Справа №11-672 2007 року Головуючий по
1-ій інстанції Іващенко Ю.А.
121 КК України Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007 року серпня місяця 01 дня. Колегія суддів судової палати у
кримінальних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого
судді - ЮренкоЛ.А.,

суддів - Слєпухи
О.Є.., Віщика В.М.

з участю прокурора - Дупака М. Г.,

адвоката
ОСОБА_3,

засуджених
ОСОБА_1 , ОСОБА_2

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.
Полтаві справу за апеляціями засуджених ОСОБА_2, ОСОБА_1
і в його інтересах адвоката ОСОБА_3 на вирок Глобинського районного суду Полтавської області від 20 березня 2007 року.

Цим вироком -

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженець с Шепетівка, мешканець с. Черевані Глобинського району
Полтавської області, громадянин
України, одружений, працював ТОВ АФ «Мічуріна», раніше не судимий, засуджений
за ч.2 ст. 121 КК України до 8 років позбавлення волі.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,
уродженець м. Глобине Полтавської області, громадянин України, неодружений,
має двох неповнолітніх дітей,
непрацюючий, житель с. Черевані
Глобинського району Полтавської області,
судимий 06.06.2006 р. за ч.1 ст.
122 КК України до 2 років позбавлення волі; звільнений від відбування покарання
з випробуванням з іспитовим строком 2 роки на підставі ст. 75 КК України, засуджений за ч.2 ст. 121 КК України до 7 років позбавлення
волі.

На
підставі ч.4 ст. 70 КК України за
сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань, призначених за цим вироком та за попереднім
вироком від 06.06.2006 року остаточно ОСОБА_2 визначено покарання у виді
позбавлення волі на строк 8 років.

Постановлено
стягнути з ОСОБА_1
та ОСОБА_2 солідарно на користь
потерпшого ОСОБА_4 на відшкодування матеріальної шкоди 3946 грн.70 коп. та 20 000 грн.
моральної шкоди. Вирішено питання про речові докази.

За
вироком суду ОСОБА_1 і ОСОБА_2 визнані
винуватими та засуджені за злочин, що
вчинений за таких обставин.

12
травня 2006 року після 23 год.
господарстві ОСОБА_5, що по АДРЕСА_1
ОСОБА_1 , ОСОБА_2. який перебував у
стані алкогольного сп'яніння та невстановлена досудовим слідством особа

2

на грунті неприязних відносин умисно нанесли
ОСОБА_4 численні удари кулаками, ногами
та металевим предметом, заподіявши
потерпілому тяжкі тілесні ушкодження зі стійкою втратою працездатності не менш
ніж на 13 у вигляді закритого подвійного осколкового перелому лівої ліктьової
кістки, закритого поперечного перелому
правої ліктьової кістки зі зміщенням,
відкритого осколкового перелому верхнього полюсу правого
наколінника, закритої травми грудей з
переломами 6 та 7 ребер зліва, закритої
черепно-мозкової травми - забою головного мозку, двох ран на голові, ран лівого колінного суглобу та правої
гомілки, множинних саден.

Засуджений
ОСОБА_1 і в його інтересах адвокат
ОСОБА_3 в апеляціях просять про зміну вироку та про пом'якшення ОСОБА_1 покарання з застосуванням ст. 69 КК України, посилаючись на наявність декількох
обставин, що пом'якшують
відповідальність.

Засуджений
ОСОБА_2 в апеляції просить про скасування вироку, вважаючи себе безпідставно засудженим.

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду, пояснення засуджених ОСОБА_2 та ОСОБА_1 і в його інтересах адвоката ОСОБА_3 на
підтримання апеляцій, міркування
прокурора про відсутність підстав до задоволення апеляцій, останнє слово засуджених ОСОБА_1 з проханням про пом'якшення покарання, ОСОБА_2 - з проханням про закриття справи
щодо нього, перевіривши матеріали справи
і обговоривши наведені апелянтами доводи,
колегія суддів вважає, що
апеляції не підлягають до задоволення,
виходячи з наступного.

Винуватість
засуджених ОСОБА_1 і ОСОБА_2 у вчиненні
інкримінованих їм дій доведена сукупністю зібраних у встановленому законом
порядку доказів, які ретельно перевірені
в судовому засіданні і докладно наведені у вироку.

Зокрема, окрім стабільних і послідовних показань
потерпілого ОСОБА_4, очевидців події
свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, які повністю узгоджуються одне з одним, підтверджені ними під час відтворення
обстановки та обставин події злочину (т.1 а.с.
122-128, 110-121), та не суперечать висновкам комісійної
судово-медичної експертизи №171 від

27.12.2006 року (т.2 а.с.
79-96), у вироку наведені також дані
протоколу огляду місця події

(т.1, а.с. 20-22), протоколу медичного огляду ОСОБА_2 від
13.05.2006 p., яким

встановлено, що він перебував у
стані алкогольного сп'яніння (т.1 а.с. 42),
висновок судово-

імунологічної експертизи №737 від 8.12.2006 р про те, що на футболці ОСОБА_2

виявлені сліди крові, яка може
походити від ОСОБА_4, а походження цих
плям від

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виключається (т.2
а.с. 19-22).

Судом
ретельно перевірено твердження ОСОБА_2 про його непричетність до заподіяння
потерпілому ОСОБА_4 тяжких тілесних ушкоджень. Детально проаналізувавши
наведені докази, суд дійшов
обґрунтованого висновку про неспроможність такої версії ОСОБА_2, оскільки вона переконливо спростовуються не
тільки послідовними показаннями потерпілого ОСОБА_4, очевидців події - свідків ОСОБА_4 і
ОСОБА_7, а й об'єктивними даними
зазначених експертиз.

Посилання
засудженого ОСОБА_2 в апеляції на постанову суду про завідомо неправдиві
показання вказаних свідків є неспроможним,
оскільки у постанові суду від

20.03.2007 року йдеться про
неправдивість їх показань тільки в частині участі у вчиненні

цього злочину ОСОБА_8(т.2 а.с. 303-304). В іншій частині достовірність

показань цих осіб сумніву не викликають.

Суд
правильно наголосив у вироку, що свідки
ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 ,
ОСОБА_12,
показаннями яких ОСОБА_1 і
ОСОБА_2 викриваються у вчиненні злочину,
не є родичами потерпілого та підсудних ,
ніяким чином не заінтересовані у даній справі і на момент вчинення
злочину не перебували з засудженими в неприязних стосунках, а тому підстав або мотивів оговорити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у них не було.

Твердження
в апеляціях про те, що дії ОСОБА_1 нібито були викликані неправомірними діями
потерпілого ОСОБА_4, не відповідають
дійсності, оскільки спростовані
наведеними у вироку доказами і даних на підтвердження цієї версії в справі не
міститься.

з

Таким
чином, суд всебічно, повно та об'єктивно дослідив зібрані в справі
докази, дав їм відповідну оцінку і
дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 і ОСОБА_2,
дії яких правильно кваліфіковані за ч.2
ст. 121 КК України.

Покарання
засудженим ОСОБА_1 та ОСОБА_2 призначено
у відповідності до вимог ст. 65 КК
України з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, який згідно з п.4 ст. 12 КК України класифікований як
тяжкий, особи кожного з винних, обставин,
що обтяжують та пом'якшують покарання,
в тому числі й всіх тих, на які
посилаються апелянти, і визначені
ОСОБА_1 - близько до мінімального, а ОСОБА_2 - мінімальне, передбачене санкцією ч.2 ст. 121 КК України. Правильно призначено
покарання ОСОБА_2 і за сукупністю злочинів на підставі ч.4 ст. 70 КК України, оскільки до призначеного за даним вироком
покарання приєднано лише половину покарання,
призначеного за попереднім вироком від 6.06.2006 року, тобто у найбільш гуманний щодо нього спосіб.

Застосування
при призначенні покарання ст. 69 КК
України за наявності декількох обставин,
що пом'якшують покарання, є
правом, а не обов'язком суду, а тому заперечення апелянтів з цього приводу
не є спроможними.

Вирок суду
законний, обґрунтований, підстави до його скасування або зміни
відсутні.

На
підставі викладеного і керуючись ст.
ст. 362, 365, 366
КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляції
засуджених ОСОБА_2 та ОСОБА_1 і в його інтересах адвоката ОСОБА_3 залишити без
задоволення, а вирокГлобинського
районного суду Полтавської області від 20 березня 2007 року відносно
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - без зміни.