Справа № 667/6053/14-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2014 року Комсомольський районний суд м. Херсона у складі:

головуючого слідчого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

розглянув в залі судових засідань в судовому засіданні кримінальне провадження № 667/6053/14-к за скаргою ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на рішення слідчого про закриття кримінального провадження .

Сторони кримінального провадження:

скаржник: ОСОБА_4

представник: ОСОБА_3

слідчий : ОСОБА_5

встановив :

Представник звернувся з вказаною скаргою, в інтересах ОСОБА_4 у якій просить скасувати постанову про закриття кримінального провадження постановлену старшим слідчим СВ прокуратури Херсонської області ОСОБА_5 від 12 червня 2014 року про закриття кримінального провадження № 0000019 за його заявою про вчинення що до ОСОБА_4 кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 365 КК України , зазначаючи те що вказана постанова прийнята слідчим з порушенням кримінально процесуального законодавства. Вказану постанову отримав ОСОБА_4 16 червня 2014 року. Також просив суд поновити строк на подання вказаної скарги оскільки її було пропущено з поважних причин , а саме спочатку скаргу було спрямовано до Суворовського районного суду м. Херсона і ухвалою від 01 липня 2014 року її було повернуто та роз`яснено право на звернення до Комсомольського районного суд м. Херсона . Зазначену ухвалу отримав 09 липня 2014 року та направив її до належного суду 14 липня 2014 року .

В судовому засіданні представник скаржника підтримав подану скаргу і просив суд задовольнити її посилаючись на підстави викладені в ній. Додатково зазначив про те що копія оскаржуваною постанови була отримана ОСОБА_6 в апеляційному суді Миколаївської області , в такому вигляді яку подано в суду на теперішній час . Пізніше 24 червня 2014 року ОСОБА_4 отримав копію вказаної постанови в СІЗО. Ввважав що строк на звернення до суду пропущено з поважних причин і просив суд його поновити .

Слідчий в судовому засіданні просив суд врахувати що скаргу подано з пропуском строку і доказів поважності його пропуску не надано, в задоволенні скарги просив відмовити за необґрунтованістю , оскільки вона прийнята з у відповідності з вимогами кримінально-процесуального законодавства.

Заслухавши сторони кримінального провадження , дослідивши надані ним матеріали , судом встановлено те що: 13 лютого 2014 року до ЄРДР внесено заяву ОСОБА_4 викладену в ухвалі апеляційного суду Миколаївської області за № 0000016, щодо вчинення проти нього кримінального правопорушення, з попередньою правовою кваліфікацією за ч.2 ст. 365 КК України співробітниками Комсомольського РВ ХМУ УМВС України в Херсонській області та Снігурівського РВ УМВС України в Миколаївській області під час досудового розслідування у кримінальному провадженні за його підозрою за ч.1 ст. 115 КК України.

12 червня 2014 року старшим слідчим СВ прокуратури Херсонської області ОСОБА_7 , на підставі матеріалів кримінального провадження , прийнято рішення про закриття кримінального провадження за вказаною заявою , за відсутністю події кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 365 КК України .

Положеннями ст. 304 КПК України визначено слідчий суддя за заявою особи , якщо не знайде підстав для поновлення пропущенного строку на звернення зі скаргою , повертає її.

З урахуванням відомостей встановлених судом , а саме того , що відповідно до положень ст. 304 КПК України , слідчий суддя при вирішення питання про повернення або відмову у відкритті провадження за скаргою , вказує підстави , як в даному випадку повернення скарги . Відповідно до ухвали слідчого судді Суворовського районного суду м. Херсона від 01 липня 2014 року якою було повернуто скаргу оскільки вона не підлягала розгляду в тому суді не зазначалось про те що її було подано з пропуском строку визначеного ч.1 ст. 304 КПК України , а оскільки копія вказаної узвали була направлена на адресу представника ОСОБА_8 лише 08 липня 2014 року , а звернувся він до суду з повторною скаргою 14 липня 2014 року , що відповідає штампу оператора зв`язку , суд вважає що строк було пропущено з поважних причин , у зв`язку з чим він на думку суду підлягає поновлення , що також узгоджується в нормами ст. 6 § 1 Конвенції про захист прав та основних свобод , якою закріплено право на доступ до суду.

Положеннями ст.91 КПК України визначено обставини які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні , а ст.92 КПК України окреслено вичерпне коло осіб на яких покладено обов`язок доказування , до яких віднесено слідчого та прокурора і лише у випадку відмови прокурора від підтримання державного обвинувачення на потерпілого . Доказування , в сенсі положень ст. 92 КПК України , означає що слідчий та прокурор зобов`язані зібрати , процесуально зафіксувати , перевірити і оцінити докази , обґрунтувати ними наявність або відсутність обставин перерахованих у ст. 91 КПК України . Порядок та форми прийняття процесуальних рішень слідчим або прокурором визначений ч.3-7 ст. 110 КПК України. Якими може бути або постанова або обвинувальний акт.

Пункт 1 ч. 1 ст. 284 КПК України , на підставі якого було прийнято оскаржуване рішення ,передбачає що кримінальне провадження закривається в разі, якщо, встановлено відсутність самого факту кримінального правопорушення про який повідомляється до правоохоронних органів як про суспільно небезпечне діяння передбачене Кримінальним кодексом України, або коли є насідки нещасного випадку або самогубства.

Як слідує з оскаржуваного рішення , слідчим в ході досудового розслідування, безпосередньо з показів ОСОБА_4 , встановлено що до нього застосовувались недозволені методи досудового слідства , а саме співробітниками правоохоронних органів , прізвища яких йому не відомо , побиття відбувалось в присутності слідчого ОСОБА_9 та ще двох офіцерів , крім того його катували з метою надання ним визнавальних показів у вчиненні вбивства ОСОБА_10 . Тілесні ушкодження було зафіксовано при його огляді 04 вересня 2012 року , та які знайшли своє підтвердження у висновку судово-медичної експертизи від 16 жовтня 2012 року за № 185 . Факт наявності у ОСОБА_4 тілесних ушкоджень підтвердив експерт ОСОБА_11 який провадив його огляд 04 вересня 2012 року , а також свідки ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 під час проведення 05 вересня 2012 року відтворення обставин та обстановки події за участю ОСОБА_4 .

Об`єктивною стороною кримінального правопорушення за ч.2 ст.365 КК України є, перевищення влади або службових повноважень які характеризуються сукупністю таких обов`язкових ознак як діяннями службової особи , які явно виходять за межі наданих їй законом праві та повноважень , наслідками у вигляді істотної шкоди охоронюваним законом інтересам громадян , або державним чи громадським інтересам або інтересам юридичних осіб та причинним зв`язком між діяннями та наслідками. Тобто предметом доказування в сенсі положень ст. 91 КПК України є , при наявності наслідків , причинний зв`язок між діяннями та наслідками . А саме , при встановлені слідчим факту наявності у ОСОБА_4 тілесних ушкоджень ним не було перевірено на підставі належних та допустимих доказів і не дано їм належної оцінки , за яких обставин вони виникли. Крім того з урахуванням вказаних обставин слідчим не усунуто протиріччя в показах свідків які перебували зі ОСОБА_4 одночасно під час проведення слідчих дій і одні з яких бачили тілесні ушкодження , які згодом було зафіксовано , а інші ні. Також з тексту оскаржуваного рішення не слідує що предметом дослідження слідчого був відеозапис відтворення обставин та обстановки події за участю ОСОБА_4 на які він посилався в підтвердження свої свідчень.

Доводи слідчого про те що предмету доказування не входили відомості викладені ОСОБА_4 під час розгляду справи в апеляційному суду Миколаївської області , так як вони були пізніше ніж справа надійшла в його провадження , а також в частині того що висновок експерта ОСОБА_11 , яким встановлено наявність тілесних ушкоджень у ОСОБА_4 не підтверджує факту того що це було результатом неправомірних дій співробітників міліції , судом визнаються не переконливими і такими що суперечать обставинам встановленим судом .

Так як відомості в ЄРДР було внесено , відповідно до самого оскаржуваного рішення саме на підставі ухвали Апеляційного суду Миколаївської області на підставі заяви ОСОБА_4 даної ним під час судового розгляду , де згідно до показів його представника , він під час дослідження відеозапису до протоколу відтворення обстановки та обставин події вказував на осіб які завдавали йому тілесних ушкоджень , що зафіксовано в технічному записі судового процесу. Крім того з тексту оскаржуваної постанови слідує що ОСОБА_10 зникла 27 серпня 2012 , про що було заведено кримінальну справі і ОСОБА_4 з 27 серпня 2012 року приходив до правоохоронних органів та давав покази до того коли він її бачив в останній раз. Як слідує з висновку експерта тілесні ушкодження у ОСОБА_4 могли виникнути до 04 вересня 2012 року за 4-6 діб , тобто з 30 серпня по 01 вересня 2012 року , тобто вони не могли виникнути під час вчинення ОСОБА_4 інкримінованого йому злочину , крім того вказані обставини , відповідно до оскаржуваного рішення також не перевірялись.

Оскільки вказане процесуальне рішення не відповідає вимогам п.п.2,3 ч.5 ст. 110 КПК України, суд вважає що скарга є обґрунтованою і такою що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.304, 307, 372 КПК України, суд
ухвалив:

Поновити ОСОБА_3 строк на подачу скарги на рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

Скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на рішення слідчого про закриття кримінального провадження задовольнити.

Скасувати постанову старшого слідчого прокуратури Херсонської області ОСОБА_7 від 12 червня 2014 року про закриття кримінального провадження №0000016.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя:ОСОБА_1