тим,
що він не бажає відшкодовувати заподіяну шкоду та витрати, а також тим, що
потерпіла ОСОБА_3, не надала належних доказів свого дійсного заробітку.

В ході
судового слідства встановлено, що потерпіла дійсно за надання правової допомоги
адвокатом сплатила за його послуги суму в 350 (триста п'ятдесят)гривень (а.с.
5,63).

Також
судом встановлено, що ОСОБА_3 дійсно знаходиться на обліку, як суб'єкт
підприємницької діяльності і відповідно до Указу Президента України від 3 липня
1998 року № 727/98 «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва» є платник єдиного податку і обсяг виручки від
надання послуг за

рік не перевищує
500 тисяч гривень, що стверджується щоквартальними звітами суб'єкта малого
підприємництва про фактичну сплату єдиного податку у звітному періоді.

При
цьому, ОСОБА_3 зобов'язана вести книгу обліку доходів та витрат від заняття
послугами.

В ході
огляду вище зазначеної книги в судовому засіданні встановлено, що дана книга
прошита та пронумерована на 49 аркушах, але ведеться в порушення вимог Указу
Президента України від 3 липня 1998 року № 727/98 «Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва», а саме графи
де повинно вказуватися прізвище, ім'я по батькові замовника, адреса замовника,
найменування робіт, найменування витрат, сума витрат взагалі не вказується.

Крім
цього, в судовому засіданні допитано в якості свідка: головного державного
податкового ревізора - інспектора сектору контрольно-перевірочної роботи
відділу оподаткування фізичних осіб Котелевського відділення Гадяцької МДПІ
ОСОБА_7, котра в ході судового слідства пояснила, що планові та позапланові
документальні перевірки достовірності відображення обсягу виручки приватного
підприємця ОСОБА_3 не проводилися, вона лише здавала звіти про обсяг виручки,
інкасація не проводилася, в установи банку виручені кошти не здавалися, книга
ведеться з порушеннями вимог Указу Президента України від 3 липня 1998 року №
727/98 «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів
малого підприємництва», у зв'язку з чим взагалі не представляється можливим
встановити фактичний дохід приватного підприємця - ОСОБА_3

Суд,
заслухавши пояснення підсудного, потерпілої, свідка, адвоката, дослідивши
матеріали кримінальної справи, з урахуванням тяжкості нанесених ОСОБА_3,
тілесних ушкоджень, характеру страждань та переживань, приходить до
переконання, що цивільний позов в частині витрат на правову допомогу слід задовольнити
повністю в сумі 350 (триста п'ятдесят) гривень, в частині відшкодування
моральної шкоди частково всумі 1000 (одну тисячу) гривень, а в частині
відшкодування матеріальної шкоди слід відмовити.

На підставі
викладеного, керуючись ст.ст. 323,324 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_2
визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,
призначивши йому покарання: у вигляді громадських робіт строком 100 (сто)
годин.

Стягнути
з засудженого ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 моральну шкоду в сумі 1000 (одну
тисячу) гривень та витрати на правову допомогу в сумі 350 (триста п'ятдесят)
гривень.

В
задоволенні цивільного позову в частині відшкодування матеріальної шкоди за
відсутності доказів понесених витрат відмовити.

Обрати
ОСОБА_2 до вступу вироку в законну силу запобіжний захід - підписку про
невиїзд.

Вирок
може бути оскаржений до апеляційного суду Полтавської області протягом 15 діб з
моменту його проголошення.