Провадження № 1-кп/734/112/15 Справа № 734/1537/15-к
іменем України
01 липня 2015 року смт. Козелець
Козелецький районний суд Чернігівської області в складі:
Головуючого-судді ОСОБА_1 ,
при секретареві ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
31 липня 2014 року солдат ОСОБА_5 був призваний на військову службу ІНФОРМАЦІЯ_2 на підставі Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» №607/2014 від 21 липня 2014 року та в той же день був направлений для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_2 .
Наказом командира військової частини НОМЕР_2 №155 від 31 липня 2014 року солдат ОСОБА_5 був призначений на посаду водія 1 автомобільного відділення автомобільного взводу роти матеріально-технічного забезпечення указаної військової частини та зарахований до списків особового складу частини, поставлений на всі види забезпечення, а також відповідно до ст. ст. 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» вважається військовослужбовцем, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період.
Відповідно до наказу начальника 169 Навчального центру від 11 серпня 2014 року №559ДСК з 12 серпня 2014 року військову частину НОМЕР_2 переведено на штат воєнного часу та їй присвоєно умовне найменування військова частина польова пошта НОМЕР_1 .
Згідно з вимогами ст. ст. 17, 65 Конституції України, визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України; ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначають, що військовий обов`язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни.
У відповідності до вимог ст. ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року №548-XIV, та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року №551-XIV, солдат ОСОБА_5 під час проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, повинен свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів; знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою; бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.
У порушення вищевказаних вимог, солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової частини польова пошта НОМЕР_1 , 09 лютого 2015 року, приблизно о 22 годині 00 хвилин самовільно, бажаючи ухилитися від виконання обов`язків військової служби, не одержавши дозволу відповідного начальника, без поважних причин, самовільно залишив територію указаної військової частини ( АДРЕСА_2 ) та проводив час на власний розсуд до 17 лютого 2015 року. Після цього, солдат ОСОБА_5 23 березня 2015 року, приблизно о 08 годині 00 хвилин, повторно, бажаючи ухилитися від виконання обов`язків військової служби, не одержавши дозволу відповідного начальника, без поважних причин, самовільно залишив територію указаної військової частини ( АДРЕСА_2 ) та проводив час на власний розсуд до 28 березня 2015 року. Під час, самовільних залишень військової частини солдат ОСОБА_5 проводив час на власний розсуд за межами військової частини. При цьому, обов`язків військової служби не ніс, свою належність до Збройних Сил України, а також той факт, що він незаконно перебуває за межами військової частини польова пошта НОМЕР_1 приховував. Під час незаконного перебування за межами указаної військової частини солдат ОСОБА_5 до органів місцевої влади і військового управління з питань подальшого проходження військової служби не звертався, хоча об`єктивно мав можливість це вчинити, тобто солдат ОСОБА_5 повторно вчинив протягом року самовільне залишення місця несення служби та не виконував обов`язки військової служби тривалістю менше десяти діб, але більше трьох діб.
Таким чином, солдат ОСОБА_5 , проходячи військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 , 09 лютого 2015 року, приблизно о 22 годині 00 хвилин в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1, 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV, та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 551-XIV, умисно, з метою ухилення від військової служби, не одержавши дозволу відповідного начальника, самовільно залишив військову частину та проводив час на власний розсуд до повернення 17 лютого 2015 року у військову частину НОМЕР_1 . Після чого, солдат ОСОБА_5 , 23 березня 2015 року, приблизно о 08 годині 00 хвилин в порушення вимог вищевказаних законів, діючи умисно, з метою ухилення від військової служби, не одержавши дозволу відповідного начальника, повторно на протязі року самовільно залишив військову частину та проводив час на власний розсуд до повернення 28 березня 2015 року у військову частину НОМЕР_1 . Під час незаконного перебування за межами указаної військової частини солдат ОСОБА_5 до органів місцевої влади і військового управління з питань подальшого проходження військової служби не звертався, хоча об`єктивно мав можливість це вчинити, чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 407 КК України, а саме самовільне залишення військової частини тривалістю менше десяти діб, але більше трьох діб, вчинені повторно протягом року.
Крім цього у порушення вищевказаних вимог солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ), 29 квітня 2015 року, приблизно о 12 годині 00 хвилин самовільно, бажаючи ухилитися від виконання обов`язків військової служби, не одержавши дозволу відповідного начальника, без поважних причин, самовільно залишив територію указаної військової частини ( АДРЕСА_2 ) та проводив час на власний розсуд до 27 травня 2015 року. Під час самовільного залишення військової частини солдат ОСОБА_5 проводив час на власний розсуд за межами військової частини. При цьому, обов`язків військової служби не ніс, свою належність до Збройних Сил України, а також той факт, що він незаконно перебуває за межами військової частини польова пошта НОМЕР_1 приховував, тобто останній самовільно залишив місце несення служби в умовах особливого періоду, який відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Указу Президента України Про часткову мобілізацію від 17 березня 2014 року № 303/2014, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17 березня 2014 року № 1126-VII, розпочався 17 березня 2014 року.
Таким чином, солдат ОСОБА_5 , проходячи військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 , 29 квітня 2015 року, приблизно о 12 годині 00 хвилин в порушення вимог ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1, 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV, та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 551-XIV, умисно, з метою ухилення від військової служби, не одержавши дозволу відповідного начальника, самовільно залишив військову частину та проводив час на власний розсуд до повернення 27 травня 2015 року у військову частину НОМЕР_1 , чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 407 КК України, а саме самовільне залишення військової частини в умовах особливого періоду.
Винуватість обвинуваченого підтверджується слідуючими доказами.
Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні свою вину у інкримінованих кримінальних правопорушеннях визнав повністю, фактичні обставини його вчинення та зібрані докази не оспорював та показав, що 31 липня 2014 року він був призваний на військову службу на підставі Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» і в той же день був направлений на проходження військової служби до військової частини НОМЕР_2 . Через деякий час вказаній військовій частині було присвоєне умовне найменування польова пошта НОМЕР_1 . 09 лютого 2015 року, у вечірній час, порушуючи закон він залишив військову службу і поїхав додому у зв`язку із сімейними обставинами і повернувся 17 лютого 2015 року. 23 березня 2015 року, вранці, не отримавши дозволу, він знову поїхав додому, де перебував до 28 березня 2015 року. 29 квітня 2015 року, в денний час, він в черговий раз, без відповідного дозволу поїхав додому із військової частини і повернувся до неї 27 травня 2015 року. Висловив щире каяття у скоєнному.
Відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України за згодою учасників процесу судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_5 правильно розуміє зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності його позиції немає. Учасникам процесу роз`яснено, що в такому разі, вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку.
При встановлених обставинах суд вважає доведеним, що обвинувачений ОСОБА_5 вчинив: самовільне залишення військової частини тривалістю менше десяти діб, але більше трьох діб, вчинені повторно протягом року, а також самовільне залишення військової частини в умовах особливого періоду, тому його дії необхідно кваліфікувати за ч. 2 ст. 407, ч. 4 ст. 407 КК України.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує характер і тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, пом`якшуючі покарання обставини, що він засуджується вперше, визнає свою вину та щиро розкаюється у вчинених кримінальних правопорушеннях, активно сприяв розкриттю кримінальних правопорушень, його сімейний стан, що на утриманні має одну неповнолітню дитину; відсутність обставин, які обтяжують покарання та приходить до висновку, що покарання ОСОБА_5 слід обрати в межах санкції ч.2 ст.407 КК України та із застосуванням ст.ст. 69, 62 КК України за ч. 4 ст. 407 КК України - у виді тримання у дисциплінарному батальйоні.
Враховуючи, що обвинувачений вчинив злочин вперше, визнає свою вину та щиро розкаюється у вчинених кримінальних правопорушеннях, активно сприяв розкриттю кримінальних правопорушень, його сімейний стан, що на утриманні має одну неповнолітню дитину, суд вважає вказані обставини, як обставини, що пом`якшують покарання, тому вважає можливим, призначаючи покарання ОСОБА_5 за ч. 4 ст. 407 КК України перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч. 4 ст. 407 КК України.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_5 обраний у вигляді тримання під вартою.
Керуючись ст.ст. 369, 370, 371, 373, 374 і 376 КПК України, суд
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 407, ч. 4 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання:
за ч. 2 ст. 407 КК України у виді тримання у дисциплінарному батальйоні строком 6 (шість) місяців;
за ч. 4 ст. 407 КК України із застосуванням ст.ст. 69, 62 КК України - у виді тримання у дисциплінарному батальйоні строком 1 (один) рік.
На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно, ОСОБА_5 призначити покарання у виді тримання у дисциплінарному батальйоні строком 1 (один) рік.
Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишити тримання під вартою.
Строк відбування покарання ОСОБА_5 обчислювати з 29 травня 2015 року, тобто, з моменту його фактичного затримання.
На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Чернігівської області протягом тридцяти днів із моменту проголошення, а ОСОБА_5 який перебуває під вартою, - у такий же строк із моменту вручення копії вироку.
Суддя
Козелецького районного суду ОСОБА_1