Справа № 1-16
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД КІРОВОГРАДСЬКОЇ
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24
листопада 2008 року. Колегія суддів
Судової палати у
кримінальних справах Апеляційного суду Кіровоградської області в складі:

головуючого - судді
Нікітіна О.С.,

судді Палічука А.О.,

народних засідателів Іващенка
І.Ю., Шиян З.В., Щетиніної
Н.М.,

при секретарі Ковальової Н.Д.,

та
за участю прокурора
Ахалшенішвілі Н.Є.,

захисників - адвокатів ОСОБА_1.,
ОСОБА_2.,ОСОБА_3.,

захисників ОСОБА_4.,
ОСОБА_5., ОСОБА_6.,

законних
представників ОСОБА_7., ОСОБА_8.,

потерпілих ОСОБА_9., ОСОБА_10, ОСОБА_11.,

розглянула у
відкритому судовому засіданні
у м. Кіровограді
кримінальну справу про обвинувачення:

ОСОБА_12,
ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, уродженця
с. Михайлівка Олександрівського району
Кіровоградської області, українця, громадянина України, з повною
середньою освітою,
неодруженого, не працючого, раніше не судимого, проживаючого у с.
АДРЕСА_1

у скоєні злочину,
передбаченого п.п. 9 і 12 ч.2 ст. 115
та ч. 4 ст. 187
КК України,

ОСОБА_13,
ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження, уродженця м. Кривий Ріг Дніпропетровської
області, українця, громадянина України,
з повною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого, проживаючого у с.
АДРЕСА_2

у скоєні злочину,
передбаченого п.п. 9 і 12 ч.2 ст. 115
та ч. 4 ст. 187
КК України,

ОСОБА_14,
ІНФОРМАЦІЯ_3 року народження, уродженця м. Дніпропетровська, українця,
громадянина України, з повною середньою
освітою, не одруженого, працює різноробочим в СТОВ “Михайлівське”, раніше не
судимого, проживаючого у с.АДРЕСА_3,

у скоєні злочину,
передбаченого п.п. 9 і 12 ч.2 ст. 115
та ч. 4 ст. 187
КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Підсудні ОСОБА_13., ОСОБА_14. і ОСОБА_12.,
будучи неповнолітніми, близько 23 години 30 хвилин 02 листопада 2006 року,
в стані алкогольного сп'яніння , біля мосту через річку Інгул по вул. К.
Маркса в м. Кіровограді, за
попередньою змовою групою

осіб, діючи з
єдиним наміром і
узгоджено, вчинили напад на
неповнолітнього потерпілого ОСОБА_15., 1989 року народження з метою заволодіння його майном(розбій), поєднаний із застосуванням до
нього фізичного насильством
небезпечного для його
життя і здоров'я,
з заподіянням йому
тяжких небезпечних для
його життя і здоров'я тілесних ушкоджень, та з
метою приховання скоєного вказаного
злочину, діючи з єдиним
наміром і узгоджено за попередньою змовою групою
осіб, вчинили умисне
вбивство цього потерпілого.

Вказаний злочин підсудні
вчинили за таких обставин.

Підсудні
ОСОБА_13., ОСОБА_14. іОСОБА_12., як мешканці
одного с. Михайлівка, Олександрівськогорайону, Кіровоградської області, знаходяться
в добрих приятельських стосунках.

Вказані підсудні, перебуваючи
в м. Кіровограді, протягам
дня і у вечірній
час 02 листопада 2006 року спільно проводили дозвілля і вживали при
цьому алкогольні напої та в
цей день близько 23 години 30 хвилин, вони, перебуваючи
в стані алкогольного сп'яніння, з метою заволодіння чужим майном,
випадково зустріли біля мосту через річку Інгул по вул. Карла Маркса в м. Кіровограді незнайомого неповнолітнього потерпілого
ОСОБА_15., 1989 року народження, на
якого, діючи з єдиним наміром,
узгоджено, за попередньою змовою
групи осіб і
використовуючи для реалізації
мети мізерний привід
вчинили розбійний напад, поєднаний з
заподіянням йому умисно
шляхом нанесення численних ударів
руками та взутими ногами в життєво
важливі частин його
тіла, в тому числі по голові
і по тулубу,
тяжких небезпечні для
життя і здоров'я тілесних ушкоджень
з метою подолання його опору,
тобто кожний з підсудних
спочатку нанесли потерпілому не менше ніж
по 3 удари кулаками в обличчя
і по голові,
від чого останній з
прискоренням головою в низ впав на асфальт з бетонного парапету висотою
приблизно 1,7 м., після чого
кожний з підсудних знову
нанесли лежачому потерпілому не
менше ніж по 3 удари кулаками і
взутими ногами по голові
і по тулубу,
потім підсудні спільними
діями непритомного потерпілого відтягнули на
трав'яний газон під дерева
на набережній річки Інгул недалеко від мосту, де стали
з нього знімати
одяг та при цьому
кожний знову лежачому
потерпілому, який прийшов
до свідомості та
став вчиняти опір,
знову нанесли не менше ніж
по 3 удари кулаками і взутими ногами по
голові і по
тулубу та остаточно привели потерпілого
у безпорадний стан і разом заволоділи
його майном , а саме: мобільним телефоном "Соні Еріксон"
сірого кольору з чохлом до нього,
шкіряною чорною курткою та радіоприймачем,
а всього на загальну суму 934 грн. 70 коп. та в
подальшому розпорядилися цим майном на власний розсуд.

Після вчинення
вказаного розбійного нападу
на потерпілого ОСОБА_15. підсудні
ОСОБА_13.,ОСОБА_12. та ОСОБА_14. залишили його непритомного на набережній річки
Інгул та
пішли з місця злочину з викраденим майном, але,
відійшовши недалеко, усвідомлюючи, що ними скоєно тяжкий
злочин, вказані підсудні
вступили між собою в злочинну змову на вчинення умисного вбивства вказаного
потерпілого шляхом його
утоплення з метою приховання
вчиненого ними щодо нього
розбійного нападу і щоб він
про це нікому
не повідомив.

Реалізуючі вказану мету,
підсудні ОСОБА_13.,ОСОБА_12.
і ОСОБА_14. повернулись на місце
злочину, де вони,
за попередньою змовою групою осіб,
діючи умисно, з
єдиним наміром, узгоджено та
усвідомлюючи характер своїх
дій, разом перенесли і
перекинули у річку через металеву
огорожу на набережній перебуваючого в
безпорадному стані потерпілого
ОСОБА_15., якого підсудні
ОСОБА_13. і ОСОБА_14. з
відома підсудного ОСОБА_12, насильно
в безпорадному стані затягли та кинули
у воду і втопили
у воді, внаслідок
чого смерть потерпілого
наступила від механічної
асфіксії через утоплення.
Після вчинення вбивства
підсудні ОСОБА_12 та
ОСОБА_13. і ОСОБА_14.,
в яких одежа
була дуже мокра і брудна в
болоті, на таксі
приїхали на квартиру
в м. Кіровограді (район
“типографія”) до знайомих
ОСОБА_16 і ОСОБА_17 та ОСОБА_18.,
яким у розмові повідомили
що побили і
вбили незнайомого хлопця,
у якого забрали
його речі.

Підсудний ОСОБА_13. в судовому
засіданні винним себе в скоєнні злочину,
передбаченого ч. 4 ст. 187 КК
України визнав частково,
а в скоєні
злочину, передбаченого п.п. 9 і 12
ч.2 ст. 115 КК України
винним себе не визнав,
та пояснив, що він дійсно
на протязі дня
02.11.2006 року разом з
своїми друзямиОСОБА_12. та ОСОБА_14.
був в гостях
на квартирі в м. АДРЕСА_4(район “типографія”) в
своїх знайомих ОСОБА_17, ОСОБА_16 таОСОБА_18., де
вживали спиртні напої,
після чого після
21 годині вечора він
разом зОСОБА_12. та
ОСОБА_14. поїхали в центр міста, де ходили
по кафе і продовжували вживати спиртні напої, після
чого близько 23 годині 30 хвилин вони прийшли до
мосту на
річці Інгул по вул. Карла Маркса,
де зустріли раніше незнайомого
ОСОБА_15., який попросив у
них сигарети, став
їх ображати, схопив його за горло і
став душити і вони
його побили та
забрали в нього кожану
куртку, мобільний телефон
"Соні Еріксон", радіоприймач,
а потім поїхали на таксі на
квартиру до своїх знайомих ОСОБА_17,
ОСОБА_16 іОСОБА_18., а також
вказав, що у
них не було
наміру і вони
не домовлялись вбивати
потерпілого і не
могли йому заподіяти такі тілесні
ушкодження вказані в
судово-медичній експертизі та не
вчиняли вбивства потерпілого
шляхом утоплення його
в річці, а
навпаки ОСОБА_13. та
ОСОБА_14. потерпілого тільки
відвели до річки,
умили водою та залишили
його живого і у
свідомому стані біля річки, що
він свої покази на
досудовому слідстві, зокрема
в явки з
повинною, при допиті
у якості підозрюваного і
обвинуваченого та при
відтворені обстановки і обставин
події вважає неправдивими
в частині вчинення
ними вбивства потерпілого,
оскільки ці його покази
отриманні незаконно під
психологічним тиском та
після застосування фізичного
насильства з боку
працівників міліції.

ПідсуднийОСОБА_12. в судовому засіданні також
винним себе в скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України визнав
частково, а в
скоєні злочину, передбаченого п.п. 9 і 12
ч.2 ст. 115 КК України
винним себе не визнав,
та пояснив, що він дійсно
на протязі дня
02.11.2006 року разом з
своїми друзями ОСОБА_13. та ОСОБА_14.
був в гостях
на квартирі в м. АДРЕСА_4(район “типографія”) в
своїх знайомих ОСОБА_17, ОСОБА_16 таОСОБА_18., де
вживали спиртні напої,
після чого після
21 годині вечора він
разом з ОСОБА_13. та ОСОБА_14.
поїхали в центр міста, де ходили по
кафе і продовжували вживати спиртні напої, після
чого близько 23 годині 30 хвилин вони прийшли мосту на
річці Інгул по вул. Карла Маркса,
де зустріли раніше незнайомого
ОСОБА_15., який у них попросив
сигарети і став їх
ображати і став
душити ОСОБА_13. і
вони його побили
та забрали в
нього кожану куртку,
мобільний телефон "Соні
Еріксон", радіоприймач, а потім поїхали на таксі на
квартиру до своїх знайомих ОСОБА_17, ОСОБА_16 та ОСОБА_18., а
також вказав, що у них не
було наміру і
вони не домовлялись
вбивати потерпілого і не могли
йому заподіяти такі тілесні
ушкодження вказані в
судово-медичній експертизі та не
вчиняли вбивства потерпілого
шляхом утоплення його
в річці, що він
разом з
ОСОБА_14. і ОСОБА_13. потерпілого
не затягували у воду річки
Інгул, а навпаки
його тільки відвели
до річки, умили
водою і залишили
живого та у свідомому
стані біля річки, що він
свої показання на досудовому
слідстві, зокрема в
явки з повинною,
при допиті у
якості підозрюваного і обвинуваченого та
при відтворені обстановки і
обставин події вважає
неправдивими в частині
вчинення ними вбивства
потерпілого, оскільки ці
його покази отриманні незаконно
під психологічним тиском
і після погроз
застосування фізичного
насильства з боку працівників
міліції.

Підсудний ОСОБА_14.
в судовому засіданні також винним себе
в скоєнні злочину, передбаченого
ч. 4 ст. 187 КК України
визнав частково, а
в скоєні злочину,

передбаченого
п.п. 9 і 12 ч.2 ст. 115 КК
України винним себе не
визнав, та пояснив,
що дійсно він
на протязі дня
02.11.2006 року разом з
своїми друзями ОСОБА_13. таОСОБА_12. був
в гостях на
квартирі в м. АДРЕСА_4(район
“типографія”), в своїх знайомих
ОСОБА_17, ОСОБА_16 таОСОБА_18.,
де вживали спиртні
напої, після чого
після 21 годині вечора
він разом з ОСОБА_13.
таОСОБА_12. поїхали в центр
міста, де ходили по кафе і
продовжували вживати спиртні
напої, після чого
близько 23 годині 30 хвилин вони
прийшли до мосту на річці
Інгул по вул. Карла Маркса, де зустріли раніше незнайомого ОСОБА_15., який у
них попросив цигарки,
став їх ображати
нецензурно і душити
за горло ОСОБА_13.
і вони його
за це побили
і забрали в
нього кожану куртку,
мобільний телефон "Соні
Еріксон", радіоприймач, а потім поїхали на таксі на
квартиру до своїх знайомих ОСОБА_17ОСОБА_16 та ОСОБА_18., а
також вказав, що
у них не було
наміру і вони
не домовлялись вбивати
потерпілого і не
могли йому заподіяти такі тілесні
ушкодження вказані в
судово-медичній експертизі та не
вчиняли вбивства потерпілого
шляхом утоплення його
в річці, що він
і ОСОБА_13. потерпілого
не затягували у
воду річки Інгул
і вбивства його
шляхом утоплення в
річці не вчиняли,
а навпаки вони
його тільки відвели до
річки, умили водою
і залишили живого та
у свідомому стані біля
річки, що він свої показання на
досудовому слідстві, зокрема
в явки з
повинною, при допиті
у якості підозрюваного і
обвинуваченого та при
відтворені обстановки і обставин
події вважає неправдивими
в частині вчинення
ними вбивства потерпілого,
оскільки ці його покази отриманні незаконно під психологічним тиском
і після погроз
застосування фізичного
насильства з боку
працівників міліції.

Вина
підсудних ОСОБА_13., ОСОБА_14. і ОСОБА_12 у вчинені інкримінованих їм
злочинах підтверджується дослідженими в судовому
засіданні доказами.

Потерпіла ОСОБА_9. в судовому
засіданні показала, що її
брат ОСОБА_15., який навчається в Кіровоградському інституті регіонального управління
і економіки (КІРУЕ),
по характеру спокійний і
у нього не було ні з ким
конфліктів, а 02.11.2006 року поїхав за конспектом до свого одногрупника, у
нього з собою був мобільний телефон "Соні Еріксон" сірого
кольру, але вечором
в цей день
та на слідуючий
день він на
її виклик і на
виклики їх матері ОСОБА_10.
і батька по своєму мобільному телефону
не відповідав і на зв'язок
з ними не виходив,
а 04.11.2006 року вона
впізнала в наданому для впізнання трупі
чоловіка, свого брата, якого знайшли
вбитого в річці
Інгул.

Потерпіла
ОСОБА_10 і ОСОБА_11 в судовому
засіданні своїми показаннями
повністю підтвердили показання
своєї дочки - потерпілої ОСОБА_9 та
крім того потерпіла ОСОБА_10 вказала,
що її син
ОСОБА_15. ні з
ким не сварився і ніколи
додому не приходив
в стані алкогольного
сп'яніння.

Свідок ОСОБА_19. в судовому
засіданні показала, що
приблизно в один з
днів з 10 по 15 листопада
2006 року з м. Кіровограда
додому в с. Михайлівка
приїхав її брат
ОСОБА_20., у якого
побачила мобільний телефон "Соні Еріксон" сірого
кольору, який він придбав
в м. Кіровограді
у свого брата-підсудного ОСОБА_12

Свідок ОСОБА_20.
в судовому засіданні
відмовився давати показання
стосовно свого брата-підсудного ОСОБА_12
на підставі ст. 63
Конституції України.

Свідок ОСОБА_21.
судовому засіданні показала,
що 02.11.2006 року вона разом з
ОСОБА_15., ОСОБА_22., ОСОБА_23,
ОСОБА_24. та іншими одногрупниками по КІРУЕ святкували день народження ОСОБА_25.
в кафе-барі "Юність" м. Кіровограді,
що ОСОБА_15. по характеру
спокійний і ні
з ким не
конфліктував,

на дні народжені
він випив небагато
і не був
п'яний, був в
доброму настрої, мав
мобільний телефон "Соні - Еріксон", був одягнений в шкіряну чорну куртку,
джинси, светер, а
потім після 22 години
вечора вони всі
пішли додому.

Свідки ОСОБА_22., ОСОБА_23 і
ОСОБА_24 в судовому
засіданні кожний своїми
показаннями повністю підтвердили показання
свідка ОСОБА_26

Показаннями свідка ОСОБА_27., які оголошені в судовому засіданні та з яких вбачається, що
приблизно в середині листопада 2006 року в с. Михайлівка він
зустрів своїх знайомих ОСОБА_13.,
ОСОБА_12 та ОСОБА_14., які запропонували йому у
них придбати недорого чорну
кожану куртку, за якою необхідно було поїхати в м. Кіровоград
до їх знайомих ОСОБА_17 та ОСОБА_16, які
проживали в м. Кіровограді (район “типографія”), і так
як йому не було чого вдягнути, то він
погодився, поїхав в м. Кіровоград до
дівчат ОСОБА_29 та ОСОБА_16, у яких
ОСОБА_18. забрав і віддав йому
кожану чорну куртку,
яка була “грязна в болоті”. (
т.2, а.с.112-113)

Свідок ОСОБА_18. в
судовому засіданні показав, що
він разом з
ОСОБА_13., ОСОБА_12. та ОСОБА_14. 02.11.2006 року були в
гостях на квартирі в м. Кіровограді(район “типографія”) у знайомих дівчат ОСОБА_28 і ОСОБА_29,
де вживали спиртні
напої, потім після
21 години підсудні ОСОБА_13.,ОСОБА_12. та ОСОБА_14. пішли
в центр міста,
а потім 1-ій
годині ночі вони
повернулися в квартиру
та ніяких розмов
між ними не
було про вчинений
ними злочин, а також
вказав, що він взагалі
не давав показання
слідчому при допиту
його як свідка
про те, що у підсудних, як вони
повернулись о 1-ій годині
ночі в квартиру, був мобільний телефон "Соні - Еріксон", чорна
кожана куртка, одяг був
мокрий і брудний і що у
розмові ОСОБА_13., ОСОБА_12. та
ОСОБА_14. йому, в присутності дівчат,
розповідали всі разом по
черзі, що вони
вбили незнайомого хлопця, у
якого зняли і
забрали кожану куртку і інші
речі.

Свідок ОСОБА_30в
судовому засіданні показав, що
після вчиненого вбивства ОСОБА_15., в
ході оперативно-розшукових заходів було
встановлено, що підсудні
ОСОБА_13.,ОСОБА_12. та ОСОБА_14.
причетні до його
смерті та були запрошені
і привезені з с.
Михайлівка в Ленінський
райвідділ міліції, де
вони, після бесіди,
забажали та кожний
добровільно, власноручно, без
будь-якого фізичного і психічного
на них впливу,
написали явки з
повинною про вчинення
ними злочину, про
що також зроблений
був відеозапис та
ніяких скарг від
них не надходило.

Свідок
ОСОБА_28. в судовому засіданні
показала, що вона разом з
ОСОБА_29 проживали на квартирі за
адресою АДРЕСА_5., район
“тіпографія” і 02.11.2006 року близько 19 години до них в
гості прийшли їх знайомі ОСОБА_18.,
ОСОБА_13.,ОСОБА_12. та ОСОБА_14.,
а потім, після
розпиття спиртних напоїв, близько 21 години вечора ОСОБА_13.,
ОСОБА_12. та ОСОБА_14. пішли у
центр міста і
повернулись вони до
них на квартиру близько 1-ї години ночі 03.11.2006 року і побачила принесені ними мобільний телефон
"Соні Еріксон", чорну
кожану куртку і невеликий радіоприймач, що у ОСОБА_13., та ОСОБА_14.
одяг і взуття
були дуже мокрими та
забрудненими, з їх розмови
вона взнала і зрозуміла, що
вони побились і
вбили невідомого хлопця, у
якого забрали ці
речі, що через кілька днів
ОСОБА_13 віддав куртку ОСОБА_27., а
також вказала, що
вона підтримує також свої
показання, які дала
як свідок на
досудовому слідстві. ( т.2 а.с.54-59 )

Свідок ОСОБА_28. в судовому засіданні
своїми показаннями повністю підтвердила
показання свідка ОСОБА_28.
в тій частині, що
коли підсудні близько 1-ї години ночі 03.11.2006 року прийшли до
них на квартиру,
побачила у них принесений

мобільний телефон "Соні Еріксон", чорну кожану
куртку, радіоприймач, що
ОСОБА_13. та ОСОБА_14. були дуже у
мокрому і брудному
одязі, з їх розмови
вона взнала і зрозуміла, що
вони побились і
вбили невідомого хлопця, у
якого забрали ці речі, що через кілька днів ОСОБА_13 віддав
куртку ОСОБА_27., а також
вказала, що вона
підтримує також свої показання, які дала як
свідок на досудовому
слідстві.

( т.2 а.с. 60-63, 95-99 )

Показаннями свідка
ОСОБА_31., які оголошені в судовому засіданні та з яких вбачається, що він в
ніч з 02.11. на 03.11.2006 року він
знаходився на своєму приватному автомобілі на зупинці біля спортшколи м.
Кіровограда неподалік від
мосту через річку
Інгул та цей час до
його автомобіля підійшов молодий чоловік та попросив відвезти його та ще двох хлопців, один з яких був
в чорній кожаній
куртці, в район типографії,
що на обличчі хлопця була кров та одяг був дуже
мокрий і забруднений,
а тому в перевозці він йому відмовив. ( т. 1
а.с.218-220 )

Показаннями свідка ОСОБА_32.,
які оголошені в судовому
засіданні та з яких
вбачається, що він близько
24 години ночі 02.11. 2006 року він знаходився на своєму приватному
автомобілі на зупинці біля спортшколи м. Кіровограда неподалік від
мосту через річку
Інгул та в цей
час до його автомобіля
підійшов молодий чоловік, у якого
був слід крові
на щоці і були
мокрі і
забруднені куртка, штани,
взуття, та попросив за
гроші відвезти його та ще двох хлопців
в район типографії, на що він
погодився, після чого,
двоє хлопців, один
з яких з ним домовлявся, сіли
в автомобіль з заді,
а з переді з ним сів
третій, який був
брудній куртці та мокрий,
та відвіз їх в район типографії.

( т. 1 а.с. 225-229, 234-235 )

Показаннями свідка ОСОБА_33., які оголошені в судовому засіданні та з яких вбачається, що вона близько
опівночі з 2 на 3.11.2006 року йшла з роботи
додому по мосту через річку Інгул в
центрі м. Кіровограда в сторону церкви, то
біля ялинок неподалік мосту почула
тричі сильний чоловічий крик
“…віддай телефон” і
глухі удари ногами
по тілу людини. ( т. 2
а.с. 44-45 )

Оголошеними показаннями підсудних ОСОБА_13., ОСОБА_12. та ОСОБА_14. в
їх явках з повинною на досудовому
слідстві та переглянутим
відеозаписом їх явок
з повинною в судовому
засіданні, з яких
вбачається, що вказані
підсудні забажали та кожний
добровільно розповіли про обставини
вчиненого злочину та власноручно,
без будь-якого фізичного і
психічного на них
впливу і примусу,
написали явки з
повинною про вчинений
ними злочин, а
саме, що вони
разом близько опівночі
2.11. 2006 року в центрі
м. Кіровограді, біля мосту
через річку Інгул,
побили потерпілого ОСОБА_15., у
якого забрали мобільний телефон
і інші речі, потім
вони його непритомного разом перенесли
і перекинули через металеву огорожу
на набережній у річку,
ОСОБА_12. і ОСОБА_14. затягнули
його до води
і його залишили у
воді.

( т. 2 а.с. 34-35,
36-37, 38-39, 40; т.3 а.с. 194-195)

Протоколом огляду місця події від 03.11.2006 року та фото таблицями до нього, з
яких вбачається, що у
р. Інгул біля мосту через
цю річку по вул. Карла Маркса м.
Кіровограда на відстані 11 метрів від лівого берега та близько 40 метрів від
бетонної опори виявлено труп чоловіка з
ознаками насильницької смерті
та на березі р. Інгул, при подальшому огляді з правої сторони мосту
виявлено на бетонному відкосі русла річки чоловічі туфлі, джинси, чохол від
мобільного телефону, металевий ланцюжок з брелком та чоловічий светр, які
належали потерпілому ОСОБА_15 ( т. 1
а.с. 72-100 )

Протоколом додаткового огляду місця події від 04.11.2006 року та фото таблицями до нього, якими
встановлено, що на навпроти 8-ї секції огорожі від мосту через
річку Інгул вправо на відстані 20 метрів на галявині
виявлено сліди боротьби.

( т.1, а.с. 101- 105 )

Протоколоми огляду
і вилучення речей,
з яких вбачається,
що у свідка
ОСОБА_27., у свідка
ОСОБА_20. та у свідка
ОСОБА_17, в їх
помешканнях були вилучені,
відповідно, чорна шкіряна
куртка, мобільний телефон "Соні Еріксон" сірого кольору
та радіоприймача, які
належали потерпілому
ОСОБА_15

( т.2, а.с. 41,
47, 109, 217-222 )

Протоколом впізнання трупа від
4.11.2008 року, з якого
вбачається, що потерпіла ОСОБА_9. в
ході цієї слідчої
дії впізнала в трупі
свого брата ОСОБА_15., який
був виявлений в
річці Інгул. ( т.1 а.с. 192 )

Протоколом відтворення обстановки та обставин подій та
фото таблицями до нього,
з яких вбачається, що підсудний
ОСОБА_13. у присутності
свого на місці злочину добровільно показав
і розповів як
та яким чином
вчинив злочин, тобто
він разом з
ОСОБА_12. і ОСОБА_14. опівночі
2.11.2008 року біля мосту через
річку Інгул напали на ОСОБА_15., якого
разом побили, забрали у нього мобільний
телефон, курточку, радіоприймач,
та потім вони його непритомного разом перенесли і
перекинули через металеву огорожу на набережній у
річку, потім він і
ОСОБА_14. затягнули його
до води і
у воді залишили.

( т. 2 а.с. 250-265 )

Протоколом відтворення обстановки та обставин подій та
фото таблицями до нього,
з яких вбачається, що підсудний
ОСОБА_12. з участю свого
захисника на місці
злочину добровільно показав і
розповів як та
яким чином він
разом з ОСОБА_13.
і ОСОБА_14. вчинили злочин,
тобто опівночі 2.11.2008 року біля
мосту через річку Інгул вони
напали ОСОБА_15., якого разом
побили, забрали у
нього мобільний телефон, курточку, радіоприймач, та після
цього вони його непритомного разом перенесли і
перекинули через металеву огорожу на набережній у
річку, а потім
ОСОБА_13. і ОСОБА_14.
непритомного затягнули його до
води і у
воді залишили.

( т.2, а.с. 276-291 )

Протоколом
відтворення обстановки та
обставин подій та фототаблицями
до нього, з яких
вбачається, що підсудний
ОСОБА_14. з участю
свого захисника в ході цієї
слідчої дії, добровільно показав
і розповів як
та яким чином
він разом з
ОСОБА_13. іОСОБА_12. вчинили
злочин, тобто, опівночі 2.11.2008 року вони
біля мосту через річку Інгул
напали і побили ОСОБА_15., якого разом побили,
забрали у нього
мобільний телефон, курточку, радіоприймач, та після цього вони його непритомного разом перенесли і
перекинули через металеву огорожу на набережній у
річку, а потім
він і ОСОБА_13. непритомного
затягнули до води
і у воді
залишили.

( т.2, а.с. 302-321 )

Висновком судово - медичної
експертизи №1076 від 14.12.2006 року
і в доповненнях до неї
вбачається, що при обстеженні трупа потерпілого
ОСОБА_15. виявлені: а) тяжкі небезпечні для
його життя і здоров'я
тілесні ушкодження у вигляді
закритої черепно-мозкової травми,
крововиливів навколо очей, з переходом на спинку носа, перелому

кісток носа, крововиливів в м'які тканини верхньої та
нижньої губ, перелому верхньої щелепи на рівні альвеолярних відростків між
передніми різцями, крововиливів в м'які тканини голови з внутрішньої поверхні,
лінійного перелому потиличної кістки справа, крововиливу під м'які мозкові оболонки
лівої тім'яної ділянки,
забою тканини головного
мозку; б) легкі тілесні
ушкодження у вигляді садини правої кисті на тильній поверхні біля основи 2-5
пальців, крововиливів нижніх кінцівок, крововиливи перервного характеру в
центрі поперечної області з переходом у верхні квадранти ягодиць; в)
що вказні тілесні
ушкодження, крім лінійного перелому потиличної кістки,
у потерпілого виникли
від не менше 20 локальних
травматичних ударів тупим
предметом в область голови і кінцівок; г) лінійний перелом
потиличної кістки виник
від дії тупого
предмета при падінні
з значної висоти з приданим прискоренням
на тверду плоску
поверхню і не могли
виникнути при падінні
на поверхню води; д)
крововиливи перервного характеру в центрі поперечної області з переходом у
верхні квадранти ягодиць могли виникнути при
волочінні тіла; є) що
всі зазначені тілесні
ушкодження заподіяні незадовго
до смерті; ж)
що смерть потерпілого наступила
внаслідок механічної асфіксії при
утоплені
ІНФОРМАЦІЯ_4; з) що тілесні
ушкодження, виявлені у
потерпілого, могли утворитися
при обставинах та
від нанесених ударів,
про що вказували
підсудні ОСОБА_13, ОСОБА_12 та
ОСОБА_14 в протоколах їх допиту на
досудовому слідстві, у
тому числі при
відтворені обстановки і
обставин події;

( т.3, а.с. 5-7, 186-187 )

Свідок ОСОБА_34
в судовому засіданні,
як судово-медичний експерт,
підтвердила свої висновки в
експертизі № 1076 і в доповненях
до неї( т.3, а.с. 5-7,
186-187) стосовно характера
і ступені тяжкості
отриманих тілесних ушкоджень, причин
і дати смерті
потерпілого ОСОБА_15., та
вказала, що потерпілий
в ході заподіяння
йому тяжкі тілесних ушкоджень
чинив активний опір, що перелом потиличної кістки
у нього справа утворився в результаті падіння
його з прискоренням з значної
висоти на тверду плоску
поверхню, що на
момент утоплення, тобто
смерті, при таких
отриманих тяжких тілесних
ушкодженнях він знаходився в
оглушеному стані, не міг
розмовляти, не міг самостійно і
без сторонньої допомоги
пересуватись і вчиняти будь-які активні
свідомі дії, що
смерть його наступила
в результаті механічної асфіксії при
утоплені, що у такому стані
при таких отриманих тяжких
тілесних ушкодженнях небезпечних для його
життя йому достатньо
було зануритись обличчям у
воду щоб втопитись.

Висновком товарознавчої
експертизи №27 від 28.02.2007 року, з
якої вбачається, що залишкова вартість речей викрадених у
потерпілого, а саме шкіряної куртки, мобільного телефону „ Соні Еріксон ”, телефонної картки, чохла для телефону, радіоприймача, ланцюжка з металу сірого кольору складає
на загальну суму
934 грн. 70 коп.

( т.3 а.с. 174-176 )

Аналізуючи всі досліджені в судовому
засіданні докази по справу в їх сукупності та визнаючи кваліфікацію дій кожного
з підсудних ОСОБА_13., ОСОБА_14. і ОСОБА_12. правильною у вчинені
ними злочину, колегія суддів вважає, що доводи
кожного з підсудних про
те, що у них не було
наміру і вони
не домовлялись вбивати
потерпілого і не
могли йому заподіяти такі тілесні
ушкодження вказані в
судово-медичній експертизі та не
вчиняли вбивства потерпілого
шляхом утоплення його в річці, що
вони потерпілого, після його побиття, тільки
підвели до річки,
умили водою і
залишили живого та у
свідомому стані біля річки, тобто
що вони не причетні
до вчиненого вбивства,
а також те,
що їх показання
на досудовому слідстві,
зокрема в явки
з повинною, при
допиті у якості підозрюваного і
обвинуваченого та при
відтворені обстановки і обставин
події в частині
вчинення ними вбивства
потерпілого отриманні органом
слідства незаконно внаслідок
погроз і під психологічним тиском
працівників міліції - є безпідставними та надуманими і висунуті з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Вище наведені доводи кожного
з підсудних на
думку колегії суддів
спростовуються наступними достовірними і дослідженими доказами, які
фактично

узгоджуються між собою,
насамперед, послідовними показаннями
свідків ОСОБА_28., ОСОБА_17.,
ОСОБА_27., ОСОБА_31.,
ОСОБА_32.,
ОСОБА_33.,ОСОБА_34., даними ними в судовому засіданні
та на досудовому слідстві( т. 1 а.с. 218-220, 225-229, т.2 а.с. 44-45, 54-59, 60-63, 95-99, 112-113 ), достовірними показаннями свідка

ОСОБА_13., на думку
колегії суддів, даними
ним саме на досудовому слідстві, з
яких вбачається, що у
розмові ОСОБА_13., ОСОБА_12. та
ОСОБА_14., коли о 1-ій
годині ночі вони повернулися
квартиру мокрі і
бруді від грязі ,
йому розповідали всі разом
по черзі, що
вони побились і
вбили незнайомого хлопця, у
якого забрали куртку і інші
речі ( т.2 а.с.110-112 ), а також
достовірними показаннями кожного з
підсудних ОСОБА_13., ОСОБА_12.
та ОСОБА_14. в їх явках з повинною, у якості
обвинувачених та при
відтворенні обстановки і обставин події
з участю їх
захисників ( т. 2 а.с. 34-35, 38-39, 40, 124-127, 134-136,
250-265, 276-291, 302-321; т.3 а.с. 194-195), достовірними показаннями
свідка ОСОБА_34. у судовому
засіданні та висновком проведеною нею
судово - медичної експертизи №1076 від 14.12.2006 року з
доповненнями до неї
про характер і
ступінь тяжкості заподіяних
ОСОБА_15тілесних ушкоджень та
причини його смерті,
внаслідок чого колегія суддів
приходить до висновку:

- що всі підсудні
дійсно, діючи саме
узгоджено, з єдиним
умислом і за
попередньою змовою групи
осіб вчинили на
потерпілого ОСОБА_15.
розбійний напад, поєднаний з заподіянням йому саме
тяжких небезпечні для його
життя і здоров'я тілесних ушкоджень, від яких
він опинився саме
в безпорадному стані і
не міг в
наслідок цього вчиняти
свідомо ніяких активних
дій на момент
утоплення,

- що
всі підсудні дійсно, після вчиненого
розбійного нападу, знову повернулись на місце злочину, де
діючи з єдиним наміром,
узгоджено, за попередньою
змовою групою осіб, реалізуючи мету і усвідомлюючи характер
своїх дій на
позбавлення життя потерпілого
ОСОБА_15. з метою
приховати вчинений щодо
нього вказаний злочин,
разом перенесли і перекинули через металеву огорожу на
набережній у річку перебуваючого в безпорадному стані потерпілого,
який в цей момент не
міг вчиняти ніяких
активних дій, після
чого підсудні ОСОБА_13. і
ОСОБА_14. з відома
підсудного ОСОБА_12 насильно
цього потерпілого в безпорадному
стані затягли у річку, кинули у
воду і його втопили,
внаслідок цього смерть
потерпілого наступила від
механічної асфіксії через
утоплення, тобто вчинили умисне
вбивство вказаного потерпілого саме
з метою приховати
скоєний злочин і
щоб про це
він нікому не повідомив,

-
що всі підсудні діяли
з єдиним наміром і
узгоджено при вчинені
розбою і умисного вбивства
потерпілого ОСОБА_15. метою приховання
скоєного проти нього
злочину, підтверджується тим,
що після вчинення
вказаного вбивства підсудний
ОСОБА_13., а також підсудніОСОБА_12. і
ОСОБА_14., в яких
була одежа дуже мокра і брудна
в болоті, були
привезені на автомобілі
свідком ОСОБА_35 на квартиру
в м. Кіровограді(район “типографія”) до
знайомих ОСОБА_16 і ОСОБА_17
та ОСОБА_18., яким вони
кожний по черзі
розповідали що побились
і вбили незнайомого
хлопця, у якого
забрали його речі.

Разом з тим,
колегія суддів вважає доводи
кожного з підсудних
про те, що
їх показання у
явках з повинною, у
протоколах допиту у якості
обвинувачених та при
відтворені обстановки і обставин
події на досудовому
слідстві були отримані
незаконно під психічним
тиском і застосування
до них насильства з
боку працівників міліції,
також є надуманими та
такими, що не
заслуговують увагу, оскільки
ці доводи не
підтверджені дослідженими в
судовому засіданні доказами
по справі і
спрямовані саме перешкодити встановленню
істини по справі
та уникнути кримінальної
відповідальності.

Про
добровільність дачі показаньОСОБА_13., ОСОБА_12. і ОСОБА_14. у
явки з повинною, при
допиті їх у
якості обвинувачених, при відтворені обстановки і
обставин події на
досудовому слідстві, свідчать показання свідкаОСОБА_34., а
також переглянутий в суді відеозаписом
фіксації явок з
повинною, з

яких вбачається,
що підсудні саме
за власним бажанням,
добровільно, без будь-якого
фізичного і психологічного тиску
та примусу з боку
працівників міліції, спочатку кожний окремо розповіли і потім особисто написали явку
з повинною, яка відповідає
вимогам ч.1 ст. 96 КПК України,
а також те,
що вони на протязі
досудового слідства при проведені

слідчих дій по
справі з участю
своїх захисників, в
тому числі, при
допиті у якості
обвинувачених, під час
відтворення обстановки і
обставин, а потім при закінчені досудового
слідства і ознайомлені з матеріалами
справи ніколи не
заявляли скарг своїм
захисникам, слідчому та прокурору
з приводу незаконних
дій працівників міліції
після їх затримання.

Таким чином,
колегія суддів вважає
за необхідне злочинні дії кожного з
підсудних кваліфікувати:
за ч. 4 ст. 187 КК України, як вчинення
ними за попередньою змовою групою осіб розбійного
нападу на ОСОБА_15. з
метою заволодіння його
майном на суму 934 грн. 70 коп., поєднаного з заподіянням
йому тяжких небезпечних
для його життя і здоров'я
тілесних ушкоджень; та за п.п. 9, 12 ч.2 ст. 115
КК України, як
вчинення ними за попередньою змовою
групи осіб умисного
вбивства ОСОБА_15. з метою
приховати інший скоєний
злочин.

При призначені
покарання кожному підсудному ОСОБА_13., ОСОБА_14. і ОСОБА_12. колегія суддів у
відповідності до вимог ст. 65 КК України враховує характер і ступінь тяжкості та суспільну небезпеку скоєних ними
злочинів, обставини, що обтяжують та
пом'якшують їм покарання
та дані про
їх особу, а саме:

-
що підсудні скоїли два
злочини, які є
особливо тяжкими,

-
обставинами, які обтяжують
покарання кожному з
підсудних слід вважати
скоєння ними злочину в стані алкогольного
сп'яніння і на
грунті негативної поведінки,

- обставини, що пом'якшують покарання кожного з
підсудних є часткове
відшкодування підсудним ОСОБА_14. потерпілим моральної шкоди, а також те,
що всі вони
вчинили злочин у неповнолітньому віці,

- за
місцем проживання всі
підсудні характеризуються посередньо.

Також суд
враховує думку потерпілих,
які наполягають на призначені
кожному підсудному найбільш
суворого покарання.

Висновками
судово-наркологічних
експертиз за № 91 від 08.02.2007 року, за №
92 від 08.02.2007 року та за № 93
від 08.02.2007 року, з яких
вбачається, що кожний
з підсудних ОСОБА_14., ОСОБА_13. іОСОБА_12.
психічно-поведінковими розладами від
вживання алкоголю не страждає, лікування від
алкоголю не потребує.

( т. 3, а.с. 99, 108, 118 )

Висновком
комплексної судової психолого-психіатричної експертизи № 156 від
13.03.2007 року, з якої
вбачається, що
неповнолітній підсудний ОСОБА_13. в момент скоєння злочину і
в теперішній час
ніякими психічними захворюваннями
не страждав і не
страждає, міг усвідомлювати реальний
зміст власних дії,
свідомо керувати ними, передбачати
їх наслідки і
правильно сприймати обставини, що
мають значення по
справі і давати
про них відповідні
свідчення, в момент
вчинення злочину в
емоційному стані і
в стані фізіологічного афекту не знаходився, є
осудним і підпадає під дію ст.19 ч.1 КК України та в
застосуванні примусових заходах
медичного характеру не
потребує. ( т.3, а.с. 127-129 )

Висновком комплексної судової
психолого-психіатричної експертизи № 71 від 06.02.2007 року, з
якої вбачається, що неповнолітній підсудний ОСОБА_12. в момент скоєння злочину
і в
теперішній час ніякими
психічними захворюваннями не страждав
і не

страждає, міг усвідомлювати реальний
зміст власних дії,
свідомо керувати ними, передбачати
їх наслідки і
правильно сприймати обставини, що
мають значення по

справі і давати
про них відповідні
свідчення, в момент
вчинення злочину в емоційному
стані і в
стані фізіологічного афекту не знаходився, є
осудним і підпадає під дію ст.19 ч.1 КК України та в
застосуванні примусових заходах
медичного характеру не
потребує. ( т.
3, а.с. 138-140 )

Висновком комплексної судової психолого-психіатричної експертизи № 82
від 09.02.2007 року, з якої
вбачається, що
неповнолітній підсудний ОСОБА_14. в момент скоєння злочину і в
теперішній час ніякими
психічними захворюваннями не страждав
і не страждає, міг усвідомлювати реальний зміст власних
дії, свідомо керувати ними,
передбачати їх наслідки
і правильно сприймати
обставини, що мають значення
по справі і
давати про них
відповідні свідчення, в
момент вчинення злочину
в емоційному стані
і в стані
фізіологічного афекту не
знаходився, є осудним і підпадає під дію
ст.19 ч.1 КК України та в застосуванні
примусових заходах медичного
характеру не потребує.

( т. 3,
а.с. 149-152 )

З врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що для виправлення та попередження
нових злочинів кожному
підсудному ОСОБА_13.,
ОСОБА_14. і ОСОБА_12. слід
призначити покарання у виді позбавлення волі на певний
строк з врахуванням ролі
кожного у вчиненому злочині, без
застосування до них
додаткової міри покарання
у виді конфіскації
майна, оскільки вони
вчинили злочин у
неповнолітньому віці.

Потерпіла ОСОБА_9.
заявила по справі цивільний
позов до
підсудних про стягнення
моральної шкоди в
сумі 20000грн. та
матеріальної шкоди в сумі
20000грн. (т.2 а.с. 28 ),
а в судовому
засіданні вона збільшила
свій позов в
частині стягнення з
них моральної шкоди
до 40000грн. і обґрунтувала
позов тим, що вбивством
її рідного брата
ОСОБА_15. нанесені їй
і батькам значні
моральні страждання, та у обгрунтування позову
про відшкодування матеріальної
шкоди надала суду документи
про витрати пов'язані
з похованням (т.4
а.с. 65 - 69 ).

Вирішуючи
питання про заявлені
потерпілою ОСОБА_9. позивні вимоги,
колегія суддів вважає,
позов потерпілої про
стягнення матеріальної шкоди
задовільнити частково та
стягнути з підсудних
солідарно на користь
потерпілої матеріальну шкоду
тільки в сумі
7656 грн. 12 коп. відповідно
до наданих документів
та її позов про відшкодування моральної
шкоди належить задовільнити
повністю в сумі
40000грн. та стягнути
заподіяну цю моральну
шкоду з підсудних
з врахуванням ролі
кожного в скоєні
злочину і з врахуванням, що потерпілою
ОСОБА_9. в рахунок відшкодування моральної шкоди
від батьків підсудного
ОСОБА_14. отримано 10000грн.

Судові витрати по
кримінальній справі на
загальну суму 753 грн. 24 коп. належить
стягнути з підсудних. (
т. 3 а.с. 84-90, 162-163, 173-176
)

Керуючись
ст.ст. 321 - 324
КПК України, колегія суддів,

ЗАСУДИЛА:

ОСОБА_12 визнати винним
у скоєні злочинів, передбачених ч.4 ст. 187 та п. п. 9, 12
ч.2 ст.115 КК України та
призначити йому покарання:

-
за ч.4 ст. 187 КК України - 10
(десять) років позбавлення волі без конфіскації майна,

- за
п. п. 9, 12 ч.2
ст.115 КК України - 12(дванадцять)
років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України за
сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити йому покарання у
виді 12 (дванадцять) років позбавлення волі без
конфіскації майна.

Міру запобіжного заходу на касаційний
період засудженому ОСОБА_12 залишити утримання під
вартою та строк
відбування призначеного йому
покарання у виді
позбавлення волі
обчислювати з 13
грудня 2006 року.

ОСОБА_13 визнати винним у скоєні злочинів, передбачених ч.4 ст.187 та п. п. 9, 12 ч.2 ст.
115 КК України та призначити
йому покарання:

- за
ч.4 ст. 187 КК України - 10 ( десять) років позбавлення волі без конфіскації
майна,

- за
п. п. 9, 12 ч.2
ст.115 КК України - 13( тринадцять) років
позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України за
сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити йому покарання у
виді 13 (тринадцять) років позбавлення волі без
конфіскації майна.

Міру запобіжного заходу на касаційний період
засудженому ОСОБА_13 залишити утримання під вартою та строк відбуття призначеного йому
покарання у виді позбавлення волі
обчислювати з 13
грудня 2006 року.

ОСОБА_14 визнати винним у скоєні злочинів,передбачених ч.4 ст.187
та п.п.9,12 ч.2 ст.115 КК України та призначити йому покарання:

·
за ч.4 ст. 187 КК України -
10(десять) років позбавлення волі
без конфіскації майна,

- за
п. п. 9, 12 ч.2
ст.115 КК України - 13( тринадцять) років
позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України за
сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно
призначити йому покарання у виді 13 (тринадцять)
років позбавлення волі без конфіскації
майна.

Міру запобіжного заходу на касаційний
період засудженому ОСОБА_14. залишити
утримання під вартою та строк відбуття призначеного йому
покарання у виді позбавлення волі
обчислювати з 26
жовтня 2007 року, зарахувавши йому в
строк відбування покарання утримання
під вартою з 13
грудня 2006 року по 12 січня 2007 року.

Цивільний позов
потерпілої ОСОБА_9 про
стягнення матеріальної шкоди
задовільнити частково та
стягнути ОСОБА_14., ОСОБА_13.
і ОСОБА_12 солідарно на
користь цієї потерпілої
заподіяну матеріальну шкоду в
сумі 7656 грн. 12 коп.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 про стягнення
моральної шкоди задовільнити та
стягнути на її
користь заподіяну моральну шкоду: з ОСОБА_12
в сумі 12000 грн.,
з ОСОБА_13 в
сумі 14000 грн. та з ОСОБА_14 в
сумі 4000грн.

Стягнути з ОСОБА_14., ОСОБА_13. і ОСОБА_12 на
користь Науково-дослідницьского
експертно-криміналистичного центра при УМВС України в Кіровоградської області
судові витрати з
кожного 251 грн. 08 коп.

Речові докази по
справі, які знаходяться на зберіганні
в СВ УМВС
України в Кіровоградській області,
повернути потерпілим ОСОБА_9., ОСОБА_10. і ОСОБА_11,
а три відеокасети
- залишити при
справі.

Вирок може
бути оскаржено та на нього прокурором може бути винесене касаційне подання до Верховного Суду України через
апеляційний суд Кіровоградської

області в місячний строк з моменту його проголошення, а
засудженими, які утримуються під вартою - в цей же
строк - з моменту вручення їм копії цього
вироку.

Головуючий -
суддя:

суддя:

народні
засідателі: