29 квітня 2015 року
Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,при секретарі ОСОБА_2 ,за участю прокурора ОСОБА_3 ,розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_4 про зняття арешту з майна в процесі виконання вироку по кримінальній справі,-
В квітні 2015 р. ОСОБА_4 звернулася до суду із заявою,в якій зазначає,що вироком Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 27.03.2003р. її було засуджено за ч.3 ст.191,ч.1 ст.366 КК України по покарання у виді 2 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посаду бухгалтера строком на 1 рік та виплатою штрафу в сумі 510 гр.,звільненням від відбування покарання строком на 2 роки та покладанням обов*язків,передбачених ст.76 КК України.
В процесі досудового розслідування даної справи,постановою прокуратури Шевченківського району м.Запоріжжя від 25.11.2002 р.б/н, був накладений арешт на все нерухоме майно ОСОБА_4 з метою забезпечення цивільного позову у кримінальній справі ЖБК «Машинобудівник-21» про відшкодування матеріальної шкоди та можливої конфіскації майна.
Посилаючись на те,що вирок суду фактично виконаний у 2003 році,на теперішній час виконавчих документів щодо неї у ВДВС не перебуває,матеріальна шкода за вироком суду ЖБК «Машинобудівник-21» нею повністю відшкодована,проте арешт з майна не знятий,просить суд скасувати постанову б/н прокуратури Шевченківського району м.Запоріжжя від 25.11.2002 р.,на підставі якої був накладений арешт на все майно ОСОБА_4 ,зняти арешт та заборону відчуження з нерухомого майна,що їй належить.
В судове засідання заявник ОСОБА_4 не з`явилася за викликом суду з невідомих причин,заяв про його відкладення не подавала,що не перешкоджає розгляду заяви без її участі.
Прокурор не заперечував проти задоволення заяви ОСОБА_4 про зняття арешту та заборони відчуження з нерухомого майна,що їй належить,оскільки на час розгляду заяви підстави для цього, в зв*язку з виконанням вироку в частині цивільного позову, відсутні. Разом з тим,вважає,що постанова прокуратури Шевченківського району м.Запоріжжя від 25.11.2002 р.,на підставі якої був накладений арешт на все майно ОСОБА_4 в процесі досудового розслідування кримінальної справи з метою забезпечення цивільного позову,була винесена законно,тому підстави для її скасування відсутні.
Заслухавши прокурора ,перевіривши обґрунтованість заяви ОСОБА_4 наданими матеріалами,суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення заяви,виходячи з наступного.
Вироком Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 27.03.2003р. ОСОБА_4 було засуджено за ч.3 ст.191,ч.1 ст.366 КК України по покарання у виді 2 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посаду бухгалтера строком на 1 рік та виплатою штрафу в сумі 510 гр.,звільненням від відбування покарання строком на 2 роки та покладанням обов*язків,передбачених ст.76 КК України.
Задоволено часткового цивільний позов ЖБК «Машинобудівник-21» та стягнуто відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 4257 гр.58 коп.
Вирок набрав чинності 12.04.2003 р.
В процесі досудового розслідування кримінальної справи, з метою забезпечення цивільного позову та можливої конфіскації майна, постановою прокуратури Шевченківського району м.Запоріжжя від 25.11.2002 р. був накладений арешт на все майно ОСОБА_4 .
Як передбачено п.9 Прикінцевих положень КПК України ,який набув чинності 20.11.2012 р.,арешт майна, застосований під час досудового розслідування до дня набрання чинності КПК України 2012 р.,продовжує свою дію до моменту його скасування чи припинення у порядку,що діяв до набрання чинності цим Кодексом.
За змістом статей 125, 126 КПК України в ред.1961 р.,слідчий зобов*язаний вжити заходів до забезпечення заявленого в кримінальній справі цивільного позову,виконання вироку в частині можливої конфіскації майна,про що скласти постанову.
Забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна провадиться шляхом накладення арешту на вклади,цінності,інше майно обвинуваченого,про що складається протокол. Накладення арешту на майно скасовується постановою слідчого,коли в застосуванні цього заходу відпаде потреба.
Відповідно до ст.411 цього ж Кодексу,питання пов*язані з виконанням вироку вирішуються у судовому засіданні за участю прокурора.
При розгляді заяви ОСОБА_4 суд встановив,що на час досудового розслідування кримінальної справи та постановлення вироку потреба у застосуванні заходів забезпечення цивільного позову шляхом накладення арешту на майно ОСОБА_4 не відпала,тому для скасування постанови прокуратури Шевченківського району м.Запоріжжя від 25.11.2002 р.,яка була винесена законно та обґрунтовано,підстав немає.
Разом з тим,в процесі виконання вироку матеріальна шкода цивільному позивачу повністю відшкодована, конфіскація майна ОСОБА_4 не призначалась,тому на час розгляду її заяви потреби у застосуванні заходів забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна шляхом накладення арешту на майно ОСОБА_4 немає,в зв*язку з чим такі заходи підлягають скасуванню.
Керуючись ст.125,125,411 КПК України в ред.1961р., суд
УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_4 про зняття арешту з майна задовольнити частково.
Скасувати арешт та заборону відчуження з нерухомого майна,належного ОСОБА_4 ,ІПН НОМЕР_1 ,який був накладений постановою прокуратури Шевченківського району м.Запоріжжя від 25.11.2002 р.б/н.
В іншій частині в задоволенні заяви відмовити.
Ухвала не оскаржується.
Суддя ОСОБА_1