Провадження № 274/4408/14-к
ВИРОК Провадження № 1-кп/0274/54/15
І м е н е м У к р а ї н и
09.07.2015 року м. Бердичів
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі:
головуючого - судді . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_1
за участі секретарів . . . . ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 274/4408/14-к про обвинувачення
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бердичева Житомирської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, розлученого, маючого двох неповнолітніх дітей, непрацюючого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , зі слів тимчасового проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше судимого: 1) 19.11.02 Бердичівським міським судом за ст.ст. 309 ч. 1, 186 ч. 1, 185 ч. 2, 185 ч. 3, 70 ч. 1, 75, 76 КК України на 3 роки позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік 6 місяців; 2) 11.03.03 Бердичівським міським судом за ст.ст. 186 ч. 2, 185 ч. 3, 70, 71 КК України на 4 роки 3 місяці позбавлення волі; 3) 18.02.08 Бердичівським міськрайонним судом за ч. 1 ст. 187 КК України на 5 років позбавлення волі, звільненого 31.03.12 по відбуттю строку покарання,
за ч. 2 ст. 187 КК України,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Бердичева Житомирської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, працюючого газоелектрозварником у ВЖРЕП № 7, проживаючого та зареєстрованого в АДРЕСА_3 , в силу ст. 55 КК України 1960 року, ст. 89 КК України 2001 року раніше не судимого,
за ч. 2 ст. 187 КК України,
за участі прокурорів . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_7 , ОСОБА_8
потерпілої . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_9
захисників . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_10 , ОСОБА_11
обвинувачених . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
14 червня 2014 року приблизно о 21 годині 20 хвилин ОСОБА_5 зателефонував ОСОБА_6 , домовились зустрітись. На зустріч ОСОБА_5 взяв із собою в`язану шапку чорного кольору з надписом «Адідас» та кухонний ніж, а ОСОБА_6 взяв із собою чорну кепку та предмет, схожий на пістолет.
Цього ж дня близько 22 години ОСОБА_5 разом із ОСОБА_6 зустрілися біля автозаправної станції «ОККО», яка розташована по вул. Котовського в м. Бердичеві. В цей час вони побачили попереду себе потерпілу ОСОБА_9 , яка рухалася в попутному з ними напрямку по вул. Котовського в сторону мікрорайону „Червона Гора м. Бердичева.
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 почали йти слідом за ОСОБА_9 .
Перебуваючи поряд з будинком № 36 по вул. Котовського в м. Бердичеві, підійшовши до ОСОБА_9 ззаду, ОСОБА_6 , діючи спільно з ОСОБА_5 , взяв потерпілу своєю рукою за її ліву руку.
ОСОБА_6 приставив до тулубу потерпілої з лівого боку предмет, зовні схожий на пістолет, погрожуючи таким чином застосуванням насильства, небезпечного для життя, та здоров`я особи, яка зазнала нападу, яку ОСОБА_9 сприйняла як реальну, подолавши таким чином волю потерпілої до опору.
Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_6 схопив сумку ОСОБА_9 , яка висіла у останньої на лівому плечі, і став її виривати, однак це йому не вдалось. В цей момент ОСОБА_5 з правої кишені дістав ніж, перерізав ручки сумки, заволодівши нею.
Також ОСОБА_5 виказав до потерпілої вимогу зняти золото та лівою рукою почав шукати на її шиї золоті вироби. У відповідь на це ОСОБА_9 почала кричати та вирвавшись почала тікати.
Почувши крики потерпілої, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з викраденим майном з місця злочину втекли.
Таким чином ОСОБА_5 за попередньою змовою з ОСОБА_6 , погрожуючи застосуванням насильства, яке є небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, заволоділи майном ОСОБА_9 , а саме жіночою сумочкою, вартістю 120 грн.; гаманцем, вартістю 200 грн.; грошима в сумі 200 грн.; мобільним телефоном марки Nokia, моделі 5130, вартістю 970 грн., із сім-картою оператора мобільного зв`язку «Київстар», вартістю 15 грн., а всього на загальну суму 1505 грн.
Своїми злочинними діями ОСОБА_6 та ОСОБА_5 спричинили потерпілій ОСОБА_9 матеріальної шкоди на вказану вище суму.
Кримінальна відповідальність за злочин, у вчиненні якого ОСОБА_5 і ОСОБА_6 визнаються винуватими, передбачена ч. 2 ст. 187 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю, однак показав, що 14 червня 2014 року він зідзвонився зі своїм другом ОСОБА_12 . Домовились зустрітись, попити пива. Близько 23 години зустрілись біля кафе «Три толстяка». Вирішили піднятись на Червону Гору до магазину. Пройшли по вул. Котовського половину підйому і перейшли на іншу сторону проїзної частини, так як магазин був з тієї сторони. На вулиці було темно, ділянка не освітлювалась. Коли вже перейшли на тротуар, попереду себе за метрів 3-5 від себе побачили потерпілу, яка йшла перед ними в тому ж напрямку на Червону Гору. ОСОБА_13 мімікою обличчя, очами показав в напрямку потерпілої і побіг до тієї. До потерпілої ОСОБА_13 зробив 2-3 кроки ззаду, з лівої сторони, схопив за ліву руку, за сумку, яка висіла на лівому плечі, і почав смикати. При цьому ОСОБА_13 ніби нічого не говорив. Чи було щось у руках у ОСОБА_14 в цей момент, він не бачив і не може сказати. До цього він ніколи не бачив у ОСОБА_14 пістолета. Потерпіла сумку не віддавала. Тоді він дістав з кишені ніж, який був у нього при собі з метою самозахисту після нападу у травні, і також підійшов до потерпілої ззаду. Ножем, який тримав в правій руці, зрізав ручки сумки. ОСОБА_13 в цей час тримав потерпілу за ліву руку. У кого в руках опинилась сумка, точно сказати не може, але можливо і у нього. За руку потерпілу він здається не брав. Коли різав ручки сумки, потерпіла, мабуть тому, що зрозуміла, що їх двоє, почала кричати (під час дачі показань вільних спочатку вказував, що потерпіла почала кричати, коли почали смикати сумку). Далі потерпіла почала втікати, вони злякались і також почали втікати. При цьому вони бігли в тому ж напрямку, що і потерпіла праворуч, в напрямку приватного сектору. Потерпіла бігла перед ними, але потім зробила коло і побігла назад. Вони потерпілу не наздоганяли, продовжили бігти до приватного сектору, потім побігли вниз і вибігли на центральну вулицю. По дорозі обшукали викрадену сумку. Знайшли мобільний телефон «Нокіа», гроші в сумі 50 грн., якісь картки. Мобільний телефон і гроші забрали, а сумку з рештою - викинули. Далі вони з ОСОБА_15 пішли на вулицю Чорновола, де він вдома переодягнув шапку на кепку, і пішли до ломбарду, так як ОСОБА_13 хотів оцінити телефон. Викрадені гроші були у нього, а телефон у ОСОБА_16 . Ломбард виявився тимчасово зачиненим, а коли вони вийшли - на вулиці вже була міліція. З ОСОБА_15 про грабіж вони не домовлялись, і цілі заволодіти чужим майном у них не було, вони просто зустрілись випити пива. Різав ручки сумки потерпілої, то це була просто поміч другу і все. Про скоєне дуже жалкує, вибачається перед потерпілою за спричинену шкоду. Відшкодував потерпілій всі збитки.
Обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав частково та пояснив, що 14 червня 2014 року близько 21 години йому зателефонував знайомий ОСОБА_17 . Поговорили по телефону, домовились зустрітись, випити пива. ОСОБА_18 до цього знав лише декілька місяців, познайомились через спільних знайомих. Алкоголь він взагалі не вживає, а тому мав пити безалкогольне пиво. Про зустріч домовились біля «Дитячого Світу», але коли він прийшов, ОСОБА_18 ще не було. Тоді він пішов назустріч ОСОБА_19 , так як той проживав на Червоній Горі. В районі Цегельного заводу, на підйомі до Червоної Гори, навпроти вулиці КІМа він зустрівся з ОСОБА_20 . Це було на правому тротуарі, як йти в бік Червоної Гори. В цей час повз них пройшла потерпіла, яку до цього він не знав і ніколи не бачив. Вони пішли за потерпілою. Вулиця освітлювалась вуличним ліхтарем, крім них з потерпілою, на вулиці він більше нікого не бачив. Він вирішив пожартувати, для чого, не переходячи дорогу, по своєму ж тротуарі наздогнав потерпілу, підійшов до тієї ззаду та взяв своєю правою рукою під її ліву руку. При цьому він казав, якусь дрібницю, чи то дозволити познайомитись, чи провести додому. Потерпіла почала кричати, кликати на допомогу. Підігруючи потерпілій, він почав смикати за ручки її жіночої сумки, яка висіла на лівому плечі. Потерпіла сумку утримувала, не даючи забрати. В цей момент несподівано для нього ОСОБА_21 підійшов до них з потерпілою, ставши від потерпілої з правої сторони, щось зробив з сумочкою потерпілої тому, що він відчув полегшення опору при утриманні сумки - можливо дійсно відрізав ручки ножем. Сумка потерпілої опинилась в його руках. Потерпіла кричала. Він злякався, що на крики можуть підбігти люди, приїхати міліція. Тому з ОСОБА_22 почали втікати від потерпілої. Чому тоді, якщо це був лише жарт, не повернув сумку потерпілій з поясненнями, що це жарт, чи хоча б не викинув сумку, втікши без неї, пояснити не може. При цьому вони з ОСОБА_22 побігли праворуч, в напрямку вул. Гірської, а потерпіла побігла вперед, на ОСОБА_23 . На ОСОБА_24 , вони з ОСОБА_22 обдивились вміст сумочки. В тій був мобільний телефон, гроші в сумі 50 грн., ключі від квартири. Гроші забрав ОСОБА_21 , а він забрав мобільний телефон, так як сумку вони викидали, а не викидати ж в такому випадку і телефон. Чомусь, чому не може пояснити, він вирішив здати цей телефон до ломбарду, щоб отримати гроші, за які можна було купити пива. Про це він сказав ОСОБА_19 і разом з тим пішли до ломбарду. По дорозі нікуди не заходили, відразу пішли до ломбарду. Він зайшов до ломбарду, але там була технічна перерва. Коли він вийшов, до них з ОСОБА_22 підійшли працівники міліції. Міліціонери представились, повідомили, що будуть проводити огляд. Під час огляду у нього виявили і вилучили мобільні телефони - його і потерпілої, його портмоне з грошима в сумі трошки більше 150 грн., запальнички. У ОСОБА_18 працівники міліції виявили і вилучили кухонний ніж, гроші, мабуть і потерпілої, запальничку, цигарки, а в кишені - в`язану шапку. При цьому на голові у ОСОБА_18 була бейсболка, у якій той був і під час заволодіння майном потерпілої. Під час огляду були присутніми дві дівчини понятих, які допитувались як свідки в залі суду. Слідчий писав протокол на капоті автомобіля. По завершенню він цей протокол читав, там все було записано вірно. Чому ОСОБА_21 вказує, що перед тим, як він підійшов до потерпілої, поглядом вказав на ту, не знає. Також не може пояснити, чому раніше невідома йому потерпіла вказує, що у нього був пістолет. Такого пістолету у нього ніколи не було. Вину визнає лише в тому, що його жарт переріс у напад, попередньої змови у нього з ОСОБА_22 на скоєння злочину не було, наміру заволодівати майном потерпілої у нього також не було. Перед потерпілою вибачився, моральну шкоду відшкодував, потерпіла, з її слів, його пробачила. У скоєному кається, просить не позбавляти волі, оскільки це принесе лише горе його рідним.
Незважаючи на часткове невизнання вини обвинуваченими, їхня винуватість повністю підтверджується сукупністю зібраних та досліджених у судовому засіданні доказів.
Так, потерпіла ОСОБА_9 пояснила суду, що 14 червня 2014 року близько 22 години вона поверталась з роботи додому. Йшла по вулиці Котовського. Коли пройшла зупинку «Цегельний завод», ззаду почула чоловічі голоси, але не оберталась, оскільки не придала цьому значення. Через декілька хвилин її наздогнали двоє невідомих. З лівої сторони, ззаду до не ї підійшов вищий з нападників. При цьому він сказав: «Что, что, что…». В подальшому, коли вона перебувала у слідчого, по голосу впізнала ОСОБА_6 . ОСОБА_6 пристав до її лівого боку пістолет. Що це був саме пістолет, вона впевнена, чітко бачила рукоятку пістолета в руках у ОСОБА_6 , дуло було приставлена до її боку. Пістолет був чорного чи коричневого кольору, довжиною см 20, барабану у пістолету не було. Чи пістолет був справжній, чи іграшковий, вона сказати не може. Приставивши пістолет, ОСОБА_6 іншою рукою намагався зняти з її лівого плеча сумочку, але вона не давала, утримуючи ту рукою. В цей же час з іншої сторони до неї підійшов другий нападник. ОСОБА_6 якимось чином вдалось заволодіти її сумочкою. ОСОБА_5 в цей момент обійшов її спереду та намагався зняти у неї з шиї золотий ланцюжок. Вона нахилила голову, закрила руками вуха, не даючи цього зробити, та вирвалась від нападників. Побігла в бік житлових будинків. ОСОБА_5 побіг її доганяти, а ОСОБА_6 в цей час кричав їй стояти, бо буде стріляти. ОСОБА_5 її наздогнав, схопив за руку, але підсковзнувся та впав. Скориставшись цим, подумавши, що у приватному секторі її точно наздоженуть, вона вирішила бігти до проїзної частини центральної вулиці, так як там могли бути люди. Побігла до АЗС. Обвинувачені побігли в напрямку приватного сектору. Обидва нападники були в темному одязі, у ОСОБА_6 була кепка, у ОСОБА_25 - в`язана шапка. В результаті нападу у неї забрали її сумочку, в якій був мобільний телефон „Nokia-5130, гаманець, гроші, в сумі 200 грн., різними купюрами, ключі від квартири, косметика тощо. Оскільки ключі від квартири залишись у викраденій сумці, вона пішла до сестри та викликала міліцію. З самого початку говорила слідчим, що під час нападу був пістолет, але коли її допитували вперше, їй запропонували написати „невідомий предмет. Оскільки це вже було під ранок, вона була в шоковому стані, втомленою, вона погодилась. В подальшому дійсно обвинувачені їй відшкодували заподіяний матеріальний і моральний збиток. Тому претензій до них вона не має, не наполягає на суворому покаранні та просить врахувати відшкодування їй шкоди.
Як показав свідок ОСОБА_26 , оперуповноважений ОВС, 14 червня 2014 року він перебував на службі за рахунок особистого часу. Заступив на патрулювання о 20 годині. Близько 22 години вони з напарником отримали орієнтування від чергового про те, що в районі «Червона Гора» було скоєно напад на жінку із застосуванням ножа та нібито предмету, схожого на пістолет. Черговий повідомив, які речі були викрадені у потерпілої, надав опис злочинців, їхнього одягу. В зоні його маршруту патрулювання знаходився ломбард «Скарбниця» по пров. Тихому, 2. Вирішили перевірити ломбард. Будучи біля ломбарду, побачили двох чоловіків, які підійшли до ломбарду з дворів будинків. Один з чоловіків - це був ОСОБА_6 , зайшов до приміщення ломбарду, інший залишився поряд. Ломбард був тимчасово закритим. ОСОБА_6 вийшов з телефоном в руках. Вони підійшли до чоловіків, запропонували показати документи, поросили надати телефон, для перевірки ІМЕІ, чи не був викраденим. Зв`язались з черговим, перевірили ІМЕІ, виявилось, що саме цей телефон був викрадений у потерпілої. Доповіли черговому, той сказав очікувати слідчо-оперативну групу. Для недопущення негативних наслідків вони одягнули на ОСОБА_6 і ОСОБА_5 наручники. Через деякий час на місце події прибула чергова слідчо-оперативна група, ще один патруль, відповідальний по МВ ОСОБА_27 . Слідчий з СОГ ОСОБА_28 проводив огляд місця події, складав протокол. Понятими були запрошені дві дівчини з компанії, яка була біля ломбарду. Також в цій компанії було ще два хлопці, але ті мали ознаки сп`яніння і тому їх не запрошували. В ході огляду обвинувачені діставали предмети, що були у них, і викладали на капот автомобіля. Слідчий їх описував і вилучав. У ОСОБА_6 було вилучено викрадений мобільний телефон, гроші, а у ОСОБА_5 пам`ятає, що було вилучено кухонний ніж з білою рукояткою, довжиною леза десь до 15 см. Великих сум коштів у обвинувачених при собі не було. Предмету, схожого на пістолет, у обвинувачених виявлено не було. За телефон ОСОБА_6 пояснював, що коли проходив біля ЦУМа по вул. Європейській, зустрів невідомого чоловіка. Який запропонував купити цей телефон за 30 грн. Протокол огляду писався там же на місці. По завершенню поняті цей протокол підписували, скарг, зауважень не було. Після цього обвинувачених за вказівкою ОСОБА_27 було доставлено до МВ. Інших дій на місці події ОСОБА_27 не вчиняв, участі в проведенні слідчої дії не брав. В подальшому у цьому провадженні він також супроводжував проведення обшуків, під час яких нічого заборонено у обвинувачених виявлено не було.
Будучи допитаною в ході судового розгляду як свідок ОСОБА_29 , пояснила, що дати сказати не може, але десь пізно ввечері, можливо о 23-24 годині, вона з подругою ОСОБА_30 та двома хлопцями підійшли до ломбарду. Поблизу ломбарду до них підійшли працівники міліції, які привели з собою ОСОБА_5 і ОСОБА_6 . Міліціонери сказали, що на ОСОБА_31 у якоїсь жінки двоє чоловіків щось вкрали, що будуть вилучати у обвинувачених речі і тому потрібні поняті. Вони з ОСОБА_30 погодились. Понятою вона була вперше в житті. Після цього працівники міліції почали вилучати речі у обвинувачених мобільні телефони, гроші, ніж. Пістолету не було. В кого, що вилучали, вже не пам`ятає, як не пам`ятає, хто з обвинувачених, що пояснював з даного приводу. Один працівник міліції в цей час писав протокол, речі обвинувачених складав у якісь конверти. Ще на місці події був фотограф, який знімав на фотоапарат. Все це тривало десь годину. Вона з ОСОБА_30 постійно були поряд з міліціонерами. На місце події приїжджав якийсь чоловік? але що той робив, не пам`ятає. По завершенню їм дали підписати протокол. Цей протокол вона не читала, лише підписала, як і два конверти, до яких вилучались речі. Протокол був на одному аркуші, не порожній, там було записано, що вилучалось, стояли їхні з ОСОБА_30 ініціали, де вони і поставили підписи. Після пред`явлення для огляду протоколу огляду місця події від 14.06.14 свідок вказала, що з часу слідчої дії у неї підпис змінився, але їй здається, що підпис від її імені у протоколі не її. Під час одночасного допиту зі свідком ОСОБА_32 свідок зазначила, що на даний час не може стверджувати, що підпис не її, вона могла поставити не свій звичайний підпис у протоколі.
Свідок ОСОБА_33 пояснила суду, що десь в 2015 році, місяць, пору року не скаже, але було холодно, вона гуляла в районі ринку з друзями - ОСОБА_34 і двома хлопцями. Хтось з хлопців захотів здати до ломбарду телефон. Близько 23 години вони підійшли до ломбарду „Скарбниця. У ломбарді був переоблік, стояли, чекали закінчення перерви. Також до ломбарду підійшли працівники міліції. Коли вийшли, до ломбарду підійшли обвинувачені. Міліціонери підійшли до обвинувачених, почали розмовляти, говорили за якісь речі, що ті підозрюються у викраденні якихось речей у жінки. Далі працівники міліції підішли до них, сказали, що потрібні поняті. Вони з ОСОБА_34 погодились. До цього вона понятою не була ні разу, була лише засудженою. Пішли до службового автомобіля, попросили обвинувачених діставати з кишень речі, які складали на капот. У ОСОБА_6 дістали гривень 50, запальничку, мобільний телефон „Нокіа ( ОСОБА_6 казав, що речі належать йому), а у ОСОБА_5 - гривень 70, цигарки, мобільний телефон на дві сім-картки. Також у когось з обвинувачених дістали ніж, але у кого саме, вже не пам`ятає. Пістолету ні у кого з обвинувачених, вона не бачила. Те, що вилучалось, слідчий записував на якийсь папірець. Все це тривало години півтори. Далі на місце події на легковому автомобілі приїхав чоловік, який був серйозним на вигляд, поводив себе, як керівник. Сказав протокол не писати, їм сказав, щоб вони просто поставили підписи на порожніх листах, а вони вже самі складуть протокол і їх до суду викликати не будуть. Вони з ОСОБА_34 підписались на двох пустих аркушах, знизу і посередині. У цих аркушах були лише записані їхні анкетні дані, далі вона не читала. Також вона підписувала конверт, до якого вилучали виявлені у обвинувачених речі. Після цього вони пішли з місця події, працівники міліції ще залишались. Після пред`явлення для огляду протоколу огляду місця події від 14.06.14 свідок вказала, що підписи у протоколі, виконані від її імені, схожі на її підписи, але не її, свої підписи вона ставила в іншому місці.
Під час допиту в судовому засіданні свідок ОСОБА_35 , показав, що він навчається в юридичній академії в Одесі на факультеті адвокатури. Влітку 2014 року він проходив практику в міліції у слідчого ОСОБА_36 . Слідчий неодноразово, більше п`яти разів залучав його як понятого, він же не курсант. У цьому провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 і ОСОБА_6 слідчий зателефонував йому ввечері, сказав, що потрібні поняті на відтворення. Він в цей час був з ОСОБА_37 , іншим понятим, в районі ринку. Вони зустрілись зі статистом, студентом коледжу, якого також запросив слідчий, та поїхали на місце відтворення біля Цегельного заводу. Коли приїхали, слідчий з потерпілою вже були на місці. Слідчий роз`яснив їм права понятих. Проводився слідчий експеримент, потерпіла розповідала про обставини нападу на неї. З обставин пам`ятає, що до потерпілої ззаду підійшло двоє чоловіків, приставили пістолет, один з нападників забрав сумочку, а інший намагався зірвати золотий ланцюжок. Протокол слідчої дії слідчий писав на місці. Після завершення він цей протокол переглянув і підписав. Сам текст протоколу на місці не читав, так як було вже темно. З цим текстом ознайомився вже пізніше, так як було цікаво. В протоколі все було записано вірно. Потерпіла з текстом протоколу ознайомлювалась на місці, ще дуже довго читала.
Будучи допитаним в ході судового розгляду як свідок, ОСОБА_38 , слідчий СВ Бердичівського МВ УМВС, пояснив, що дату, коли він проводив огляд у цьому провадженні, не пам`ятає, пам`ятає лише те, що він тоді був у складі слідчо-оперативної групи. Вже був пізній вечір, на вулиці було темно. Надійшло повідомлення від оперативного чергового, що затримали двох чоловіків, які намагались здати викрадені речі потерпілої. Поїхали на місце. В групі були він, водій, експерт, оперативний працівник і дільничний. На місці стояли двоє чоловіків в наручниках і два-три працівника карного розшуку, одного з яких пам`ятає - це був ОСОБА_39 . Зі слів працівників міліції дізнався, що це саме ті чоловіки, які скоїли розбійний напад, забравши мобільний телефон і гроші. Біля ломбарду стояла компанія з хлопців і дівчат. Потрібні були поняті. Хлопці були в нетверезому стані і тому їм не пропонувалось, а дівчата врешті погодились бути понятими. Після цього він запропонував обвинуваченим викласти з кишень всі речі і ті по черзі такі речі викладали на капот автомобіля. У ОСОБА_6 ніби були гаманець, гроші, два мобільних телефони свій і потерпілої, особисті речі. Пістолету ні у кого з обвинувачених не було. Він тут же складав протокол огляду місця події, переписував речі в протокол. На місці події був відповідальний з керівництва, оскільки по кожному резонансному злочину такий відповідальний має виїжджати. Тоді був начальник кримінальної міліції ОСОБА_27 , який переписував ІМЕІ в свій блокнот. Ніяких вказівок ОСОБА_27 йому не давав і не міг давати ні йому, ні понятим. Огляд тривав десь годину. Він ще зідзвонювався з додатковою СОГ, з якою була потерпіла, і говорив з потерпілою, та описувала нападників, їхній одяг. По завершенню огляду він дав можливість ознайомитись з протоколом понятим, скарг, зауважень до протоколу не було. Поняті протокол підписали, як і спецпакети, до яких були вилучені виявлені у обвинувачених речі. Після цього група повернулась до МВ. У провадженні інших слідчих дій він здійснював. Такого бути, щоб поняті поставили підписи у порожньому протоколі, не може. Поняті розписувались вже тоді, коли він склав протокол, дав їм можливість прочитати. Під час одночасного допиту зі свідком ОСОБА_29 свідок наполіг, що давав можливість ознайомитись з протокол понятим, а в подальшому уточнив, що можливо і читав протокол вголос, але цього не пам`ятає.
Як показала під час допиту у статусі свідка ОСОБА_40 у вільних показаннях, в той день вона у складі слідчо-оперативної групи виїжджала на місце скоєння злочину в районі «Червона Гора». Спочатку приїхали на квартиру чи то рідних, чи то знайомих потерпілої, звідки вона викликала міліцію, а вже потім їздили на місце, де було скоєно сам злочин. Потерпіла розповідала, що вона йшла додому по вул. Котовського з роботи, її наздогнали двоє невідомих, один з яких приставив до її лівого боку пістолет, зірвав сумочку з плеча. Потерпіла якось вирвалась і переляканою прибігла на квартиру подзвонити до міліції. Після місця події на автомобілі приїхали до МВ, де вона на протокол допитувала потерпілу. Даючи відповіді на запитання в ході допиту свідок ОСОБА_40 уточнила, що на той момент. 14.06.14 вона працювала на посаді слідчого СВ Бердичівського МВ УМВС 2,5-3 місяці. Перебувала в складі, здається, резервної СОГ. До цього раніше не виїжджала ні на грабежі, ні на розбої, заяв про такі злочини у потерпілих не відбирала. У потерпілої по цій справі відбирала заяву здається в квартирі по приїзду на виклик. Текст протоколу відібрання заяви про злочин, зокрема про здійснення злочину шляхом ривка, писала, здається, з інформації чергового та пояснень потерпілої, яка на той момент була дуже схвильованою, пила ліки. Далі на місці події, а потім і під час допиту в міліції, потерпіла вже трохи заспокоїлась і розповідала про напад двох невідомих, у одного з яких був пістолет. При цьому потерпіла постійно вказувала, що це був саме пістолет. Але так як потерпіла була дуже схвильованою, вагалась, розповідала не чітко, доказів, що це був саме пістолет, не було, хтось з керівництва ОСОБА_41 , які також приїхали по виклику, сказав їй не писати в протокол допиту дані про пістолет. Сказали, що це тільки першопочатковий допит, потім справу буде розслідувати досвідчений слідчий, який буде передопитувати потерпілу і з`ясує за пістолет. Тому в протоколі допиту вона вказала лише, що потерпілій погрожували невідомим предметом.
Свідок ОСОБА_42 під час допиту пояснила, що про обставини події їй нічого не відомо, її допитували лише про брата ОСОБА_6 . Брат проживає разом з матір`ю похилого віку, дружиною і двома синами. Відносини у нього зі всіма нормальні, він не п`ющий. У брата ніколи зброї не бачила. ОСОБА_5 не знає.
Крім того, винуватість ОСОБА_5 та ОСОБА_6 підтверджується:
даними протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 14.06.14, з якого видно, що попереджена про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину ОСОБА_9 , заявила, що 14.06.14 близько 22 год. 15 хв. невідома особа шляхом ривка заволоділа належною їй сумкою, в якій знаходився мобільний телефон „Нокіа червоного кольору, гроші в сумі 200 грн. та ключі від квартири (т. 1, а.п. 8); Отже в протоколі записано, що злочин скоєно однією особою, шляхом ривка, що не відповідає фактичним обставинам, навіть первинним показанням всіх учасників і знаходить своє пояснення в показання свідка ОСОБА_43 , яка вказала, що на той момент була вкрай недосвідченим слідчим і не знала, як правильно писати;
2) даними протоколу огляду місця події від 14.06.14 з фототаблицею до нього, при проведенні якого в присутності понятих ОСОБА_33 і ОСОБА_29 на ділянці місцевості поблизу ломбарду „Скарбниця по пров. Тихому, 2 в м. Бердичеві виявлено двох чоловіків - ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . В ході слідчої дії у ОСОБА_5 виявлено та вилучено гроші в сумі 214 грн. 20 коп., носій пам`яті Micro SD на 1 Gb, запальничку, предмет, схожий на кухонний ніж, чорну зимову чоловічу шапку з надписом „Adidas, пачку з цигарками, мобільний телефон „Sony Ericsson IMEI НОМЕР_1 . У ОСОБА_6 виявлено та вилучено два мобільних телефони „Nokia: один з сім-картою, з ІМЕІ НОМЕР_2 , інший - без сім-картки, з ІМЕІ НОМЕР_3 , гаманець чорного кольору з грошима в сумі 163 грн., дві запальнички чорного кольору (т. 1, а.п. 9-16);
3) даними протоколу огляду місця події від 15.06.14 з фототаблицею до нього, в ході якого на ділянці місцевості поруч з будинком № 22 по вул. Косогірській (описка слідчого, пов`язана зі схожістю у назві, оскільки відповідно до досліджених доказів - це вул. Гірська, вул. Косогірська розташована в зовсім іншому місці) в м. Бердичеві виявлено та вилучену жіночу сумку коричневого кольору зі шкірозамінника, ручки якої зрізані з однієї сторони. В сумці виявлено два ДВД-диски з надписами на них прізвища потерпілої та її номеру телефону. Біля сумки виявлено та вилучено порожній гаманець (т. 1, а.п. 17-20);
4) даними протоколу предметів, в подальшому визнаних речовими доказами, від 15.06.14, а саме предметів, вилучених під час огляду місця події 14.06.14 у ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (т. 1, а.п. 21-22);
5) даними наданих потерпілою копій товарного чеку, гарантійного талону та упаковки на придбання нею 06.03.10 мобільного телефону „Nokia-5130, ІМЕІ НОМЕР_3 (т. 1, а.п. 31);
6) даними протоколу проведення слідчого експерименту від 23.06.14 з фототаблицею до нього, в ході якого потерпіла ОСОБА_9 розповіла та на місцевості показала, де, коли та яким чином було вчинено напад на неї. Дані протоколу про час, місце, спосіб вчинення злочину відповідають висунутому обвинуваченню, показанням потерпілої в залі суду та іншим матеріалам провадження (т. 1, а.п. 133-138);
7) даними протоколу одночасного допиту осіб від 09.07.14 між потерпілою ОСОБА_9 та підозрюваним ОСОБА_5 , при проведенні якого потерпіла надала показання, що відповідають наданим в суді, а ОСОБА_5 підтвердив показання потерпілої в частині, що він відрізав ручки сумочки, вибачився перед потерпілою, вказав, що пістолета у ОСОБА_6 не бачив (т. 2, а.п. 7-10);
8) даними протоколу одночасного допиту осіб від 16.07.14 між підозрюваними ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , при проведенні якого підозрювані надали показання, які в цілому відповідають наданим в суді, однак на одночасному допиті ОСОБА_5 розповідав, що ОСОБА_6 кивнув в бік потерпілої і він це зрозумів так, що Поліщук хоче відібрати у тієї речі, а ОСОБА_6 вказав, що мобільний телефон з сумочки потерпілої діставав не він, а ОСОБА_5 (т. 2, а.п. 39-42);
9) даними висновку судової товарознавчої експертизи № 5/282 від 27.06.14, відповідно до якого ринкова вартість виявлених та вилучених викрадених речей потерпілої з урахуванням зносу станом на 14.06.14 могла складати: мобільного телефону „Nokia, моделі 5130с-2, ІМЕІ НОМЕР_3 - 217 грн. 50 коп.; гаманця-портмоне жіночого з штучної лакованої шкіри темно-коричневого кольору - 207 грн. 00 коп.; сумки жіночої з штучної шкіри коричневого кольору - 108 грн. 00 коп. (т. 1, а.п. 83-90);
10) даними висновку первинної комісійної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи № 257-2014 від 24 червня 2014 року, відповідно до якого ОСОБА_5 в минулому будь-якими психічними захворюваннями не страждав та не страждає ними в даний час. Виявляє ознаки емоційно нестабільного розладу особистості, стан компенсації. Вищевказаний розлад особистості мав місце у ОСОБА_5 і в період часу, до якого відносяться інкриміновані йому протиправні вчинки. Однак, вищевказані зміни зі сторони психіки не досягають ступеню психічного захворювання, лежать в межах патології характеру та не позбавляють здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними: при огляді спілкування продуктивне, пам`ять збережена, інтелект відповідає інтересам, образу життя та отриманій освіті, мислення послідовне, судження виважені, емоції може контролювати, вольова регуляція поведінки контрольована, усвідомлює суть інкримінованого, логічно захищається. ОСОБА_5 виявляв ознаки емоційно нестабільного розладу особистості, стан компенсації і в період часу, до якого відносяться інкриміновані йому протиправні вчинки, але на той проміжок часу він не перебував в тимчасовому хворобливому розладі психічної діяльності, який би позбавляв здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Його вчинки були колективними, спланованими, послідовними, зв`язку з оточенням не втрачав. При даному освідоцтві намагається применшити власну провину, висуває свою версію подій та логічно захищається (під час освідоцтва пояснював, що події трапились випадково, побачили жінку, вирішили підрізати у неї сумку, міліції вийшла на нього через ОСОБА_44 , бо щось поніс в ломбард і його швидко взяли). ОСОБА_5 міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними в період часу, до якого відносяться інкриміновані йому протиправні вчинки, може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними на даний час. По своєму психічному стану не потребує в застосуванні щодо нього примусових заходів медичного характеру (т. 1, а.п. 131-132);
Відповідно до акту судової наркологічної експертизи № Д-196 від 08.07.14 ОСОБА_6 встановлено діагноз: психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіоїдів, синдром залежності, в даний час стримання. Примусового лікування ОСОБА_6 не потребує (т. 2, а.п. 4).
Відповідно до акту судової наркологічної експертизи № Д-195 від 08.07.14 ОСОБА_5 встановлено діагноз: психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіоїдів, синдром залежності, в даний час стримання. Примусового лікування ОСОБА_5 не потребує (т. 2, а.п. 6).
Отже обвинуваченими ОСОБА_5 і ОСОБА_6 не оспорюється частина з обставин обвинувачення, яка також достовірно встановлена зібраними та дослідженими в ході судового розгляду доказами, а саме в частині того, що дійсно 14 червня 2014 року близько 22 години обвинувачені вдвох заволоділи жіночою сумкою потерпілої, зрізавши ручки ножем і були затримані з частиною викраденого майна біля ломбарду. При цьому обвинувачені визнають, що до потерпілої першим підійшов ОСОБА_6 , а ОСОБА_5 допоміг заволодіти сумкою в момент, коли потерпіла ту не віддавала, зрізавши ручки ножем. Після цього кожен з обвинувачених дістав з сумки потерпілої частину викраденого: ОСОБА_6 - мобільний телефон, а ОСОБА_5 - гроші.
Показання обвинувачених про відсутність у них попередньої змови, відсутність умислу на заволодіння майном, відсутність під час такого заволодіння предмету, схожого на пістолет, суд розцінює як захисну позицію обвинувачених та намір уникнути притягнення до кримінальної відповідальності саме за ст. 187 КК України, оскільки це має значно суворіші наслідки в майбутньому, про що обвинувачені освідомлені, так як обоє раніше притягувались до відповідальності за розбій. Так, проаналізувавши докази в їхній сукупності, зокрема показання самих обвинувачених, показання потерпілої, свідків, дані протоколів оглядів місць події, протоколів проведення слідчого експерименту, одночасного допиту осіб, суд вбачає, що цими доказами підтверджено вчинення саме розбою.
Потерпіла ОСОБА_9 протягом всього часу досудового розслідування і судового розгляду надавала однакові, послідовні, логічні показання, які узгоджуються з іншими дослідженими у провадженні доказами. Показання потерпілої, які не повністю відповідають обставинам доведеного обвинувачення, були лише на первинній стадії, 14 і вночі 15 червня 2014 року і причини цих суперечностей з`ясовано, як під час допиту самої потерпілої, так і свідка ОСОБА_45 . В той час як обвинувачені дають показання, які лише частково підтверджують одні одних та суперечать встановленому розвитку подій.
Потерпіла вказує і категорично на цьому наполягає, що під час нападу на неї обвинуваченими вчинялись дії спільно, що ОСОБА_6 використовувався пістолет, що обвинувачений ОСОБА_5 під час нападу намагався зняти з неї золотий ланцюжок та наздогнати її, а ОСОБА_6 ще їй кричав, що буде стріляти. Це цілком узгоджується з її поведінкою як на місці події, так і відразу після події, в тому числі встановленою з показань самих обвинувачених - кричала, кликала на допомогу, втікала, була вкрай переляканою, що підтверджує твердження про переляк саме від зброї а не від звичайного виривання сумки. Відразу після події потерпіла розповідала про ці обставини саме так, що підтверджується як показаннями допитаних у провадженні свідків, так і процедурою діяльності міліції після повідомлення про злочин - приїзд керівництва, задіяння додаткових ресурсів, що відбувається при скоєнні резонансного злочину, до яких відноситься розбій, а не при скоєнні звичайного пограбування. Намагання працівників міліції не показувати відразу про скоєння тяжкого насильницького злочину не може бути підставою для визнання недостовірними показань потерпілої. Підстав для визнання показань потерпілої дискредитованими судом не встановлено, захистом доводів, фактів для такого визнання не наведено. Потерпіла не вимагає стягнення з обвинувачених якихось коштів, не наполягає на суворості покарання, раніше з тими незнайома, тобто причин для їх обмовлення не має.
В той же час поведінка обвинувачених, як до, так і після скоєння злочину вказує, що обвинувачені діяли саме з наміром заволодіти майном - при собі мали як мінімум ніж, зимову в`язану шапку в червні, діяли під час інкримінованих подій спільно, і саме в результаті спільних дій у них опинилась сумка потерпілої, з якою вони втекли з місця події; з цієї сумки вони обоє забрали речі, які мали цінність, і були затримані з цими речами, при цьому надаючи вигадані пояснення. Доводи про відсутність умислу на заволодіння майном: у ОСОБА_5 - він відрізав ручки сумки лише з метою допомоги товаришу, а ОСОБА_6 - він лише жартував, судом не приймаються до уваги, так як суперечать дослідженим доказам, та встановленій обстановці подій, обвинувачені не можуть пояснити, чому у випадку відсутності умислу у обох на заволодіння майном, вони все ж з цим майном втекли з місця події.
Доводи захисту про недоведеність застосування під час злочину предмету, схожого на пістолет, оскільки під час оглядів, обшуків у обвинувачених таких предметів виявлено не було, судом не можуть бути прийняті до уваги тому, що з часу скоєння злочину, до фактичного затримання обвинувачених минув певний проміжок часу і обвинувачені мали можливість звільнити від такого предмету. Сама по собі відсутність у обвинувачених такого предмету ще не свідчить, що його взагалі не було, а наявність такого предмету підтверджена дослідженими доказами, як прямим - показаннями потерпілої, так і непрямими - показаннями свідків, які отримали цю інформацію відразу після події.
Доводи захисту про визнання недопустимими протоколів огляду місця події від 14.06.14 та проведення слідчого експерименту за участі потерпілої, судом оцінюючи виходячи з того, що відповідно до ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Порядок для отримання доказу за результатами слідчої дії - огляду, встановлений у ст. 237 КПК України, а для слідчого експерименту - у ст. 240 КПК України. Порушень саме цих норм під час слідчих дій не було. Порушення порядку ознайомлення з протоколом слідчої дії не є порушенням порядку проведення такої дії, а всі допитані у провадженні свідки і власне самі обвинувачені підтвердили обставини проведення слідчих дій і результати цих слідчих дій, не оспорюючи їх. Тому судом ці докази визнаються допустимими. Про допущені порушення під час проведення слідчих дій, пов`язані із показаннями свідків-понятих, працівників міліції, має реагувати належний орган - прокуратура.
Оцінюючи доводи захисту про відсутність попередньої змови суд виходить із наступного. Так, згідно з положеннями ст. 187 КК України розбій - це напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України (Постанова № 10 від 06.11.11), під нападом за статтею 187 КК України слід розуміти умисні дії, спрямовані на негайне вилучення чужого майна шляхом застосування фізичного або психічного насильства, зазначеного в частині першій цієї статті. В пункті ж 24 Постанови роз`яснено, що якщо група осіб за попередньою змовою мала намір вчинити крадіжку чи грабіж, а один з її учасників застосував або погрожував застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я потерпілого, то дії цього учасника належить кваліфікувати як розбій, а дії інших осіб - відповідно як крадіжку чи грабіж за умови, що вони безпосередньо не сприяли застосуванню насильства або не скористалися ним для заволодіння майном потерпілого. При встановленні фактичних обставин у цій кримінальній справі, навіть виходячи з показань самих обвинувачених вбачається саме такий випадок: при відкритому заволодінні майном потерпілої одним з обвинувачених, інший співучасник сприяв такому заволодінню ( ОСОБА_5 відрізав ручки сумки) та, скористались подоланням опору для заволодіння майном потерпілої - і ОСОБА_6 , і ОСОБА_5 , скориставшись результатами спільних дій у виді отримання в руки жіночої сумки, заволоділи цим майном. Використання при цьому погроз насильством, яке є небезпечним для життя і здоров`я потерпілої, доводиться з наведених вище підстав. Враховуючи наведене, судом кваліфікуються дії обвинувачених саме як розбій, вчинений за попередньою змовою групою осіб. Разом з тим, посилання органу досудового розслідування про те, що домовленість у обвинувачених виникла ще під час першої телефонної розмови з подальшим перебігом подій внаслідок цього, без показань обвинувачених є лише припущенням, тому суд виключає таке посилання при встановленні фактичних обставин обвинувачення, визнаних судом доведеним та викладає обвинувачення на підставі безпосередньо досліджених в ході судового розгляду доказів.
Враховуючи наведене, оцінивши наведені докази в їхній сукупності, суд вважає вину обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 доведеною повністю та кваліфікує їхні дії:
дії ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, особою, яка раніше вчинила розбій;
2) дії ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд визнає: добровільне відшкодування завданого збитку, відсутність у потерпілої претензій до обвинуваченого та не наполягання на суворій мірі покарання у зв`язку з відшкодуванням їй збитків, наявність тяжкого захворювання. Судом не визнається такою обставиною щире каяття, оскільки обвинувачений вину визнав лише частково. Обставинами, що обтяжують покарання ОСОБА_5 , суд визнає: рецидив злочинів, так як попередні судимості обвинуваченого за умисні злочини, передбачені статтями, 309, 186, 185 КК України, не впливали на кваліфікацію його дій у цьому провадженні.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд визнає: добровільне відшкодування завданого збитку, відсутність у потерпілої претензій до обвинуваченого та не наполягання на суворій мірі покарання у зв`язку з відшкодуванням їй збитків. Судом не визнається такою обставиною щире каяття, оскільки обвинувачений вину визнав лише частково. Обставин, які б обтяжували покарання ОСОБА_6 , суд не встановив.
При призначенні покарання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 суд керується загальними засадами призначення покарання - ст. 65 КК України, і враховує ступінь тяжкості вчиненого ними злочину, дані про особи винних та обставини, що пом`якшують і обтяжують їхні покарання.
Відповідно до ст. 12 ч.ч. 1, 4 КК України злочин, передбачений ч. 2 ст. 187 КК України, є тяжким злочином.
Обвинувачений ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий за скоєння корисливих злочинів, в тому числі останній раз за скоєння розбою, після звільнення з місць позбавлення волі протягом невеликого проміжку часу знову вчинив розбій, проживає з громадянською дружиною і малолітнім сином ІНФОРМАЦІЯ_3 , також має доньку ІНФОРМАЦІЯ_4 , за місцем проживання характеризувався позитивно, як спокійний, ввічливий, доброзичливий, допомагає батькам та людям похилого віку, спиртними напоями не зловживає, скарг та заяв на його поведінку не надходило; офіційно не працює, працював до 30.12.13, де характеризувався позитивно, хворіє на хронічний вірусний гепатит С.
Обвинувачений ОСОБА_6 в силу ст. 55 КК України 1960 року, ст. 89 КК України 2001 року вважається раніше не судимим, з 15.05.14 до 16.06.14 (15.06.14 самовільно залишив) проходив курс добровільного стаціонарного лікування від психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання наркотиків (опіатів), синдром залежності, хворіє на післятромбофлебітичний синдром нижніх кінцівок, змішаної форми, ХВП ІІІ ст. обох гомілок. проживає з матір`ю, 1937 р.н., та за місцем проживання характеризується як особа, на яку скарг не надходило, має двох неповнолітніх дітей: синів ОСОБА_46 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_47 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , працює.
З урахуванням наведеного, особи обвинувачених, приймаючи до уваги санкцію статті, суд приходить висновку про призначення обвинуваченим покарання у виді позбавлення волі з конфіскацією майна. Разом з тим, враховуючи наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а саме: добровільне відшкодування завданого збитку, відсутність у потерпілої претензій до обвинувачених та не наполягання на суворій мірі покарання у зв`язку з відшкодуванням їй збитків, наявність тяжкого захворювання, наявність на утриманні у обвинувачених неповнолітніх дітей, їхні позитивні характеристики, а також враховуючи незначний розмір заподіяної шкоди, позицію потерпілої, відповідно до ст. 69 КК України суд вважає за можливе призначити основні покарання обвинуваченим нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 2 ст. 187 КК України.
На думку суду саме призначені покарання є необхідними й достатніми для досягнення мети покарання, визначеної у ст. 50 КК України. Призначення покарання обвинуваченим у виді позбавлення волі на строк 8 років, на думку суду, хоча і буде відповідати визначеній в санкції статі мірі кари, однак ніяким чином не буде сприяти досягненню виправленню засуджених, які відшкодували потерпілій завдані збитки, не лише матеріальні, але й моральні, та запобіганню вчиненню нових злочинів, як ними, так і іншими особами, які будуть бачити, що така поведінка після злочину ніяк не впливає на суворість покарання.
Цивільний позов у провадженні не пред`явлено.
Арешт, накладений на майно обвинувачених, враховуючи призначення додаткового покарання у виді конфіскації майна, скасуванню не підлягає.
Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта, підлягають стягненню з обвинувачених.
Підстав для зміни чи скасування обраних щодо обвинувачених запобіжних заходів, враховуючи особи обвинувачених і їхню процесуальну поведінку, що передувала скоєнню злочину, приймаючи до уваги призначене покарання, до набрання вироком законної сили суд не вбачає.
Керуючись статтями 373, 374 КПК України, суд
ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, та із врахуванням ч. 1 ст. 69 КК України призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років з конфіскацією всього належного йому особистого майна.
Початок строку відбуття призначеного покарання обвинуваченим ОСОБА_5 обчислювати з 09 липня 2015 року.
Зарахувати ОСОБА_5 до строку відбування покарання час тримання ОСОБА_5 під вартою з 15 червня 2014 року до 09 липня 2015 року у відповідності день тримання під вартою одному дню позбавлення волі.
ОСОБА_6 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України та з врахуванням ч. 1 ст. 69 КК України призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років з конфіскацією ? частини належного йому особистого майна.
Початок строку відбуття призначеного покарання обвинуваченим ОСОБА_6 обчислювати з дня приведення вироку до виконання.
Зарахувати ОСОБА_6 до строку відбування покарання час тримання ОСОБА_6 під вартою з 15 червня 2014 року до 17 червня 2014 року у відповідності день тримання під вартою одному дню позбавлення волі.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Бердичівського міськрайонного суду від 18.07.14 на майно обвинуваченого ОСОБА_5 : мобільний телефон „Sony Ericsson, IMEI НОМЕР_1 , до набрання вироком законної сили - не скасовувати
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Бердичівського міськрайонного суду від 18.07.14 на майно обвинуваченого ОСОБА_6 : 1/3 ід. ч. квартири АДРЕСА_4 ; мобільний телефон „Nokia, НОМЕР_2 , до набрання вироком законної сили - не скасовувати
Речові докази у кримінальному провадженні після набрання вироком законної сили: носій пам`яті Micro SD на 1 Gb, запальничку „BIG, пачку з 8 цигарками „Bond, які передано на зберігання до камери схову речових доказів Бердичівського МВ УМВС України в Житомирській області - повернути законному володільцю ОСОБА_5 ; гроші в сумі 214 грн. 20 коп., купюрами: п`ятдесят грн. (ПГ9341269, КВ3288331, ЕЩ0446982); двадцять грн. (МР5863000), десять грн. (КС1008718, СЗ4823336, КЗ6717301), п`ять грн. (ТД1855890), одна грн. (КИ0293545, КД2260853, МЕ5523881) та шість грн. двадцять коп. монетами різних номіналів, які здано на зберігання до фінансової частини Бердичівського МВ УМВС України - повернути законному володільцю ОСОБА_5 ; кухонний ніж, чорну зимову чоловічу шапку з надписом „Adidas, які передано на зберігання до камери схову речових доказів Бердичівського МВ УМВС України в Житомирській області - знищити; гаманець чорного кольору з грошима в сумі 163 грн., дві запальнички чорного кольору, які здано на зберігання до камери схову речових доказів Бердичівського МВ УМВС України в Житомирській області - повернути законному володільцю ОСОБА_6 ; гроші в сумі 153 гривні, купюрами: сто грн. (ВМ5670333), п`ятдесят грн. (ПИ1879950), десять грн. (Н38013971), дві грн. (СИ0456346), одна грн. (НК8642570), які здано на зберігання до фінансової частини Бердичівського МВ УМВС України - повернути законному володільцю ОСОБА_6 ; мобільний телефон „Nokia-5130, без сім-картки, ІМЕІ НОМЕР_3 , жіночу сумку із шкірозамінника коричневого кольору, два DVD-диски, гаманець коричневого кольору, передані на зберігання потерпілій ОСОБА_9 - повернути законному володільцю ОСОБА_9 .
Стягнути з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (ід.н НОМЕР_4 ) на користь держави по 147 грн. 42 коп. з кожного процесуальних витрат на залучення експерта при проведенні НДЕКЦ при УМВС України в Житомирській області судової товарознавчої експертизи.
Запобіжні заходи до набрання вироком законної сили щодо обвинувачених залишити попередні: щодо ОСОБА_5 - тримання під вартою, щодо ОСОБА_6 - домашній арешт.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок протягом тридцяти днів з дня проголошення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії вироку.

Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченим та прокурору. Учаснику, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий - суддя ОСОБА_1