Справа № 492/1995/14-к
АРЦИЗЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
ВИРОК

Іменем України
10 лютого 2015 року м. Арциз

Арцизький районний суд Одеської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченої ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Арцизі Одеської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Арцизі Одеської області, українки, громадянки України, з вищою освітою, не одруженої, працюючої соціальним працівником ГМО «КВ «Життя+», проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніш не судимої, -
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,
встановив:
22 січня 2013 року, ОСОБА_4 , зареєстрована в Арцизькому районному центрі занятості, якій того ж дня на підставі написаної нею заяви був наданий статус безробітної, з виплатою допомоги по безробіттю, при цьому під розпис роз`яснені положення Закону України «Про зайнятість населення», що стосується зайнятого населення та виключає можливість перебування на відповідному обліку з отриманням матеріальної допомоги від держави по безробіттю.
Розуміючи та усвідомлюючи правові підстави перебування на відповідному обліку в вищезазначеній установі, ОСОБА_4 , згідно договорів № 31-цпх на виконання робіт (надання послуг) від 01.04.2013 року та № 37-цпх на виконання робіт (надання послуг) від 01.04.2013 року з ГМО «КВ «Життя+», була тимчасово прийнята на посаду соціального працівника до вказаної громадсько-молодіжної організації, таким чином набувши статус зайнятого населення, отримуючи при цьому обумовлену штатним розписом заробітну плату. Всупереч отриманого статусу безробітного ОСОБА_4 не повідомила посадових осіб Арцизького районного центру занятості про працевлаштування, таким чином замовчуючи юридично значиму інформацію, яка унеможливлювала подальше перебування на обліку в Арцизькому районному центрі занятості зі статусом безробітного з відповідною виплатою матеріальної допомоги від держави.
Так, ОСОБА_4 , умисно, із корисливих спонукань, шляхом обману відповідних посадових осіб вищезазначеної установи, незаконно, не маючи на те передбаченого законом права, отримала матеріальну допомогу за рахунок коштів державного бюджету України згідно акту № 58 від 24.12.2013 року Арцизького районного центру занятості про розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» за період тимчасового працевлаштування з 01.04.2013 року по 20.08.2013 року у сумі 2 526,98 гривень, чим завдала майнову шкоду державі в особі Арцизького районного центру занятості на вказану суму.
В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 повністю визнала себе винною в обсязі пред`явленого їй обвинувачення. В ході судового розгляду вона детально розповіла про обставини злочину та щиро розкаялася в його вчиненні, не піддавши сумніву фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті.
Приймаючи до уваги повне визнання обвинуваченою ОСОБА_4 своєї вини в обсязі пред`явленого їй обвинувачення, а також те, що вона не піддавала сумніву фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, у суду не виникає сумнівів в добровільності позиції обвинуваченої, у суду також не виникає сумнівів в добровільності позиції інших учасників судового провадження. У зв`язку з цим, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України суд, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та визнав можливим обмежити обсяг досліджуваних доказів допитом обвинуваченої ОСОБА_4 , а також дослідженням доказів, що стосуються особи обвинуваченої. При цьому судом роз`яснено учасникам судового провадження, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини справи в апеляційному порядку.
Таким чином, допитавши обвинувачену ОСОБА_4 , суд вважає, що зібрані докази є належними, допустимими, достовірними та достатніми для постановлення обвинувального вироку.
Тому, суд вважає доведеною винність ОСОБА_4 у вчиненні нею злочину, та кваліфікує її дії за ч. 1 ст. 190 КК України, як шахрайство, тобто заволодіння чужим майном, шляхом обману.
При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обвинувачена ОСОБА_4 вчинила злочин невеликої тяжкості.
ОСОБА_4 за місцем проживання характеризується задовільно. Не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра. Раніш не судима. На утриманні має малолітню дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
До обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_4 , суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку.
Обставин, які згідно ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.
Крім того судом враховується, що представником потерпілої особи в рамках наявного кримінального провадження до обвинуваченої претензії матеріального характеру не заявлялось.
З урахуванням вказаних обставин, суд у відповідності до вимог закону України про кримінальну відповідальність та передбачених цим законом санкцій вважає, що винній ОСОБА_4 необхідно для її виправлення та запобігання нових злочинів призначити покарання у вигляді штрафу.
Суд вважає за необхідне до набрання вироком законної сили запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирати.
У той же час судом встановлено, що 08 квітня 2014 року Верховною Радою України був прийнятий Закон України «Про амністію у 2014 році»№ 1185-VII (далі - Закон), який набув чинності 19 квітня 2014 року, тобто після вчинення ОСОБА_4 злочину.

Відповідно до п. «в» ст. 1 Закону звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, засуджені за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, та за злочини, вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, особи, не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.

Обвинувачена ОСОБА_4 на момент вчинення злочину мала малолітню дитину доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про її народження і не позбавлена відносно неї батьківських прав.

Згідно з ч. 2 ст. 3 Закону України «Про застосування амністії в Україні» встановивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

Таким чином, як було зазначено вище, обвинувачена ОСОБА_4 скоїла злочин невеликої тяжкості, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст.12 КК України, який скоєно нею до набрання чинності Законом України «Про амністію у 2014 році» і на час скоєння злочину ОСОБА_4 мала на утриманні малолітню дитину, який не виповнилося 18 років і не позбавлена щодо неї батьківських прав. Дана обставина судом встановлена в стадії судового розгляду кримінальної справи, тобто судом установлено наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене ОСОБА_4 діяння, тому з урахуванням заяви обвинуваченої ОСОБА_4 про звільнення її від покарання на підставі п. «в» ст. 1 ЗУ «Про амністію у 2014 році», суд вважає за необхідне постановивши обвинувальний вирок, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного судом покарання.

Керуючись ст. ст. 369 371, 373 375 КПК України, суд -
засудив:
ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України та призначити покарання за ч. 1 ст. 190 КК України у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Засуджену ОСОБА_4 від відбування призначеного судом покарання у вигляді штрафу звільнити на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 р. № 1185-VII, ч. 2 ст. 3 Закону України «Про застосування амністії в Україні».

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області через Арцизький районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Апеляційним судом Одеської області.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору. Не пізніше наступного дня після ухвалення вироку надсилати його копію учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.
СУДДЯ
Арцизького районного суду ОСОБА_1