УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1
листопада 2007 року м. Івано-Франківськ

Колегія
суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду
Івано-Франківської області в складі:

головуючого Томенчука
Б.М. ,

суддів: Ладики
Я.І., Флісака Р.Й.,

секретаря Романюк
Н.Ф.,

з
участю: прокурора Каспрук
О.В.,

захисника ОСОБА_1,

засудженого ОСОБА_2.,

розглянувши
1.11.2007 року у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляцією
засудженого ОСОБА_2. на вирок Богородчанського районного суду від 20 лютого
2006 року, -

встановила:

Вказаним вироком ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с.
Жураки, АДРЕСА_1, українця,
громадянина України, із
середньо-спеціальною освітою, не
працюючого, одруженого, на утриманні має 2 неповнолітніх дітей, раніше не судимого, засуджено за ч.2 ст. 15
і ч.1 ст. 369 КК України на 3500 грн. штрафу.

До
вступу вироку в законну силу запобіжний захід йому залишено - підписку про
невиїзд.

Цим же
вироком засуджено і ОСОБА_3., який
ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 12 травня 2006 року
залишено без змін.

Згідно вироку
суду ОСОБА_2 вчинив злочин за таких обставин. Під час
перевірки Богородчанським РВ
УМВС в Івано-Франківській області 1.08.2005р., що проводилася в лісових обходах, віднесених до дільниці майстра лісу ОСОБА_2.
було виявлено факти самовільної порубки деревини.

ОСОБА_2, з метою добитися зменшення показників
виявлених лісопорушень, які могли
закінчитися для нього негативними наслідками,
аж до звільнення з роботи,
запропонував ОСОБА_3, як члену
комісії, за припинення подальшої
перевірки, 250 доларів США хабара.

4.08.2005
року під час передачі хабара ОСОБА_2 був затриманий працівниками міліції, а тому злочин не довів до кінця з
причин, які не залежали від його волі. В
апеляції на вирок засуджений ОСОБА_2 вважає,
що ні досудовим слідством, ні
судом його вину в інкримінованому злочині не було доведено, оскільки відносно нього з боку ОСОБА_3, як працівника міліції, мало місце вимагання хабара, а тому просить вирок суду скасувати та
постановити виправдувальний вирок.

Справа
№11-420/2007р. Головуючий
у І інстанції Битківський Л.М.

Категорія ст. 369 ч.1 КК України Доповідач Томенчук Б.М.

2

Заслухавши
доповідь судді, пояснення засудженого та
його захисника, адвоката ОСОБА_1, які підтримали подану апеляцію, доводи прокурора про законність та
обґрунтованість вироку, провівши судове
слідство, перевіривши матеріали
справи, обговоривши доводи та мотиви
апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція не підлягає до задоволення з
таких підстав.

Висновки
суду про доведеність вини засудженого ОСОБА_2. у вчиненому відповідають
фактичним обставинам справи і ґрунтуються на зібраних досудовим слідством і
правильно оцінених в судовому засіданні доказах.

Так, допитаний під час апеляційного розгляду
справи засуджений ОСОБА_2 пояснив, що
дійсно під час перевірки з 1.08.2005р.,
яка проводилась в лісових обходах,
в тому числі на дільниці, де на
той час він працював майстром лісу, було
виявлено факти самовільної порубки деревини,
про що комісією було складено відповідний акт, після чого ОСОБА_3, як працівник міліції, почав у нього вимагати хабара і назвав суму
250 доларів. Так як таке вимагання тривало протягом 2 днів тобто, на нього був психологічний тиск, тому він погодився на передачу грошей. Під
час передачі грошей ОСОБА_3 був затриманий працівниками міліції. Вважає, що він,
як майстер лісу, не був наділений
функціями службової та матеріально-відповідальної особи, а гроші ОСОБА_3 передав тому, що той тривалий час у нього вимагав. Також
вважає, що при відмові передачі ОСОБА_3
грошей, для нього не могли наступити
будь-які негативні наслідки, однак, проігнорувати вимоги ОСОБА_3 не зміг.

Із
показання ОСОБА_2., даних ним слідчому
прокуратури, вищезазначені факти він заперечував, а саме,
що жодних грошей він ОСОБА_3 не давав і що ОСОБА_3 у нього гроші не
вимагав і не провокував на дачу хабара. Зазначені пояснення він давав без
будь-якого тиску.

Із
показань засудженого ОСОБА_3. оголошених в судовому засіданні видно, що 4.08.2005р. ОСОБА_2 йому скаржився, що директор Богородчанського САЛГ сварив його
за виявлені факти самовільної порубки деревини та попередив, що у випадку підтвердження таких фактів актом
перевірки, він може бути звільнений з
роботи за відповідною статтею КЗпП.

Із акту
перевірки дотримання вимог лісового законодавства видно, що в обході №36, де майстром лісу був Грабовецький, комісією було виявлено 135самовільно зрубаних
дерев кубомасою 86 м і сума майнового стягнення становить 5471 грн.

Таким
чином, аналіз показань ОСОБА_2., як на досудовому слідстві, в судовому засіданні та в засіданні
апеляційного суду свідчить про те, що за
виявлені самовільні порубки лісу на суму 5471 грн. ОСОБА_2 міг нести
дисциплінарну відповідальність.

Тому дії
ОСОБА_2. про передачу ОСОБА_3 хабара в сумі 250 доларів США були спрямовані на
задоволення своїх протизаконних інтересів,
оскільки за виявлені самовільні порубки лісу, для нього могли наступити негативні наслідки.

За таких
обставин посилання ОСОБА_2. на те, що відносно
нього мало місце вимагання хабара, не
ґрунтується на досліджених по справі доказах.

Не
ґрунтуються на матеріалах справи і твердження апелянта про те, що ОСОБА_3 погрожував йому, оскільки,
в зв'язку із пропозицією ОСОБА_2. передати хабар, ОСОБА_3 для його викриття, як хабародавця, тоді ж звернувся із відповідним рапортом до
начальника Богородчанського РВ УМВС. Сам
же ОСОБА_2, стверджуючи про
погрозиОСОБА_3, сприймаючи їх як
реальні, на його думку, не звернувся у відповідні органи за своїм
захистом.

Доводи
ОСОБА_2. в апеляції про те, що він не
був службовою особою, спростовуються
Типовою та Посадовою інструкцією Богородчанського спецагролісгоспу, з якою ОСОБА_2 був ознайомлений, де зокрема зазначається, що майстер лісу організовує роботи по охороні
лісів від самовільних порубок, інших
лісопорушень, перевіряє складені
лісниками акти про всі види лісопорушень і направляє їх в контору, також

3

самостійно
складає акти про лісопорущення, несе
матеріальну відповідальність за збереження лісопродукції, товарно-матеріальних цінностей.

Отже, наведенні та дослідженні апеляційною
інстанцією докази в зазначеній частині спростовують доводи апелянта про
те, що він не вчиняв інкримінованого
йому злочину.

Вказана
у вироку кваліфікація дій засудженого за ч.2
ст. 15, ч.1
ст. 369 КК України відповідає встановленим
судом обставинам справи, а призначене
йому покарання відповідає вимогам
ст. 65 КК України. При цьому
судом було враховано обставини, які
пом'якшують покарання, які були встановлені
по справі, в зв'язку із чим йому і було
призначено майже мінімальне покарання передбачене санкцією ч.1 ст.
369 КК України.

За наведених
обставин, підстав для скасування вироку
колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.
365, 366 КПК України, колегія судів, -

ухвалила:

Апеляцію
засудженогоОСОБА_2 залишити без задоволення,
а вирок Богородчанського районного суду від 20 лютого 2006 року відносно
нього - без змін.