У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів
Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого - судді

Коновалова В.М.,

суддів

Пивовара В.Ф., Мороза М.А.,

розглянула
в судовому засіданні 5 липня 2007 року в м. Києві кримінальну справу за
касаційним поданням прокурора, який брав участь у розгляді справи судом
апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від
5 вересня 2006 року щодо ОСОБА_1

Вироком Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 7 червня 2006
року засуджено

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, судимого

21 лютого 2006 року за ч. 2 ст. 296 КК України

на 3 роки позбавлення волі, звільненого на підставі

ст. 75 КК України від відбування покарання

з випробуванням з іспитовим строком 2 роки,

за ч. 3
ст. 296 КК України на 3 роки позбавлення волі, а на підставі ст. 71 КК України остаточно визначено 3
роки 6 місяців позбавлення волі. Постановлено стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у солідарному порядку
на користь ОСОБА_3 на відшкодування моральної шкоди 733 грн.

Цим же вироком засуджено ОСОБА_2, судові рішення щодо
якого у касаційному порядку не оскаржено.

Ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 5
вересня 2006 року зазначений вирок змінено, перекваліфіковано дії ОСОБА_1 з ч.
3 ст. 296 КК України на ч. 2 ст. 296 КК України і призначено покарання 2 роки 6
місяців позбавлення волі, а на підставі ст. 71 КК України остаточно визначено 3
роки 6 місяців позбавлення
волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_1 звільнено від відбування покарання
з випробуванням з іспитовим строком 3 роки.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 визнано винними та засуджено за те, що
вони групою осіб 6 березня 2003 року у
с. Шишкіному Новоукраїнського району Кіровоградської області, перебуваючи у
стані алкогольного сп'яніння, грубо
порушуючи громадський порядок, із мотивів явної неповаги до суспільства,
затіяли сварку з потерпілим ОСОБА_3 та спричинили йому легкі тілесні
ушкодження з короткочасним розладом здоров'я.

У касаційному поданні прокурор, не оспорюючи доведеність
винності ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного злочину й правильності кваліфікації
його дій, посилається на безпідставне звільнення його на підставі ст. 75 КК
України від відбування
покарання з випробуванням. Просить скасувати ухвалу апеляційного суду й
направити справу на новий апеляційний розгляд у зв'язку з невідповідністю призначеного
покарання тяжкості злочину та особі засудженого.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України, перевіривши матеріали
справи та обговоривши доводи касаційного подання, колегія суддів вважає, що
воно задоволенню не підлягає.

Доводи у касаційному поданні прокурора про скасування зазначених судових рішень із тих підстав, що ОСОБА_1
безпідставно звільнено від відбування
покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України є необґрунтованими.

Так, відповідно до вимог ст. 65 КК України, при призначенні покарання суд
повинен ураховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та
обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й
достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як видно з ухвали, суд апеляційної інстанції, звільняючи ОСОБА_1 від
відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, врахував, що він хоча і
вчинив злочин середньої тяжкості в стані алкогольного сп'яніння, але тяжкі
наслідки від учинення злочину не настали, на день вчинення злочину він був не судимий,
щире розкаявся у вчиненому, приймав міри для відшкодування заподіяної
матеріальної шкоди.

Тому суд, виходячи з конкретних обставин справи, дійшов до обґрунтованого
висновку про можливість звільнення ОСОБА_1 від відбування покарання з
випробуванням з іспитовим строком.

Що стосується доводів у касаційному поданні прокурора стосовно
неприпустимості повторного застосування ст. 75 КК України до ОСОБА_1, оскільки
він учинив злочин протягом іспитового строку, встановленого попереднім вироком,
то статтею 78 КК України не заборонено повторне застосування ст. 75 КК України
до осіб, які у період іспитового строку вчинили новий злочин. Не містять
категоричної заборони щодо такої можливості й роз'яснення, які Пленум
Верховного Суду України дав у п. 10 постанови від 24 жовтня 2003 року № 7 “Про
практику призначення судами кримінального покарання”, і на які посилається у
касаційному поданні прокурор. Суд вирішує це питання, виходячи з конкретних обставин
справи.

Суд апеляційної інстанції ретельно перевіряв доводи
апеляції прокурора щодо м'якості призначеного ОСОБА_1 покарання, аналогічні
доводам касаційного подання, і обґрунтовано визнав їх безпідставними.

Даних, які б свідчили, що стосовно ОСОБА_1 неправильно застосовано кримінальний
закон чи допущено істотне порушення
кримінально-процесуального закону, не виявлено.

Отже, передбачені ст. 398 ч. 1 КПК
України підстави для призначення справи щодо ОСОБА_1 до касаційного розгляду
відсутні.

Керуючись ст. 394 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

у задоволенні касаційного подання прокурора відмовити.

С у д д
і :

Коновалов В.М. Мороз М.А. Пивовар В.Ф.