АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 березня 2015 р. м. Чернівці
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернівецької області у складі:

Головуючого ОСОБА_1
Суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3
секретар судового засідання ОСОБА_4
учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_5
обвинувачений ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0002174, за апеляційною скаргою заступника прокурора прокуратури Шевченківського району м. Чернівці ОСОБА_7 на вирок Шевченківського районного суду м. Чернівці від 10 грудня 2014 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця м. Чернівці, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, раніше судимого, а саме:

28 жовтня 1999 року Першотравневим районним судом м. Чернівці за ч. 2 ст. 81, ч. 3 ст. 81, ч. 2 ст. 140, ч. 3 ст. 140 КК України (редакція 1960 року) із застосуванням ст. 42 КК України (редакція 1960 року) до 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі з конфіскацією майна;

10 жовтня 2014 року Садгірським районним судом м. Чернівці за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України з іспитовим строком у виді 2 (двох) років,

Провадження №11-кп/794/69/15 Головуючий в І Інстанції: ОСОБА_8
Категорія ч. 1 ст. 185 КК України Суддя-доповідач: ОСОБА_9
визнано виним за ч. 1 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України до призначеного покарання додано частину покарання призначеного вироком Садгірського районного суду м. Чернівці від 10 жовтня 2014 року і остаточно визначено до відбування покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання рахувати з часу фактичного затримання.

В С Т А Н О В И Л А :
Згідно даного вироку, ОСОБА_6 засуджений за те, що біля 10 години 30 хвилин 29 серпня 2014 року гостюючи у своєї бабусі, яка проживає по АДРЕСА_2 , скориставшись її відсутністю, таємно викрав монітор LG-E42C, вартістю 1580 грн., який належав ОСОБА_10 .

На вказаний вирок суду першої інстанції заступник прокурора прокуратури Шевченківського району м. Чернівці ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій просить суд змінити його, а саме виключити застосування ч. 4 ст. 70 КК України, тобто визнати винним ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та засудити його до покарання у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі. Також просить цей вирок та вирок Садгірського районного суду м. Чернівці від 10 жовтня 2014 року, яким засуджено ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 185 КК України з іспитовим строком терміном 2 (два) роки виконувати окремо.

Заслухавши доповідача, який доповів зміст оскаржуваного вироку суду, основні доводи апеляційної скарги, прокурора, який частково підтримав апеляційну скаргу, ОСОБА_6 , який частково заперечував у задоволенні апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово ОСОБА_6 , колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Так, згідно ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду по винуватість ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, викладений у вироку є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження та ніким в цій частині не оскаржується.

Що стосується доводів прокурора в апеляційній скарзі про необхідність зміни міри покарання обвинуваченому і призначення більш тяжкого покарання, то колегія суддів вважає, що вони є безпідставними, виходячи з наступного.

Так відповідно до ст. 65 КК України, призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», передбачено, що визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з кваліфікації злочинів (ст. 12 КК України), а також особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення, форми вини, мотиву і мети, способу, стадії вчинення, кількості епізодів злочинної діяльності, ролі кожного із співучасників, якщо злочини вчинено групою осіб, характеру і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо.

Аналізуючи матеріали кримінального провадження в частині призначення ОСОБА_6 міри покарання, колегія суддів вважає, що районний суд дотримався вимог ст. ст. 65 67 КК України в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення обставини вчинення злочину, дані про особу винуватого обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а прокурор в свою чергу не навів жодних переконливих доводів про надмірну м`якість призначеного покарання.

При таких обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції призначив покарання засудженому у відповідності до вимог чинного законодавства, і воно є необхідним та достатнім для його виправлення, та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Разом з тим, суд першої інстанції неправильно застосував ч. 4 ст. 70 КК України та призначив покарання за сукупності злочинів, оскільки, згідно пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» у разі визнання особи винною у вчиненні кількох злочинів рішення про її звільнення від відбування покарання з випробуванням приймається тільки після визначення на підставі ч.1 ст. 70 КК України остаточного покарання, виходячи з його виду та розміру. Коли особа, щодо якої було застосоване таке звільнення, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону передбачених ст. 412 КПК України, які б давали підстави для скасування вироку, колегією не встановлено.

При таких обставинах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга заступника прокурора ОСОБА_7 підлягає частковому задоволенню, а вирок районного суду - зміні.

Разом з тим, згідно ч. 2 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Так, при розгляді справи встановлено, що районний суд у вступній частині свого вироку вказав дані про судимість ОСОБА_6 за вироком Ленінського районним судом м. Чернівці від 17 серпня 1993 року, яким він за ч. 2 ст. 141 КК України (редакція 1960 року) засуджений до 1 (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі та звільнений на підставі ст. 45 КК України (редакція 1960 року) від відбування покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік; вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 25 грудня 2007 року, яким він за ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 317 КК України засуджений до 3 (трьох) років позбавлення волі та звільнений на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з іспитовим строком на 2 (два) роки; вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 09 лютого 2012 року, яким він за ч. 1 ст. 186 КК України засуджений до 2 (двох) місяців арешту.

Однак колегією суддів встановлено, що судимість за вчинення цих злочинів на підставі ст. 89 КК України є погашена, тому вказівка про них у вступній частині вироку підлягає виключенню.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 408, 419 КПК України,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу заступника прокурора прокуратури Шевченківського району м. Чернівці ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Шевченківського районного суду м. Чернівці від 10 грудня 2014 року, щодо ОСОБА_6 , якого визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, змінити.

В частині його засудження за ч. 1 ст.185 КК України вирок залишити без змін і вважати ОСОБА_6 засудженим за ч.1 ст. 185 КК України до 1 (одного) року позбавлення волі.

Виключити з резолютивної частини вироку вказівку суду про застосування до нього остаточної міри покарання на підставі ч. 4. ст. 70 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Вироки Шевченківського районного суду м. Чернівці від 10 грудня 2014 року та Першотравневого районного суду м. Чернівці виконувати окремо.

Виключити із вступної частини вироку вказівку про судимість ОСОБА_6 вироками Ленінським районним судом м. Чернівці від 17 серпня 1993 року, Шевченківським районним судом м. Чернівці від 25 грудня 2007 року, Шевченківським районним судом м. Чернівці від 09 лютого 2012 року.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Головуючий ОСОБА_9
Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3