Справа № 526/1452/13-к
Провадження № 1-кп/526/102/2013
У Х В А Л А

підготовчого судового засідання

18 липня 2013 року Гадяцький районний суд Полтавської області в складі

головуючої судді Максименко Л.В.

при секретарі Павленко Т.І.

з участю прокурора Снісаренко Н.В.

захисника ОСОБА_1

законного представника обвинуваченого ОСОБА_2

потерпілих ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Гадяч кримінальне провадження зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000014 від 3 січня 2013 року відносно

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_2

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України,

в с т а н о в и в:

8 липня 2013 року до Гадяцького районного суду Полтавської області від прокурора Гадяцького району надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000014 від 3 січня 2013 року відносно ОСОБА_5, який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.

Під час підготовчого судового засідання прокурор Снісаренко Н.В. вважала за необхідне призначити справу до судового розгляду.

Захисник ОСОБА_1 подав до суду письмове клопотання про повернення обвинувального акту, так як він не відповідає вимогам КПК та заявив, що слідчий і прокурор проігнорували його клопотання, яке має істотне значення для даного кримінального провадження та безпідставно направили його до суду.

Відповідно до вимог ст.291 КПК України, обвинувальний акт має містити анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім'я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство) та анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім'я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); прізвище імя, по батькові та займана посада слідчого, прокурора, обставини, які обтяжують чи помякшують покарання.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження суд вважає, що обвинувальний акт щодо ОСОБА_5 не відповідає вимогам ст.291 КПК України, оскільки зазначені в ньому анкетні дані потерпілої ОСОБА_4 не відповідають даним, названим нею в підготовчому судовому засіданні щодо дати, місця народження і громадянства.

В обвинувальному акті зазначено, що досудове розслідування в кримінальному провадженні проводив слідчий Пшеничний В.М. та старший слідчий ВР ДТП СУ УМВС України в Полтавській області, однак його прізвище, імя та по батькові в обвинувальному акті не зазначено. Прізвище слідчого також відсутнє і в реєстрі, де зазначена постанова про створення групи слідчих заступником начальника СУ УМВС України в Полтавській області. Згідно даних реєстру цим слідчим не прийнято жодного процесуального рішення, тому ідентифікувати його немає можливості. Поміж тим, потерпілі вказали, що кримінальне провадження проводило троє слідчих, однак в обвинувальному акті зазначений лише один.

Обвинуваченим у даному кримінальному провадженні є неповнолітня особа.

Статтею 484 КПК України передбачено, що кримінальне провадження відносно неповнолітньої особи здійснюється слідчим, який спеціально уповноважений керівником органу досудового розслідування на здійснення досудових розслідувань щодо неповнолітніх, тобто певний слідчий спеціалізується саме на спеціальній категорії проваджень щодо неповнолітніх.

Як КПК, так і Перехідні положення передбачають, що призначення спеціально уповноваженого слідчого здійснюється розпорядчим документом керівника органу досудового розслідування. Поміж тим, дані про призначення ОСОБА_6 слідчим по здійсненню досудових розслідувань щодо неповнолітніх в обвинувальному акті та реєстрі досудових розслідувань відсутні. Такі дані не вказані і щодо іншого старшого слідчого ВР ДТП СУ УМВС України в Полтавській області, прізвище, імя та по батькові якого не вказано в обвинувальному висновку. Таким чином, кримінальне провадження проведено слідчими, які не мають спеціальних повноважень щодо їх розслідування.

З реєстру матеріалів досудового розслідування вбачається, що слідчим Пшеничним В.М. винесено постанову про залучення законного представника підозрюваного, однак ні його прізвища, імя та по батькові та місце проживання не вказані, такі дані відсутні і в обвинувальному акті, в звязку з чим не можливо визначити, яка особа була призначена законним представником підозрюваного.

З обвинувального акту вбачається, що в результаті ДТП постраждало три особи: ОСОБА_4, ОСОБА_3 та ОСОБА_7. Поміж тим в обвинувальному акті зазначено лише двох потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_3, які отримали середньої тяжкості тілесні ушкодження. В обвинуваченні вказано, що в результаті ДТП ОСОБА_7 отримав тяжкі тілесні ушкодження по критерію небезпеки для здоровя, що є в даному випадку кваліфікуючою ознакою за ч.2 ст. 286 КК України. Поміж тим за диспозицією ч.2 ст. 286 КК України відповідальність настає за порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження. У даному кримінальному провадженні тяжке тілесне ушкодження спричинено свідкові, тому викладена правова кваліфікація та формулювання обвинувачення не відповідає вимогам п.5 ч.2 ст. 291 КПК України.

З обвинувального акту вбачається, що потерпіла ОСОБА_4 проживає в ІНФОРМАЦІЯ_3.

В підготовчому судовому засіданні потерпіла вказала, що строк її перебування на території України закінчується і 19 липня вона відїздить за місцем проживання. Такі ж пояснення вона давала і слідчому, однак в порушення ст. 225 КПК України слідчий не звернувся з клопотанням до слідчого судді про її допит. Потерпіла також вказала, що бажає подати цивільний позов до обвинуваченого, однак її права в ході досудового слідства були обмежені.

В клопотанні захисник вказав, що органами досудового слідства не виконані вимоги ст. 485, 487 КПК України і слідчим взагалі не зясовано питання умов життя та виховання неповнолітнього обвинуваченого.

Відповідно ст. 485 КПК України під час досудового розслідування та судового розгляду кримінальних правопорушень, вчинених неповнолітніми, крім обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, також зясовуються:

1) повні і всебічні відомості про особу неповнолітнього: його вік (число, місяць, рік народження), стан здоровя та рівень розвитку, інші соціально-психологічні риси особи, які необхідно враховувати при індивідуалізації відповідальності чи обранні заходу виховного характеру;

2) ставлення неповнолітнього до вчиненого ним діяння;

3) умови життя та виховання неповнолітнього;

4) наявність дорослих підбурювачів та інших співучасників кримінального правопорушення.

Статтею 487 КПК України передбачено, що при дослідженні умов життя та виховання неповнолітнього підозрюваного чи обвинуваченого належить зясувати:

1) склад сімї неповнолітнього, обстановку в ній, взаємини між дорослими членами сімї та дорослими і дітьми, ставлення батьків до виховання неповнолітнього, форми контролю за його поведінкою, морально-побутові умови сімї;

2) обстановку в школі чи іншому навчальному закладі або на виробництві, де навчається або працює неповнолітній, його ставлення до навчання чи роботи, взаємини з вихователями, учителями, однолітками, характер і ефективність виховних заходів, які раніше застосовувалися до нього;

3) звязки і поведінку неповнолітнього поза домом, навчальним закладом та роботою.

Отже, виходячи зі змісту ст.91, 485 КПК України наведені вище обставини підлягають доказуванню, а згідно ст. 92 цей обовязок покладається на слідчого і прокурора.

З обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування вбачається, що дані обставини взагалі не зясовувались ні слідчим, ні прокурором. Дані посадові особи обмежились залученням до кримінального провадження лише характеристик з місця проживання і навчання та довідкою щодо перебування на обліку у ВКМСД.

Згідно ст. 16 (доповідь про результати соціального обстеження) Мінімальних стандартних правил ООН, що стосуються захисту неповнолітніх, позбавлених волі Пекінські Правила у всіх випадках, за виключенням дрібних правопорушень, до винесення компетентним органом влади кінцевого рішення, що передує вироку, необхідно досконально вивчити оточення і умови, в яких живе неповнолітній, або обставини, при яких було здійснено правопорушення, з тим щоби сприяти винесенню компетентним органом влади розумного судового рішення по справі.

Дані про складання такого висновку чи звіту в справі відсутні.

Згідно ч.1 ст. 484 КПК України порядок кримінального провадження щодо неповнолітніх, визначається загальними правилами цього Кодексу з урахуванням особливостей глави 38.

Як вбачається з обвинувального акту особливості провадження щодо неповнолітнього не були виконані і відповідно не відображені в обвинувальному акті.

Відповідно до вимог ст.314 КПК України, суд має повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Оскільки обвинувальний акт не відповідає вимогам ст.291 КПК України, суд відповідно до вимог ст.314 цього Кодексу, вважає за необхідне обвинувальний акт щодо ОСОБА_5 з додатками - повернути прокурору.

Керуючись ст. 291, 314, 484, 485 КПК України, суд, -

ухвалив:

Обвинувальний акт кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, з додатками - повернути прокурору Гадяцького району Полтавської області.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 7 днів з дня її проголошення.

Головуюча: підпис

Копія: вірно

Суддя Гадяцького

районного суду: ОСОБА_8