УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Чернівці 2
жовтня 2007 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

Головуючого Тарбинського
В.Г.

Суддів Ковтюк
Є.І., Кифлюка В.Ф.

за
участю прокурора Слюсарюк
Р.Л.

розглянула
у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляцією ОСОБА_1на
постанову Новоселицького районного суду Чернівецької області від 12 грудня 2006
року.

Цією постановою відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1
про повернення йому застави, внесеної ним 6 травня 2003 року в розмірі 850 грн.
по кримінальній справі по обвинуваченню ОСОБА_2 в скоєнні злочину,
передбаченого ст.296 ч.3 КК України. Внесену ОСОБА_1 заставу в розмірі 850 грн.
по кримінальній справі відносно ОСОБА_2 вирішено звернути в доход держави.

В постанові суд зазначив, що вироком суду від 04.10.2004
року ОСОБА_2 був засуджений за ст.ст. 296 ч.2, 296 ч.3 КК України на 2 роки
позбавлення волі. Обвинувачений ОСОБА_2, за якого ОСОБА_1 6 травня 2003 року
вніс заставу в розмірі 850 грн., в період розслідування кримінальної справи
відносно нього за ст.296 ч.3 КК України, не дотримався даних ним зобов'язань
щодо невчинення нових злочинів, повторно порушив громадський порядок та вчинив
хуліганські дії.

На цю постанову суду ОСОБА_1 подав апеляцію, в якій
просив оскаржуване судове рішення скасувати та постановити нове рішення, яким
повернути йому внесену заставу в сумі 850 грн.

При цьому посилався на те, що 08.10.2004 року ним як
заставодавцем, було забезпечено явку ОСОБА_2 до органу розслідування в СВ
Новоселицького РВ УМВС України в Чернівецькій області, де останньому було
змінено міру запобіжного заходу, але не було скасовано попередній запобіжний
захід - заставу.

Справа № 11-344
2007р Головуючий у
І інстанції Марчак В.Я.

Доповідач: Кифлюк В. Ф.

Також апелянт посилався на п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України
від 26.03.1999 року із внесеними змінами від 06.06.2003 року. Зазначив, що
покладення на заставодавця інших обов'язків законом не передбачено, крім
обов'язку забезпечити явку цієї особи до суду у випадку, передбаченому ч.5 ст.
154-1 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, прокурора Слюсарюк Р.Л., яка
просила відмовити в задоволенні апеляції, а постанову Новоселицького районного
суду від 12.12.2006 року залишити без змін, перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція ОСОБА_1
задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.1 ст. 154-1 КПК України, застава полягає
у внесенні на депозит органу досудового розслідування або суду підозрюваним, обвинуваченим,
підсудним, іншими фізичними чи юридичними особами грошей чи передачі інших
матеріальних цінностей з метою забезпечення належної поведінки, виконання
зобов'язання не відлучатися з місця постійного проживання або з місця
тимчасового знаходження без дозволу слідчого чи суду, явки за викликом до
органу розслідування і суду особи, щодо якої застосовано запобіжний захід.

Таким чином, заставодавець, внісши заставу, став гарантом
того, що особа, за яку внесено заставу, буде належно себе поводити, виконувати
зобов'язання не відлучатись з місця проживання без дозволу слідчого чи суду,
з'являтися за викликом до органу розслідування і суду.

Відповідно до ч.б ст. 154-1 КПК України, якщо
підозрюваний, обвинувачений, підсудний порушує взяті на себе зобов'язання,
застава звертається в доход держави.

З матеріалів кримінальної справи №1-3/2007р. вбачається,
що ОСОБА_2 22.04.2003 року
був затриманий в
порядку ст. 115 КПК
України,

25.04.2003 року йому було
пред'явлене обвинувачення в скоєнні злочину,

передбаченого ст.296 ч.3 КК України, а 06.05.2003 року судом було обрано

обвинуваченому ОСОБА_2 запобіжний захід у вигляді застави в сумі 850

грн. (т.За.с.111, 124,132).

Як вбачається з протоколу про прийняття застави (т.З
а.с.133) обвинувачений ОСОБА_2 дав зобов'язання дотримуватись належної
поведінки, не відлучатись з постійного місця проживання без дозволу слідчого,
прокурора і суду та являтись за їх викликом до органу розслідування і суду.
Йому було роз'яснено, що в разі порушення ним взятих на себе обов'язків, міра
запобіжного заходу щодо нього може бути змінена на більш сурову, а внесена за
нього застава буде звернена в дохід держави. В цьому протоколі заставодавцю
ОСОБА_1 також було роз'яснено, що ОСОБА_2 обвинувачується в скоєнні злочину,
передбаченого ст.296 ч.3 КК України і в разі невиконання ним взятих на себе
обов'язків, застава буде звернена в дохід держави. ОСОБА_1 також було
роз'яснено його права і обов'язки, передбачені ст. 154-1 КПК України.

З вироку
Новоселицького районного суду Чернівецької області від

04.10.2004 року вбачається, що ОСОБА_2 визнаний винним в
скоєнні

злочинів,
передбачених ст.ст.296 ч.2, 296 ч.3 КК України, які він вчинив в групі з іншими
особами 23 лютого 2003 року, 21 квітня 2003 року та 01 січня 2004 року, тобто
останній злочин він вчинив під час розслідування щодо нього інших злочинів,
коли йому було пред'явлено обвинувачення за ст.296 ч.3 КК України та обрано
запобіжний захід у вигляді застави.

Оскільки ОСОБА_2 після обрання йому запобіжного заходу у вигляді застави не
виконав взяті на себе зобов'язання - вчинив 01 січня 2004 року новий злочин,
передбачений ст.296 ч.2 КК України, колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції при вирішенні питання щодо внесеної за нього застави вірно застосував
правила ст.154-1 ч.б КПК України та звернув заставу в доход держави.

Посилання апелянта на те, що на нього не можуть бути
покладені інші обов'язки, окрім випадку, передбаченого ст.154-1 КПК України, є
вірним, оскільки він несе тільки матеріальну відповідальність у разі порушення
особою, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді застави, взятих на
себе зобов'язань, в тому числі і зобов'язання належно себе поводити. А вчинення
цією особою нового злочину є порушенням взятих на себе зобов'язань.

Заставодавець ОСОБА_1 був ознайомлений зі своїми правами
та обов'язками та можливими наслідками, які могли настати в разі порушення
ОСОБА_2 взятих на себе зобов'язань.

Прийняте судом рішення про звернення внесеної за ОСОБА_2 застави в доход
держави є законним і обґрунтованим, а тому в задоволенні апеляції ОСОБА_1
необхідно відмовити.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.365, 366, 382 КПК України,
колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду
Чернівецької області, -

УХВАЛИЛА:

В задоволенні
апеляції ОСОБА_1відмовити, а постанову Новоселицького районного суду
Чернівецької області від 12 грудня 2006 року, якою внесену ОСОБА_1 06.05.2003
року заставу в розмірі 850 грн. по кримінальній справі щодо ОСОБА_2 звернуто в
доход держави - залишити без змін.