Справа № 161/4725/15-к Провадження №11-кп/773/348/15 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст.125 КК УкраїниДоповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 серпня 2015 року місто Луцьк
Апеляційний суд Волинської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

потерпілої ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження №0000603 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Луцького міськрайонного суду від 19 червня 2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Луцьк Волинської області, українець, громадянин України, з середньою-спеціальною освітою, розлучений, непрацюючий, проживаючий АДРЕСА_1 , раніше не судимий, засуджений за:

за ч. 2 ст. 125 КК України до покарання у виді громадських робіт строком на 150 (сто п`ятдесят) годин.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої злочином задовольнено частково. Стягнуто з ОСОБА_7 в користь потерпілої ОСОБА_8 матеріальну шкоду в розмірі 305,90 (триста п`ять гривень дев`яносто копійок) гривень та моральну шкоду в розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень.
Розглядаючи справу в апеляційному порядку, суд

В С Т А Н О В И В:
Вироком суду ОСОБА_7 визнаний винним і засуджений за те, що 28.02.2015 року, близько 20:30 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в дворі будинку АДРЕСА_1 , діючи з прямим умислом, з метою спричинення тілесних ушкоджень іншій людині, в ході конфлікту з дружиною ОСОБА_8 , що виник на ґрунті особистих неприязних відносин, наніс останній один удар кулаком правої руки в обличчя, а саме в ділянку носа, від якого потерпіла впала спиною на землю, однак обвинувачений ОСОБА_7 не припиняючи свої протиправні дії, нагнувшись над нею, наніс ОСОБА_8 удар кулаком правої руки в область лівого ока, один удар кулаком лівої руки в область тім`яної ділянки голови з права та один удар кулаком правої руки в тім`яну ділянку голови з ліва. Таким чином, згідно висновку судово-медичної експертизи № 273 від 17.03.2015 року ОСОБА_7 спричинив потерпілій ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді синців навколо обох очей, ранки в ділянці спинки носа, забоїв м`яких тканин волосяної частини голови, які за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
В поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 вважає, що вирок прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права в частині призначеного покарання та стягнення моральної шкоди. Просить вирок в частині призначеного йому покарання та стягнення моральної шкоди змінити, призначити йому покарання у вигляді штрафу. Крім того просить стягнути з нього на користь потерпілої 1000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.
В поданих на апеляційну скаргу запереченнях потерпіла просить апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення.
Заслухавши доповідача, який виклав суть вироку суду першої інстанції, повідомив ким та в якому обсязі він оскаржений, виклав основні доводи скарги, обвинуваченого ОСОБА_7 , який апеляційну скаргу підтримав, думку прокурора та потерпілої, які апеляцію заперечили, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину за обставин, вказаних у вироку, стверджуються зібраними по справі та перевіреними в судовому засіданні доказами, яким суд дав правильну юридичну оцінку, вірно кваліфікувавши його дії за ч.1 ст.125 КК України.

Діям ОСОБА_7 дана правильна юридична оцінка, яка учасниками судового розгляду не оспорюється.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України та п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.
Зазначені вимоги закону судом першої інстанції дотримані, а тому твердження обвинуваченого про суворість призначеного йому покарання є безпідставними.

Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_7 покарання, суд врахував усі ті обставини, на які обвинувачений вказує в поданій апеляції.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд не вбачав.
До обставин, що обтяжують покарання, суд відніс вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Як убачається з вироку, призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який раніше не судимий, має постійне місце проживання, за яким характеризується позитивно, у вчиненому не розкаявся, злочин вчинив перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, на час винесення вироку не працював, а також те, що потерпіла наполягала на призначення суворого покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , а тому вірно призначив покарання обвинуваченому в межах санкції ст.125 ч.1 КК України у виді громадських робіт, що на думку суду буде необхідним та достатнім для його виправлення і перевиховання, а також попередження вчинення нових злочинів, і буде відповідати вимогам ст.65 КК України.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності вини.
Колегія суддів вважає, що, вирішуючи питання щодо розміру відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції достатньо врахував характер та обсяг фізичних, душевних, психічних страждань потерпілої, тяжкість вимушених змін у її життєвих і виробничих стосунках, порушення нормальних життєвих зв`язків.
З урахуванням викладених обставин, виходячи з принципів розумності та справедливості, колегія суддів вважає, що вимоги обвинуваченого щодо зменшення розміру суми відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягають.
Інші доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу так як були предметом розгляду у судді першої інстанції і їм була дана вірна оцінка.
Підстав для зміни вироку з врахуванням доводів зазначених у апеляції, колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Луцького міськрайонного суду від 19 червня 2015 року в даному кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її оголошення, та може бути оскаржена протягом трьох місяців в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: