У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

Головуючого

Коновалова В.М.

суддів

Скотаря А.М., Кузьменко О.Т.

розглянула в судовому засіданні в м. Києві 13 грудня 2007 року кримінальну справу за
касаційним поданням заступника прокурора Черкаської області на вирок
Маньківського районного суду Черкаської області від 20 червня 2006 року.

Цим вироком

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

раніше
судимого 20.07.2004 року за ч. 1 ст. 164 КК України на 1 рік обмеження волі,
звільненого на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з
випробуванням 1 рік, постановою від 16.03.2005 року звільнення скасовано, а
ОСОБА_1 направлено в місця обмеження волі, звільненого умовно-достроково на підставі
ст. 81 КК України 05.09.2005 року,

засуджено за ч. 2 ст. 164
КК України на 2 роки обмеження волі.

На підставі ст. 71 КК
України за сукупністю вироків ОСОБА_1 визначено 2 роки 6 місяців обмеження
волі.

Відповідно до ст. 75 КК
України ОСОБА_1 звільнено від відбування покарання з випробуванням 1 рік, з
покладенням на засудженого обов'язку, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 76 КК
України.

В апеляційному порядку
вирок щодо ОСОБА_1 не переглядався.

Як визнав встановленим
суд, ОСОБА_1, будучи зобов'язаний за рішенням суду від 20.08.2003 року
сплачувати на користь ОСОБА_2 аліменти у розмірі ½ частини всіх видів заробітку на утримання трьох дітей, злісно ухилявся від
їх сплати, внаслідок чого станом на 1 березня 2006 року утворилась
заборгованість на суму 1042грн. 20коп.

У касаційному поданні
заступник прокурора Черкаської області, не оспорюючи доведеності вини та
правильності кваліфікації дій ОСОБА_1 зазначає, що суд безпідставно звільнив
засудженого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК
України. Просить вирок скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд.

Заслухавши доповідь судді
Верховного Суду України, обговоривши доводи касаційного подання та перевіривши
кримінальну справу, колегія суддів вважає, що касаційне подання задоволенню не
підлягає.

Висновок суду про
доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчинені інкримінованого йому злочину
відповідає матеріалам справи.

Як вбачається з протоколу судового засідання ОСОБА_1
повністю визнав свою винуватість у вчиненому, у зв'язку з чим докази у судовому
засіданні досліджувалися в порядку ст. 299 КПК України.

Дії засудженого ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 164 КК України
кваліфіковані правильно.

Покарання ОСОБА_1 призначено у відповідності з вимогами
ст. 65 КК України, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого ним злочину, особи
винного та обставин, що пом'якшують покарання.

Так, звільняючи ОСОБА_1 від відбування покарання з
випробуванням на підставі ст. 75 КК України, суд навів у вироку переконливі
підстави прийняття такого рішення. Зокрема, суд врахував, як вбачається з
вироку, що ОСОБА_1 повністю визнав свою вину у вчиненому та щиро розкаявся,
повністю погасив заборгованість по аліментах, думку потерпілої, яка просила суд
ОСОБА_1 суворо не наказувати та не позбавляти волі.

Наведені обставини, що пом'якшують покарання давали суду
підстави дійти до висновку про можливість його виправлення без відбування
покарання, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить
нового злочину і виконає покладені на нього обов'язки.

Крім того, як вбачається з протоколу судового засідання,
прокурор, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції під час
судових дебатів у своїй промові просив призначити засудженому ОСОБА_1 покарання
із застосуванням ст. 75 КК України.

Таким чином, колегія суддів не вбачає підстав вважати
призначене ОСОБА_1 покарання м'яким.

Істотних порушень норм кримінально-процесуального закону
по справі не встановлено.

На підставі наведеного, керуючись ст. 394 КПК України,
колегія суддів, -

у х в а л и л а:

відмовити
у задоволенні касаційного подання заступника прокурора Черкаської області.

С у д д і:

Коновалов В.М.
Кузьменко О.Т. Скотарь
А.М.