Яготинський районний суд Київської області
ун. № 382/2632/14-к
пр. № 1-кп/382/9/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 березня 2015 року Яготинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Яготині Київської області кримінальне провадження №0000500, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11 листопада 2014 року, відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Київської області, українця, громадянина України, неодруженого, непрацюючого, із середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , судимого згідно вироку Яготинського районного суду Київської області від 02 жовтня 2000 року за ст. 94, ч. 3 ст. 140, ст. 42, ст. 14 КК України (редакція 1960 року) до 13 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільненого 19 липня 2013 року з Житомирської ВК №4 по відбуттю покарання, РНОКПП: НОМЕР_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, та відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Києва, українки, громадянки України, незаміжньої, непрацюючої, із середньою освітою, інваліда третьої групи, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої, РНОКПП: НОМЕР_2 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в:
Вироком Яготинського районного суду Київської області від 02 жовтня 2000 року ОСОБА_5 засуджений до 13 років позбавлення волі з конфіскацією майна за вчинення злочинів, передбачених ст. 94, ч. 3 ст. 140, ст. 42, ст. 14 КК України (редакція 1960 року). 19 липня 2013 року ОСОБА_5 звільнився з місць позбавлення волі. Після звільнення на шлях виправлення не став та знову вчинив новий злочин.

Так, 18 жовтня 2014 року близько 18 години ОСОБА_5 , маючи непогашену судимість, відправився до домоволодіння АДРЕСА_4 , де проживає його знайомий ОСОБА_7 , якого як виявилося на той час не було дома.

Підійшовши до входу вказаного домоволодіння, шляхом вільного доступу ОСОБА_5 проник на територію, де поруч з сараєм виявив клітки, в яких знаходились кролі. Підійшовши до однієї з кліток, ОСОБА_5 на ґрунті корисливих мотивів вирішив таємно викрасти чуже майно. Реалізуючи свій злочинний умисел, останній відкрив клітку та таємно викрав з неї одного кроля породи "Велетень", вагою 8 кг. Після вчинення крадіжки ОСОБА_5 з кролем у руках вийшов з двору ОСОБА_7 та направився до місця свого проживання. Викраденим кролем ОСОБА_5 розпорядився на власний розсуд.

В результаті крадіжки потерпілому ОСОБА_7 було завдано матеріальної шкоди на загальну суму 400 грн.

20 жовтня 2014 року близько 20 години ОСОБА_5 разом з ОСОБА_6 прийшли до домоволодіння АДРЕСА_4 , де проживає ОСОБА_7 , для того, щоб придбати в останнього гусака. Вони підійшли до дверей та постукали, але їм ніхто не відчинив. Вирішивши, що ОСОБА_7 дома немає, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з корисливих мотивів вирішили таємно вкрасти гусака, належного ОСОБА_7 .

У подальшому ОСОБА_5 за попередньою змовою з ОСОБА_6 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна з корисливих мотивів, відправились за будинок, де у дворі спіймали гусака вагою 6 кг, вартістю 300 грн., та помістили його до мішка. Після цього вони з гусаком в мішку направились до виходу із домоволодіння, виконавши тим самим на їхню думку усі можливі дії, які вважали необхідними для доведення злочину до кінця. Під час руху ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до виходу, вони були затримані власником ОСОБА_7 на території домоволодіння, тому не змогли довести свій злочинний умисел до кінця, не вчинивши тим самим усі можливі дії, та злочин не було закінчено з причин, які не залежали від їхньої волі.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в інкримінованих йому злочинах, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, визнав повністю і дав суду показання, які за своїм змістом відповідають фактичним обставинам справи, викладеним в зміненому обвинувальному акті, зазначивши, що він є сусідом ОСОБА_7 і йому було відомо, що в ОСОБА_7 є кролі. 18 жовтня 2014 року він прийшов на подвір`я ОСОБА_7 , нікого в дворі не було. Він постукав у двері, однак йому ніхто не відчинив. Тоді він вирішив взяти кроля. Взявши кроля в руки, він вийшов з подвір`я ОСОБА_7 і попрямував до себе додому. Його з кролем бачив сусід ОСОБА_8 . У подальшому він, ОСОБА_5 , впав і кріль вирвався з його рук. Кроля він не наздогнав.

20 жовтня 2014 року він, домовившись із ОСОБА_7 про купівлю гусака, прийшов із ОСОБА_6 до ОСОБА_7 додому. Він, ОСОБА_5 , і ОСОБА_6 зайшли до подвір`я ОСОБА_7 та почали стукати в двері, однак їм ніхто не відчинив. Після цього він піймав гусака, поклав гусака у мішок, який тримала ОСОБА_6 , і вони направились до виходу з двору. Коли вони виходили з двору, з хати вийшов ОСОБА_7 і почав кричати, що в нього вкрали гусака. ОСОБА_6 випустила гусака з мішка і він, ОСОБА_5 , та ОСОБА_6 пішли додому. Просив суд суворо його не карати, розкаявся у вчиненому.

Не зважаючи на те, що обвинувачений вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень визнав повністю, суд дійшов висновку, що його вина у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, доведена зібраними під час досудового розслідування та дослідженими під час судового розгляду доказами.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 свою вину в інкримінованому їй складі злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, визнала повністю і дала суду показання, які за своїм змістом відповідають обставинам справи, викладеним в зміненому обвинувальному акті, зазначивши, що 20 жовтня 2014 року вона та ОСОБА_5 пішли до ОСОБА_7 купувати гусака. ОСОБА_5 сказав їй, що він домовився із ОСОБА_7 про купівлю гусака. У неї з собою було 500 грн. Вони зайшли до подвір`я ОСОБА_7 , стукали в двері, однак ніхто не відчинив. Тоді ОСОБА_5 впіймав гусака та помістив його в мішок, який вони також знайшли на подвір`ї у Кремешнього ОСОБА_9 . ОСОБА_10 в мішку несла вона, ОСОБА_6 . Тільки вона з ОСОБА_5 вийшли з подвір`я, з хати вибіг ОСОБА_7 і почав кричати, що вони крадуть гусака. Тоді вона випустила гусака і разом із ОСОБА_5 пішли додому. Просила суд суворо її не карати, розкаялась у вчиненому.

Не зважаючи на те, що обвинувачена вину у вчиненні інкримінованому їй злочині визнала повністю, суд дійшов висновку, що її вина у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, доведена зібраними під час досудового розслідування та дослідженими під час судового розгляду доказами.

Так, допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 показав, що він є сусідом ОСОБА_5 і ОСОБА_6 20 жовтня 2014 року його дружина телефоном повідомила його про зникнення кролів. У нього було два кролі. Він приїхав додому і дійсно виявив відсутність кролів. У подальшому його сусід ОСОБА_11 сказав йому, що бачив ОСОБА_5 з кролем, який за описом був схожий на належного йому, ОСОБА_7 , кроля. Дійсно раніше по п`яні він домовлявся з ОСОБА_5 про продаж гусака за 100 грн. 20 жовтня 2014 року він був вдома і бачив як до його подвір`я зайшли ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які стукали в двері, однак він не хотів з ними спілкуватись і двері не відчинив. Тоді він побачив як ОСОБА_5 і ОСОБА_6 виходили з подвір`я з мішком. У мішку кричав гусак. Він вийшов з дому і почав кричати, що вони крадуть у нього гусака. Тоді ОСОБА_5 і ОСОБА_6 випустили гусака з мішка і пішли з подвір`я. Наміру продавати гусака він не мав. Гроші за гусака йому ніхто не пропонував. Однак просив суд суворо не карати ОСОБА_5 і ОСОБА_6 .

Свідок ОСОБА_12 у судовому засіданні не допитувалась, оскільки була присутня під час розгляду справи по суті.

Свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_13 у судовому засіданні не допитувались, оскільки згідно рапорту ДІМ під час неодноразових виходів дільничого за місцем проживання свідків вдома їх виявлено не було. З протоколів допитів вказаних свідків, які були досліджені судом як документи, вбачається, що 18 жовтня 2014 року близько 15 години 00 хвилин ОСОБА_11 та ОСОБА_13 бачили як ОСОБА_5 йшов у напрямку до свого місця проживання, в руках ОСОБА_5 тримав дорослого кроля, який виривався з рук. У подальшому ОСОБА_11 та ОСОБА_13 від їхнього сусіда ОСОБА_7 стало відомо, що в ОСОБА_7 з подвір`я зник кріль, який за описом був схожим на кроля, якого ніс ОСОБА_5 .

З протоколів проведення слідчих експериментів від 21 листопада 2014 року та від 28 листопада 2014 року вбачається за яких обставин ОСОБА_5 вчинив крадіжку кроля та ОСОБА_5 і ОСОБА_6 вчинили замах на крадіжку гусака.

Таким чином, допитавши обвинувачених, потерпілого, дослідивши інші докази, ураховуючи положення ст. ст. 22, 26 КПК України, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 та обвинуваченої ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих їм злочинів доведена повністю.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України як повторне таємне викрадення чужого майна, та незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна, повторно за попередньою змовою групою осіб, суд вважає кваліфікованими вірно.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Відповідно до ст. 67 КК України обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , суд визнає рецидив злочину.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 покарання суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, злочини, вчинені ОСОБА_5 згідно із ст. 12 КК України є злочинами середньої тяжкості; обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 , обставину, яка обтяжує покарання ОСОБА_5 ; дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він має непогашену судимість, не працює, не одружений, має постійне місце проживання, за яким характеризується негативно, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, визнав свою вину та щиро розкаявся у вчиненному, лікувався від гострого інфаркту, люмбаго, перелому ребра, очагової бронхопневмонії, а також думку прокурора, який просив остаточно ОСОБА_5 призначити покарання у виді 3 роки 6 місяців позбавлення волі, та думку потерпілого.

Приймаючи до уваги те, що вироком Яготинського районного суду Київської області від 02 жовтня 2000 року ОСОБА_5 засуджено до 13 років позбавлення волі за вчинення злочинів, передбачених ст. 94, ч. 3 ст. 140, ст. 42, ст. 14 КК України (редакція 1960 року). 19 липня 2013 року ОСОБА_5 звільнено з місць позбавлення волі, після звільнення ОСОБА_5 на шлях виправлення не став та вчинив нові злочини, суд приходить до висновку, що покарання обвинуваченому ОСОБА_5 слід призначити у виді позбавлення волі, оскільки, на думку суду, таке покарання є справедливим, а також достатнім та необхідним для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Дії обвинуваченої ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна, за попередньою змовою групою осіб, кваліфіковано вірно.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_6 , суд вважає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_6 , судом не встановлено.

При призначенні обвинуваченій ОСОБА_6 покарання суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно із ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості; обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_6 , відсутність обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_6 ; дані про особу обвинуваченої, а саме те, що вона раніше не судима, не працює, незаміжня, має постійне місце проживання, за яким характеризується негативно, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, визнала свою вину та щиро розкаялась у вчиненному, є інвалідом третьої групи, думку прокурора та потерпілого.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що покарання обвинуваченій ОСОБА_6 слід призначати в межах санкції частини статті, що передбачає покарання за вчинений нею злочин, а саме у виді позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України - звільненням від відбування покарання з випробуванням та відповідно до ст. 76 КК України суд вважає за необхідне покласти на ОСОБА_6 обов`язок повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, оскільки, на думку суду, виправлення і перевиховання ОСОБА_6 можливе без ізоляції від суспільства.

Доводи ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про те, що вони мали намір придбати гусака у ОСОБА_7 суд не приймає до уваги, оскільки ОСОБА_7 у судовому засіданні показав, що він наміру продавати гусака не мав, гусака з його подвір`я забрали без його відома, гроші ніхто йому не пропонував, що не оспорювалось ОСОБА_5 і ОСОБА_6 . Зауваження ОСОБА_5 про те, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , а не 23 травня, спростовуються Формою №1, вироком Яготинського районного суду Київської області від 02 жовтня 2000 року, які суд вважає належними і допустимими доказами. Крім того, протягом досудового розслідування та розгляду справи у суді ОСОБА_5 питання про дату свого народження не ставив, жодних клопотань не заявляв, неодноразово допитувався і зазначав дату свого народження 23 травня.

11 березня 2015 року прокурором у порядку ст. 338 КПК України змінено обвинувальний акт. З урахуванням клопотань ОСОБА_5 та ОСОБА_6 прискорити розгляд справи, розгляд справи відкладено до 18 березня 2015 року.

Також, ураховуючи ті обставини, що суд дійшов висновку про те, що виправлення ОСОБА_5 та попередження вчинення ним нових злочинів не можливе без ізоляції від суспільства, вироком Яготинського районного суду Київської області від 02 жовтня 2000 року ОСОБА_5 засуджено до 13 років позбавлення волі за вчинення злочинів, передбачених ст. 94, ч. 3 ст. 140, ст. 42, ст. 14 КК України (редакція 1960 року). 19 липня 2013 року ОСОБА_5 звільнено з місць позбавлення волі, після звільнення на шлях виправлення не став та вчинив нові злочини, ОСОБА_5 неодноразово ухилявся від суду, у зв`язку із чим до нього застосовувався привід, є ризики того, що ОСОБА_5 , усвідомлюючи тяжкість покарання, що йому загрожує буде переховуватись та уникати покарання, призначеного йому вироком суду, на досудовому слідстві запобіжний захід відносно нього не обирався, суд вважає за можливе обрати відносно ОСОБА_5 до вступу вироку в законну силу запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, взявши ОСОБА_5 під варту із залу суду.

Судові витрати та речові докази по справі відсутні.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 не обирався.

Цивільний позов не заявлено.

Керуючись ст. ст. 368, 373-376 КПК України, суд

з а с у д и в:
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, за якою йому слід призначити покарання 3 (три) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі.

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання у виді 3 (три) роки позбавлення волі.

За сукупністю злочинів, відповідно до ст. 70 КК України, остаточно призначити ОСОБА_5 покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 6 (шість) місяців.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_5 до моменту набрання вироком законної сили обрати у вигляді тримання під вартою у Київському СІЗО Управління Державної пенітенціарної служби в м. Києві та Київській області, взявши його під варту із зали суду.

Строк відбування покарання рахувати з часу взяття ОСОБА_5 під варту, у зв`язку із цим вироком 18 березня 2015 року.

ОСОБА_6 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, і призначити їй покарання у виді 3 (три) років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання звільнити з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 обов`язок повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області шляхом подачі апеляції через Яготинський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

СуддяОСОБА_1