Провадження № 1-кп/534/76/15
Справа № 534/388/15-к

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2015 року Комсомольський міський суд

Полтавської області

в складі : головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

малолітньої особи, яка не досягла
віку кримінальної відповідальності ОСОБА_5

законного представника неповнолітнього ОСОБА_6

представника кримінальної міліції у справах дітей ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Комсомольську Полтавської області клопотання про застосування до неповнолітнього примусових заходів виховного характеру по кримінальному провадженню , внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001073 від 21.12.2014 р. відносно малолітньої особи, яка не досягла віку кримінальної відповідальності : ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дружелюбівка Добровеличківського району Кіровоградської області , учня 7 класу Комсомольського навчально виховного центру , проживаючого в АДРЕСА_1 ,

-за ознаками діяння , передбаченого ч.2 ст.186 КК України ,

в с т а н о в и в :

21.12. 2014 р. приблизно о 17 годині 00 хвилин , неповнолітній ОСОБА_5 , разом з неповнолітнім ОСОБА_8 та малолітнім ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходячись на дитячому майданчику , що розташований біля будинку №55 по вул. Леніна в м. Комсомольську Полтавської області , маючи прямий умисел спрямований на відкрите заволодіння чужим майном , з корисливих мотивів , із застосуванням насильства , яке не було небезпечним для життя і здоров`я потерпілого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_8 разом з ОСОБА_5 підійшовши до потерпілого з обох боків , повалили його на землю , після чого ОСОБА_9 наніс 2-3 удари правою ногою в область голови потерпілого ОСОБА_10 , а саме в район лобної ділянки , внаслідок чого потерпілий отримав тілесні ушкодження у вигляді синця в лобній ділянці , що згідно висновку експерта №1483 від 22.12.2014р. відносяться до легких тілесних ушкоджень . Після чого, ОСОБА_8 тримаючи тримаючи разом з ОСОБА_5 руки потерпілого ОСОБА_10 , відкрито дістав з барсетки потерпілого грошові кошти в розмірі 50 грн. Після цього , ОСОБА_5 разом з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 з місця скоєння правопорушення зникли , викраденим розпорядилися на власний розсуд, завдавши потерпілому майнової шкоди на загальну суму 50 грн.

27.02.2015р. до Комсомольського міського суду Полтавської області надійшло клопотання про застосування до неповнолітнього ОСОБА_5 примусових заходів виховного характеру , а саме застосувати відносно ОСОБА_5 примусовий захід виховного характеру у виді направлення до спеціальної навчальної виховної установи - загальноосвітньої шкоди соціальної реабілітації строком на 6 місяців . Тимчасово , строком на 30 діб помістити неповнолітнього ОСОБА_5 до приймальника розподільника для дітей УМВС України у Харківській області.

У судовому засіданні було опитано малолітнього ОСОБА_5 з приводу обставин вчинення правопорушення , який суду пояснив, що дійсно 21.12.2014р. в другій половині дня вони причепились до потерпілого ОСОБА_10 , ОСОБА_9 почав битися з останнім , потім ОСОБА_8 витяг з барсетки потерпілого 50 грн , в магазині вони розділили ці гроші між собою таким чином : ОСОБА_8 залишив собі 20 грн , а йому і ОСОБА_9 дав по 15 грн кожному , але після того як гроші поділили зателефонував батько і наказав йому йти додому , внаслідок чого він не встиг потратити гроші на продукти і

повернувши 15 грн ОСОБА_8 пішов додому .

Доведеність причетності до вчинення малолітньою особою, яка не досягла віку кримінальної відповідальності, ОСОБА_5 , у вчиненні суспільно небезпечного діяння також підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами, а саме :
- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 21.12.14 р., згідно якого ОСОБА_11 повідомила про вчинення відносно її неповнолітнього сина кримінального правопорушення , зазначивши що троє невідомих хлопців нанесли тілесні ушкодження ОСОБА_10 і забрали 50 грн;
- витягом з кримінального провадження №0001073, згідно якого до ЄРДР було внесено відомості про кримінальне правопорушення за ч.2 ст.186 КК України за заявою ОСОБА_11 ;- показаннями потерпілого ОСОБА_10 в судовому засіданні , який показав суду , що 21.12.2014р. вони з свідком ОСОБА_12 цілий день розносили рекламні листівки фірми «Фобос» по м. Комсомольську і заробили по 60 грн кожний. Приблизно о 17 годині 00 хвилин біля будинку №30 по вул. Леніна в м. Комсомольську ОСОБА_13 поцікавився в нього скільки грошей він заробив і попросив зайняти 2 грн . ОСОБА_13 продовжував чіплятись, йшов за ним і просив зайняти 2 грн , він пообіцяв останньому дати 2 грн. Вони зайшли розміняти гроші в магазин, де він розміняв гроші і дав ОСОБА_14 2 грн. Потім він почув, як ОСОБА_13 запропонував ОСОБА_15 та своєму брату ОСОБА_16 пограбувати його. До нього підійшов ОСОБА_16 і почав бити руками по правому плечу, від відхилявся від його ударів, але потім його повалили на землю , ОСОБА_5 тримав його за праву руку , а ОСОБА_8 тримав його за ліву руку , ОСОБА_16 тричі вдарив його ногою у правий висок , він бачив як ОСОБА_8 вийняв гроші з його барсетки в розмірі 50 грн і сказав хлопцям уходити;

- довідкою з Комсомольської міської лікарні, згідно якої ОСОБА_10 звертався в приймальне відділення 21.12.2014р. приблизно о 21 годині 00 хвилин з попереднім діагнозом : забій м`яких тканин голови ;
- протоколом огляду місця події від 22.12.2014 р. з фототаблицями до нього ;
- протоколом проведення слідчого експерименту від 16.02.2015р. в ході якого потерпілий ОСОБА_10 на місці показав , як його штовхнув хлопець ,на статисті показав яким чином йому наносились удари , показав яким чином його утримували інші хлопці , як він лежав на землі і як у нього з барсетки витягли гроші в сумі 50 грн ;
- протоколом проведення слідчого експерименту від 23.02.2015р. в ході якого неповнолітній свідок ОСОБА_9 на місці показав , як він почав битися з потерпілим , як останній впав, як його утримували ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , потім вони з братом пішли , а ОСОБА_5 показав їм купюру номіналом 50 грн, яку він витяг з барсетки у потерпілого , вони поміняли гроші в кіоску і поділили між собою на трьох;
- протоколом проведення слідчого експерименту від 23.02.2015р. в ході якого неповнолітній ОСОБА_8 на місці показав , як він штовхнув невідомого хлопця з яким почав битися його брат ОСОБА_9 , як потерпілий впав, як вони з ОСОБА_5 утримували потерпілого на землі , потім вони з братом пішли , а ОСОБА_5 показав їм купюру номіналом 50 грн, яку він витяг з барсетки у потерпілого , вони поміняли гроші в кіоску і поділили між собою на трьох і витратили на власні потреби ;
- висновком експерта №1483 від 22.12.2014 року, відповідно до якого встановлено у ОСОБА_10 виявлені такі тілесні ушкодження : синець в лобній ділянці , який утворився близько доби до моменту експертизи , від дії тупого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею, якими могли бути долоні стиснуті в кулак , нога у взутті , або інші предмети з подібними характеристиками та по ступені тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень;
- висновком експерта №204 від 19.02.2015 року, відповідно до якого покази ОСОБА_10 не протирічать об`єктивним судово - медичним даним в частині механізму спричинення йому тілесних ушкоджень у виді синця в лобній ділянці , при цьому не відповідають по локалізації та кількості нанесених тілесних ушкоджень ;
Оцінюючи здобуті докази в їх сукупності , суд прийшов до переконання , що : в діях неповнолітнього ОСОБА_5 дійсно мало місце суспільно небезпечне діяння, передбачене ч.2 ст.186 КК України .

За таких обставин суд приходить до висновку про доведеність причетності малолітньої особи, яка не досягла віку кримінальної відповідальності, ОСОБА_5 до вчинення суспільно небезпечного діяння та наявність у його діях ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, які виразились у скоєнні умисних дій - відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.
При цьому також судом достовірно з`ясовано, що станом на час вчинення суспільно небезпечного діяння , яке інкриміновано, а саме на 21.12.2014 року, малолітній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність за вчинене ним суспільно небезпечне діяння.
Заслухавши думку прокурора , неповнолітнього ОСОБА_5 , та законного представника , представника кримінальної міліції у справах дітей , які не заперечують відносно застосування до неповнолітнього примусових заходів виховного характеру зазначених в клопотанні, думку захисника ОСОБА_4 , яка вважає , що відносно ОСОБА_5 необхідно застосувати більш м`який примусовий захід виховного характеру , суд дійшов до висновку , що клопотання слідчого погоджене з прокурором підставне і до неповнолітнього ОСОБА_5 слід застосувати примусовий захід виховного характеру виходячи з наступних підстав.

Неповнолітній ОСОБА_5 виховується в неповній родині, проживає з батьком та бабусею , за місцем навчання характеризуються позитивно, ухвалою Комсомольського міського суду від 27.01.2015р. відносно ОСОБА_5 в зв`язку з вчиненням ним суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст.185 КК України застосований примусовий захід виховного характеру у виді передачі його під нагляд батька ОСОБА_6 строком на один рік , який виявився неефективними.

Представник кримінальної міліції у справах дітей ОСОБА_7 звертала увагу суду на те , що ОСОБА_5 поставлений на облік в грудні 2014р. , з`являється лише з батьком , який ніякого впливу на сина не має , і замість того , щоб якимсь чином впливати на свого сина, намагається його вигороджувати та виправдовувати , внаслідок чого останній не робить ніяких висновків.

Згідно ч.2 ст.97 КК України, примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною другою статті 105 цього Кодексу, суд застосовує і до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст. 40 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р., яку ратифіковано постановою ВР № 789-XII від 27.02.91 р., держави-учасниці визнають право кожної дитини, яка, як вважається, порушила кримінальне законодавство, звинувачується або визнається винною в його порушенні, на таке поводження, що сприяє розвиткові у дитини почуття гідності і значущості, зміцнює в ній повагу до прав людини й основних свобод інших та при якому враховуються вік дитини і бажаність сприяння її реінтеграції та виконання нею корисної ролі в суспільстві.
При цьому, згідно п. 9 Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 2, до спеціальних навчально-виховних установ відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 105 КК України, направляють неповнолітніх, котрі вийшли з-під контролю батьків чи осіб, які їх заміняють, не піддаються виховному впливу та не можуть бути виправлені шляхом застосування інших примусових заходів виховного характеру.
У цьому разі згідно ч.2 ст.105 КК України, суд може застосувати до неповнолітнього примусові заходи виховного характеру у виді: застереження, обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього , передати неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх заміняють , чи під нагляд педагогічного або трудового колективу за його згодою , а також окремих громадян на їхнє прохання, направити неповнолітнього до спеціальної навчально виховної установи для дітей і підлітків до його виправлення , але на строк , що не перевищує трьох років .

ОСОБА_5 та його законний представник , як під час досудового розслідування , так і в судовому засіданні не заперечували проти застосування до ОСОБА_5 примусового заходу виховного характеру у виді направлення до спеціальної навчально виховної установи для дітей і підлітків строком на 6 місяців.

Суд вбачає підстави для застосуванні до малолітньої особи, яка не досягла віку кримінальної відповідальності, примусового заходу виховного характеру у виді направлення неповнолітнього до спеціальної навчально-виховної установи для дітей і підлітків до його виправлення, оскільки прокурором у судовому засіданні суду доведено, що малолітній ОСОБА_5 вибув з-під контролю батька з яким він проживає , не піддається виховному впливу останнього та не може бути виправлений шляхом застосування інших примусових заходів виховного характеру, в тому числі і такого заходу , як передача під нагляд батькові , оскільки таких захід раніше застосовувся , але позитивних наслідків не дав.
При цьому, задовольняючи клопотання про застосування до малолітнього примусового заходу виховного характеру у виді направлення неповнолітнього до спеціальної навчально-виховної установи для дітей і підлітків до його виправлення, суд виходить з того, що хоча малолітній ОСОБА_5 на час розгляду провадження не досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність за суспільно небезпечне діяння, що доведено суду, однак при цьому малолітній є особою, не позбавленою батьківського піклування , але батько впливу на свого сина не має , внаслідок чого , малолітній усвідомив протиправний характер своїх дій , однак не усвідомив невідворотність покарання за вчинене, про що свідчить характер вчинених ним протиправних діянь , 09.07.2014р. ним було вчинено суспільно небезпечне діяння , передбачене ч.1 ст.185 КК України відносно потерпілого інваліда і під час перебування вищезазначеного кримінального провадження в суді до вирішення клопотання про застосування до нього примусового заходу у виді передачі його під нагляд батька ОСОБА_6 , він не зважаючи на зазначені обставини продовжив вчиняти протиправні діяння , вчинивши суспільно небезпечне діяння, передбачене ч.2ст.186 КК України відносно малолітньої особи , тобто з моменту вчинення суспільно небезпечного діяння влітку 2014р. у поведінці малолітнього через сплив незначного проміжку часу в декілька місяців відсутні певні позитивні зміни, стабілізація психоемоційного стану дитини тощо, що свідчить про неможливість виправлення малолітньої особи без поміщення до спеціальної навчально-виховної установи.
Таким чином , неповнолітній ОСОБА_5 може виправитись без кримінального покарання шляхом застосування до нього примусового заходу виховного характеру, зазначеного у відповідному клопотанні терміном на 6 місяців .

Речові докази по кримінальному провадженню відсутні .

Судові витрати по справі відсутні .

Цивільні позови по справі не заявлялись .

На підставі викладеного та керуючись ст.97,ч.2 ст.105 КК України, ст.ст.368,497-501КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Застосувати відносно неповнолітнього ОСОБА_5 в зв`язку з вчиненням ним суспільно небезпечного діяння , передбаченого ч.2 ст.186 КК України примусовий захід виховного характеру у виді направлення до спеціальної навчально-виховної установи загально освітньої школи соціальної реабілітації строком на 6 місяців на повне державне утримання, про що йому оголосити.

Тимчасово строком до 30 діб помістити неповнолітнього ОСОБА_5 до приймальника розподільника для дітей УМВС України у Харківській області, з метою направлення неповнолітнього до спеціальної навчально виховної установи для дітей і підлітків. Виконання ухвали в частині поміщення ОСОБА_5 до приймальника розподільника для дітей УМВС України у Харківській області доручити Комсомольському МВ УМВС України в Полтавській області та службі у справах дітей виконкому Комсомольської міської ради.

Ухвала суду може бути оскаржена через Комсомольський міський суд до Апеляційного суду Полтавської області протягом 30 діб з дня її винесення .

Суддя ОСОБА_1