Справа №: 148/1030/15-к
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 червня 2015 року м. Тульчин

Тульчинський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,.

розглянувши у відкритому судовому засідання в м. Тульчині кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Тульчина Вінницької області, українця, громадянина України, з середньою-технічною освітою, не одруженого, військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , військове звання солдат проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,щодо якого запобіжний захід не обирався,

у вчиненні ним злочину, передбаченого ст..286 ч.2 КК України,

ВСТАНОВИВ:
08.03.2015 року біля 04 год. ОСОБА_4 , який відповідно до наказу командира в/ч НОМЕР_1 №246 від 08.11.2013 року є військовослужбовцем за контрактом на 3 роки, будучи тимчасово звільненим від виконання службових обов`язків у зв`язку з хворобою, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем « Ford Sierra», державний номерний знак НОМЕР_2 , на автошляху м.Тульчин с.Суворовське Тульчинського району Вінницької області неподалік м.Тульчина, в порушення пп.2.9,12.1 Правил дорожнього руху України не врахував дорожню обстановку, не обрав безпечної швидкості руху, внаслідок чого не зміг постійно контролювати рух керованого транспортного засобу і з необережності виїхав за межі проїжджої частини ліворуч у кювет, де відбувся виїзд на перешкоду у вигляді насипу грунту та зіткнення. Внаслідок ДТП пасажир його автомобіля ОСОБА_7 від отриманих травм загинула на місці події.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєнні злочину визнав повністю та пояснив суду наступне.

08.03.2015 року він зателефонував до ОСОБА_8 . Вони домовились зустрітись та піти до кафе «Злата Марія» в м.Тульчині святкувати 8 Березня. О 22 год. він приїхав за ОСОБА_9 була з подругою ОСОБА_10 . Він їх забрав і вони поїхали до кафе. Сказав ОСОБА_11 , що поставить автомобіль дома та повернеться до кафе. Поїхав додому, поставив автомобіль та на таксі повернувся. До 02 год.30 хв. вони були в кафе. Пили спиртні напої. Зокрема, горілку. Потім вийшли і говорили, що ОСОБА_11 та ОСОБА_10 поїдуть додому на таксі. Він запропонував відвезти їх додому власним автомобілем. Поїхав за автомобілем додому. Приїхав до кафе і вони поїхали в с.Тиманівку Тульчинського району. Їхав зі швидкістю приблизно 30 км/год. ОСОБА_11 сиділа на передньому пасажирському сидінні, а ОСОБА_10 ззаду. Пасами безпеки вони пристебнуті не були. Як він звернув до кювету він не розуміє. Очнувся і став надавати допомогу. Ні «швидку допомогу», ні міліцію він не викликав. Хто викликав не знає. Поті йому сказали, що ОСОБА_11 померла. Себе за її смерть дуже карає.

В той вечір він випив приблизно 200 г горілки.

Дорога була нормальна. Перешкод не було.

На лікарняному він перебував з 25.02.2015 року по 13.03.2015 року.

Коли з`їзжав у кювет, то був при свідомості. Пам`ятає, що автомобіль потягнуло вліво. Він гальмував. Перед тим як з`їхати в кювет він відволікся від дороги. Повернувся до ОСОБА_11 . Вона його взяла за руку. Кермо автомобіля він тримав однією рукою.

В кафе вони з ОСОБА_11 вони були не вперше. Не вперше випивали. ОСОБА_11 була його подругою, з якою він зустрічався.

У потерпілих він неодноразово просив вибачення. Він відшкодування шкоди вони відмовились.

У скоєному він щиро кається.

Потерпілий ОСОБА_5 суду пояснив, що вважає ОСОБА_12 винним у смерті його дочки, якій було 16 років. Вважає, що ОСОБА_12 слід призначити максимальне покарання. Шкода йому не відшкодована, але він не має матеріальних претензій.

Не знає чому дочка в 16 років вночі не була дома та пиячила. Яковлев вибачався, але вони його не вибачили.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України 2012 року, в звязку з повним визнанням вини обвинуваченим, суд вважає недоцільним дослідження інших доказів стосовно фактичних обставин вчинення злочину, які ніким не оспорюються.

Прокурор, потерпілий та обвинувачений проти цього не заперечували.

За місцем служби обвинувачений ОСОБА_4 характеризується вкрай позитивно як дисциплінований,добросовісний військовослужбовець, особа, що користується авторитетом у товаришів по службі.

За місцем проживання обвинувачений ОСОБА_4 також характеризується позитивно.

На обліку в лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

До кримінальної відповідальності притягується вперше.

Дослідивши надані сторонами докази, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом в нетверезому стані, що спричинили смерть потерпілого в судовому засіданні повністю доведена і його дії слід кваліфікувати за ст.286 ч.2 КК України.

При цьому суд вважає, що ОСОБА_4 винен у порушенні лише пп.2.9, 12.1 Правил дорожнього руху України.

В судовому засіданні не знайшло свого підтвердження обвинувачення ОСОБА_4 в порушенні п.10.1 Правил дорожнього руху України, яким передбачено, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою іншою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху. Жодного із визначених маневрів ОСОБА_4 перед з`їздом у кювет умисно не виконував, не створював перешкод таким маневром для інших учасників руху, яких в той час поруч на дорозі не було.

Тому в порушенні п.10.1 Правил дорожнього руху України ОСОБА_4 не може бути визнаний винним і в цьому його слід виправдати.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому, суд враховує значну ступінь суспільної небезпеки скоєного злочину,суттєву шкоди від його скоєння,а також те, що злочин вчинено із необережності,поведінку після скоєння злочину, особу обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, є військовослужбовцем, за місцем проживання та служби характеризується вкрай позитивно, думку потерпілого. який просять суворо по карати винного..

Обставинами, пом`якшуючими вину обвинуваченого відповідно до п.1 ч.1 ст..66 КК України є його щире каяття у скоєному злочині.

Обставинами, що обтяжують вину обвинуваченого відповідно до п.13 ч.1 ст.67 КК України є скоєння злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Суд вважає, що врахування всіх наведених обставин, поведінка винного після скоєння злочину дають підстави вважати, що його виправлення можливе за умови призначення мінімального покарання, передбаченого санкцією ст..286 ч.2 КК України. Таке покарання сприятиме не лише його виправленню, але й буде справедливою карою за скоєний злочин.

Оскільки при проведенні досудового розслідування мали місце витрати на проведення судових експертиз, то ці витрати підлягають стягненню з винного на користь держави.

Керуючись ст.. ст.. 376,378 КПК України 2012 року, суд, -

З А С У Д И В:
ОСОБА_6 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ст..286 ч.2 КК України, і призначити йому покарання три роки позбавлення волі з позбавлення права керувати транспортними засобами на три роки.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави понесені на досудовому слідстві судові витрати в сумі 1105 ( одна тисяча сто п`ять ) грн..44 коп.

На вирок суду може бути подано апеляцію до апеляційного суду Вінницької області через Тульчинський районний суд протягом тридцяти діб з моменту його проголошення.

Суддя: