Справа
№ 4 -179/07
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Полтава 25
вересня 2007 року

Суддя
Октябрського районного суду м. Полтави А.Г. Савченко, розглянувши скаргу громадянина ОСОБА_1. на постанови від
21 травня 2007 року про порушення кримінальної справи та від 9 липня 2007 року
про перекваліфікацію злочину,

встановив:

Ініціатор
оскарження постанови звернувся до суду з проханням про скасування постанови
начальника відділу по боротьбі з корупцією та організованою злочинністю
Управління СБ України в Полтавській області від 21 травня 2007 року про
порушення кримінальної справи за фактом заволодіння грошовими коштами
службовими особами ВАТ «Кременчуцьке АТП-15307» шляхом зловживання службовим
становищем, вчиненого в особливо великих розмірах за ознаками ч. 5 ст. 191 КК
України та постанови заступника прокурора Полтавської області від 9 липня 2007
року про перекваліфікацію дій службових осіб на ч. 2 ст. 364 КК України,
зазначивши в скарзі, що за період, про який мова йде в постанові він являвся
однією із службових осіб підприємства, а тому порушення кримінальної справи
вважає порушенням його прав та посяганням на його інтереси.

Скаржник
вважає, що справу порушену щодо нього, оскільки в постанові спочатку про
порушення справи, а потім про перекваліфікацію злочину, мова йде про
зловживання службовим становищем службовими особами ВАТ «Кременчуцьке
АТП-15307», що спричинило тяжкі наслідки.

Він
також вважає, що постанову про порушення кримінальної справи відносно нього, як
і про перекваліфікацію злочину, винесено з грубим порушенням вимог статей 94,
97 та 98 КПК України при відсутності для цього будь-яких підстав.

Відповідно
до ч.3 ст. 236- 1 КПК України скарга на постанову органу дізнання, слідчого,
прокурора про порушення кримінальної справи за фактом вчинення злочину може бути
подана до суду особою, інтересів якої стосується порушена кримінальна справа,
її захисником чи законним представником з достатнім обґрунтуванням порушення
прав та законних інтересів відповідної особи.

Суд
вважає наведене скаржником обґрунтування порушення його прав та інтересів
достатнім, а тому приходить до висновку, що справа порушена щодо нього та про
наявність підстав для розгляду скарги.

Із
змісту ч. 4 цієї статті КПК слідує, що суд приймає до розгляду скаргу на
постанову про порушення кримінальної
справи протягом усього
часу перебування справи
у

провадженні
органу дізнання, слідчого, прокурора до моменту закінчення досудового слідства.

Згідно
ч. 14 ст. 236-8 КПК України, розглядаючи скаргу на постанову про порушення
кримінальної справи, суд повинен перевіряти наявність приводів і підстав для
винесення зазначеної постанови, законність джерел отримання даних, які стали
підставою для винесення постанови про порушення справи, і не вправі розглядати
й заздалегідь вирішувати ті питання, які вирішуються судом при ррзгляді справи
по суті.

В
судовому засіданні представник скаржника підтримав вимогу про скасування
постанови про порушення кримінальної справи як незаконної та винесення
постанови про відмову в порушенні кримінальної справи з мотивів викладених в
скарзі. Прокурор заперечував проти цього, заявляючи, що справа порушена за
наявності для цього достатніх приводів і підстав, а тому постанова про це
являється законною та обґрунтованою і підстави для її скасування відсутні.

Заслухавши
пояснення представника скаржника, вислухавши міркування прокурора, дослідивши
матеріали додані до скарги, суд приходить до висновку про наявність підстав для
її задоволення, виходячи з наступного.

Із
постанови про порушення кримінальної справи слідує, що нібито протягом
2004-2006 років службові особи ВАТ «Кременчуцьке АТП-15307» з метою
протиправного заволодіння грошовими коштами, зловживаючи службовим становищем,
грубо порушуючи п. 8 Інструкції про порядок обліку пасажирів, що перевозяться
громадським транспортом на маршрутах (далі - Інструкції), затвердженої наказом
Міністерства статистики України від 27 травня 1996 року № 150, систематично
складали та підписували офіційні документи - розрахунки необхідної субвенції на
компенсацію втрат доходів від безкоштовного проїзду пільгових категорій
громадян у міських автобусах ВАТ «Кременчуцьке АТП-15307», куди вносили
завідомо неправдиві відомості щодо кількості перевезених пільговиків, умисно
завищуючи дані щодо вказаної категорії громадян. В подальшому ці завідомо
неправдиві документи-розрахунки ними надавались до Управління праці та
соціального захисту населення виконавчого комітету Автозаводської районної ради
м. Кременчука, на підставі яких з державного бюджету на рахунки товариства
щомісячно безпідставно перераховувалися державні кошти - субвенція на
компенсацію втрат доходів від перевезення пільгових категорій громадян.

Безпосереднє
виявлення цих обставин ініціатором порушення кримінальної справи явилось
приводом до порушення кримінальної справи, що суд розцінює як таке.

Однак, в
матеріалах, які послужили підставою для порушення кримінальної справи, суд не
вбачає достатніх даних, які свідчать про наявність в діяннях службових осіб ВАТ
«Кременчуцьке АТП-15307» ознак злочину. При цьому суд виходить з наступного.

Як
слідує з матеріалів, що послужили підставою для порушення кримінальної справи,
кількість осіб, що мають право на пільги, та їх перелік за категоріями щорічно
надавалися підприємству Управліннями праці та соціального захисту населення, що
підтверджується відповідними листами. У відповідності до Інструкції № 150
вказувалася кількість безоплатних поїздок, на які має право кожен із
пільговиків. Перевищення кількості осіб, що мають право на пільги, не
допускалося, оскільки надавані розрахунки перевірялися та затверджувалися
відділом транспорту та енергетики Кременчуцького міськвиконкому, а до оплати
передавалися лише після підписання актів звіряння розрахунків за надані послуги
з головним розпорядником коштів, як це передбачено Постановою КМУ №256

від 4 березня
2006 року «Про затвердження Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на
здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населения за рахунок
субвенцій з державного бюджету» та самим Порядком . Зауважень при підписанні
актів звірки, починаючи з 2004 року не було.

В 2005
році на підприємстві було проведено перевірку співробітниками КРУ щодо
правильності обчислення та використання коштів державної субвенції за 2004 -
1-й квартал 2005 року. Ніяких порушень щодо правильності оформлення розрахунків
для отримання субвенцій виявлено не було. Правильність нарахування та отримання
субвенції неодноразово перевірялася податковою інспекцією, про що свідчать
наявні матеріали, однак порушень не було виявлено.

Як
слідує з змісту постанови про порушення кримінальної справи підставою для цього
послужила Довідка перевірки використання державних фінансових ресурсів,
правильності визначення потреби в бюджетних коштах та взяття зобов»язань, стану
і достовірності бухгалтерського обліку і фінансової звітності в діяльності ВАТ
«Кременчуцьке АТП-15307», пов»язаної із можливим порушенням порядку
відшкодування субвенції з Державного бюджету за період з 1 січня 2005 по 1
січня 2007 року, проведеної КРУ
(т. 1 а. с. 216-221).

Суд не
приймає її до уваги як безперечну підставу, яка містить в собі достатні дані
для порушення кримінальної справи із-за суперечливості висновків, зроблених в
ній. Так, відповідаючи на одне із питань про кількість перевезених пасажирів,
ревізори зазначили, що «визначити фактичну кількість перевезених пільгових
категорій громадян немає можливості». У відповіді на інше запитання, ревізори
зазначають про безпідставне завищення суми необхідної субвенції на компенсацію
втрат від безкоштовного проїзду пільгових категорій громадян у міських
автобусах на 4443522 грн. 05 коп., не обґрунтовуючи своїх висновків і не
наводячи розрахунків, на підставі чого вони її визначили. Така довідка, на
думку суду, не може прийматись до уваги не лише як доказ по справі, а й як
підстава для її порушення, оскільки дані, які вона містить є сумнівними з точки
зору об»єктивності їх встановлення.

Оцінюючи
так дані, які містяться в ній і послужили підставою для порушення кримінальної
справи, суд враховує при цьому обґрунтування заступника прокурора Полтавської
області, які наведені в постанові про перекваліфікацію злочину від 9 липня 2007
року, в якій зазначено, що «в матеріалах справи відсутні будь-які дані, які
свідчать про заволодіння службовими особами ВАТ «Кременчуцьке АТП-15307»
вказаними грошовими коштами та їх протиправного використання на власні потреби
чи на користь інших осіб, що вказує на відсутність в протиправному діянні ознак
злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України».

Таким
чином, суд приходить до висновку, що прокурором дана фактична оцінка даних, які
послужили підставою для порушення кримінальної справи щодо службових осіб ВАТ
«Кременчуцьке АТП-15307», а саме їх відсутність для цього.

Суд не
оцінює послідуючу оцінку прокурором цих діянь як зловживання службовим
становищем і постанову про перекваліфікацію злочину на ч. 2 ст. 364 КК України
від 9 липня 2007 року, оскільки, на його думку, вона вчинена позапроцесуальним
способом як і послідуюче розслідування справи слідчим органів СБ з порушенням
встановленого ст. 112 КПК України порядку підслідності, а тому до уваги не
приймає.

Виходячи
з викладеного, суд приходить до висновку про відсутність підстав, які вказують
на наявність ознак злочину, для порушення кримінальної справи на підставі
наданих суду органом досудового слідства матеріалів, а отже незаконності прийнятого
рішення про це та необхідності скасування постанови про порушення кримінальної
справи та прийняття рішення про відмову в порушенні кримінальної справи за цим
фактом.

Керуючись
статтями 236-7 та 236-8 КПК України,

постановив:

Задовольнити
скаргу ОСОБА_1.

Скасувати
постанову начальника відділу БКОЗ УСБУ в Полтавській області від 21 травня 2007
року про порушення кримінальної справи щодо службових осіб ВАТ «Кременчуцьке
АТП-15307» за фактом заволодіння грошовими коштами шляхом зловживання службовим
становищем, вчиненого в особливо великих розмірах, тобто за ознаками злочину,
передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

Відмовити
в порушенні кримінальної справи щодо службових осіб ВАТ «Кременчуцьке
АТП-15307» за фактом заволодіння грошовими коштами шляхом зловживання службовим
становищем, вчиненого в особливо великих розмірах, тобто за ознаками злочину,
передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

Копію
постанови надіслати скаржнику та його представнику, прокурору Полтавської
області та слідчому.

На
постанову судді протягом семи діб із дня її винесення може бути подана апеляція
до апеляційного суду Полтавської області.

Набрання
законної сили постановою судді про скасування постанови про порушення справи
тягне за собою скасування запобіжних заходів, повернення вилучених речей та
поновлення прав, щодо яких на час досудового слідства встановлювались
обмеження.