Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_11,
суддів ОСОБА_12, ОСОБА_13,
за участю прокуроразасудженого ОСОБА_14, ОСОБА_5,
розглянула в судовому засіданні в м. Києві 26 лютого 2015 року кримінальну справу за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_5 на вирок Глибоцького районного суду Чернівецької області від 26 листопада 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Чернівецької області від 18 березня 2014 року щодо нього,-

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Глибоцького районного суду Чернівецької області від 26 листопада 2013 року

ОСОБА_5

ІНФОРМАЦІЯ_1,

громадянина України, раніше судимого вироком Заліщицького районного суду Тернопільської обл., від 24.04.2004 року за ст.ст. 185 ч. 3, 71 КК України на 4 роки позбавлення волі,

· засуджено за ст. ст. 15 ч. 3, 115 ч.1 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років.

За ст.ст. 185 ч.3, 15 ч.3, 152 ч.2 КК України ОСОБА_5 виправдано.

Ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 18 березня 2014 року вирок Глибоцького районного суду Чернівецької області від 26 листопада 2013 року щодо ОСОБА_5 залишено без зміни.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_5 18.09.2011 року біля 23 годин, знаходячись в с. Старі Бросківці, Сторожинецького району, Чернівецької області, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, разом з ОСОБА_6 прийшов на територію господарства ОСОБА_7, у якого проходило весілля, маючи намір викрасти горілку.

Знаходячись на території вищевказаного господарства, у ОСОБА_5 раптово виник умисел на позбавлення життя потерпілої ОСОБА_8, яка в цей час вийшла з приміщення кухні та направилась в сторону холодильника, розмовляючи при цьому по телефону. Реалізовуючи свій умисел, ОСОБА_5 умисно, підійшовши ззаду потерпілої ОСОБА_8, накинув їй на шию мотузку, яку попередньою знайшов в даному господарстві, став силою стягувати мотузку на шиї потерпілої, спричиняючи їй фізичний біль та перешкоджаючи їй вільно дихати і кликати сторонніх осіб на допомогу. Після чого, повалив її спиною на землю і, сидячи їй на грудній клітці, продовжував здавлювати мотузкою шию потерпілої. В процесі цього, потерпіла стала активно оборонятись і кликати на допомогу та подряпала підсудному обличчя, після чого втратила свідомість. На її крики почали бігти до місця злочину люди, які перебували на весіллі, внаслідок чого ОСОБА_5, не довівши свого умислу до кінця, по незалежних від його волі причин, підвівся та втік з місця вчинення злочину. Своїми діями ОСОБА_5 спричинив потерпілій ОСОБА_8 тілесні ушкодження, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_5 просить судові рішення щодо нього скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд. Крім того, вказує, на однобічність та неповноту досудового і судового слідства, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та те, що слідство було проведено необ'єктивно, неповно, однобічно, а вирок щодо нього постановлено на припущеннях. Вказує про те, що злочин вчинив ОСОБА_6, який є свідком у справі. Вказує також на порушення його права на захист під час судового слідства. Також зазначає, що апеляційним судом при винесенні ухвали були порушені вимоги ст. 377 КПК України в редакції 1960 року.

Заслухавши доповідь судді, думку засудженого ОСОБА_5, який підтримав свою касаційну скаргу, думку прокурора ОСОБА_14, який заперечував проти задоволення касаційної скарги засудженого, перевіривши матеріали справи та, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_5 порушує питання про перегляд судових рішень щодо нього у зв'язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, однобічністю й неповнотою досудового та судового слідства. Проте, зазначені обставини були предметом розгляду судів першої й апеляційної інстанції, та їм дана належна оцінка. Відповідно до вимог ст. 398 КПК України в редакції 1960 року, вони перегляду в касаційному порядку не підлягають. При розгляді доводів касаційної скарги колегія суддів виходить із фактичних обставин справи, встановлених судом. Судом дотримані вимоги ст. 323 КПК України в редакції 1960 року, щодо законності і обґрунтованості вироку.

Відповідно до ст. 67 КПК України в редакції 1960 року, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, який постановив вирок.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні злочину за обставин, викладених у вироку, підтверджується сукупністю доказів, досліджених у судовому засіданні й детально викладених у вироку, і є обґрунтованим.

Суд, безпосередньо дослідив зібрані по справі докази, здійснив їх оцінку у повній відповідності до вимог кримінально-процесуального закону, встановивши обставини справи з належною повнотою.

Доводи засудженого ОСОБА_5 про те, що злочин вчинив ОСОБА_6 були предметом перевірки судами першої та апеляційної інстанцій, спростовуються показаннями самого свідка ОСОБА_6 та показаннями потерпілої ОСОБА_8, яка під час впізнання вказала саме на ОСОБА_5, як на особу яка її душила.

Дії ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, кваліфіковані апеляційним судом правильно, як незакінчений замах на вчинення вбивства потерпілої ОСОБА_8

У касаційній скарзі засуджений стверджує, що у нього не було умислу на позбавлення життя потерпілої.

Зазначені посилання засудженого є безпідставними, оскільки спростовуються матеріалами кримінальної справи та дослідженими по справі доказами, зокрема, показаннями потерпілої, свідків, висновками судово-медичної експертизи та даними протоколу пред'явлення особи для впізнання від 21 листопада 2011 року.

Відповідно до даних, які містяться у висновку судово-медичної експертизи № 303-Е від 29 вересня 2011 року, у потерпілої ОСОБА_8 були виявлені тілесні ушкодження, які відносяться до категорії легких, в тому числі странгуляційна борозна на верхній частині шиї, що підтверджує вчинення ОСОБА_5 замаху на вбивство потерпілої за наведених у вироку обставин. Допитаний в судовому засіданні в якості експерта ОСОБА_9 показав, що від здавлювання шиї петлею, зашморгом, тросом чи іншим способом з достатньою силою у людини виникає механічна асфіксія, яка супроводжується комплексом розладу функцій центральної нервової системи, серцево-судинної системи та органів дихання, котрі загрожують життю. У випадку з потерпілою ОСОБА_8, з огляду на характер і локалізацію ушкоджень, здавлювання її шиї могло здійснюватись як металевим тросом так і мотузкою, при умові, що здавлювання проходило під час взаємної боротьби між нападником та потерпілою. Крім того, із протоколу пред'явлення особи для впізнання та фототаблиці до нього від 21.11.2011 року вбачається, що потерпіла ОСОБА_8 серед пред'явлених для впізнання трьох осіб чоловічої статі, вказала на особу ОСОБА_5, як на нападника, якого впізнала по рисах його обличчя (а.с.55-57 т.1).

Суд згідно з вимогами ст. ст. 75, 334 КПК України редакції 1960 року, дав належну оцінку висновкам експертиз, якими мотивував прийняте рішення, визнавши відповідні дослідження повними та всебічними, а їх результати - науково обґрунтованими й такими, що відповідають матеріалам справи, з чим колегія суддів погоджується.

Приведені дані свідчать, що ОСОБА_5 під час нападу на потерпілу та намагаючись її задушити, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання їх суспільно-небезпечних наслідків та мав на меті позбавити її життя, однак не довів свого умислу до кінця по незалежній від його волі причині.

Доводи касаційної скарги засудженого про те, що судом дана неправильна та необ'єктивна оцінка доказам по справі були предметом розгляду судів першої та апеляційної інстанцій, та обґрунтовано визнані необґрунтованими, про що в судових рішеннях мотивовано надано відповідь, з якою погоджується і колегія суддів.

Доводи касаційної скарги засудженого про порушення його права на захист під час судового слідства є безпідставними, оскільки як вбачається з матеріалів кримінальної справи, а саме протоколів судових засідань, інтереси засудженого, як в суді першої так і апеляційної інстанцій, представляв захисник ОСОБА_10

Даних, які б свідчили, що у справі неправильно застосовано кримінальний закон, не виявлено.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, при призначенні покарання суду необхідно враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як убачається з матеріалів справи, при вирішенні питання про призначення засудженому ОСОБА_5 покарання, суд у повній мірі дотримався вимог зазначеного закону.

Суд першої інстанції, призначаючи покарання ОСОБА_5 за незакінчений замах на вчинення особливо тяжкого злочину, з урахуванням даних про його особу, а саме те, що він вчинив злочин, який відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, особу винного, а саме те, що він раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за злочини середньої тяжкості і за вчинення тяжких злочинів, при цьому вчинив новий злочин під час непогашеної судимості, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, посередньо характеризується за місцем проживання.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_5 судом визнано вчинення ним злочину в стані алкогольного сп'яніння.

Апеляційний суд, відповідно до ст. 377 КПК України 1960 року, при перегляді справи щодо ОСОБА_5 за апеляційною скаргою засудженого та перевірив усі викладені в ній доводи та зробив правильний висновок про те, що судом першої інстанції було взято до уваги всі обставини справи, які також були предметом розгляду суду апеляційної інстанцій, і яким судом дана належна оцінка та зазначивши в ухвалі докладні мотиви прийнятого рішення, з якими погоджується і колегія суддів.

Істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону, які б тягли за собою скасування чи зміну судових рішень, у справі не допущено, а тому підстав для задоволення касаційної скарги засудженого ОСОБА_5 не вбачається.

Керуючись ст. ст. 394, 396 КПК України (1960 року), п. 11 Розділу XI «Перехідних положень» КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Вирок Глибоцького районного суду Чернівецької області від 26 листопада 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Чернівецької області від 18 березня 2014 року щодо ОСОБА_5 залишити без зміни.

Судді:

_________________ ________________ _________________

ОСОБА_11 ОСОБА_12 ОСОБА_13