У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Федченка О.С.,

суддів

Нікітіна Ю.І., Філатова В.М.

розглянула
у судовому засіданні в м. Києві 06 лютого 2007 року кримінальну справу за
касаційною скаргою засудженої ОСОБА_1 на судові рішення щодо неї.

За вироком Джанкойського
міськрайонного суду АР Крим від 14 квітня 2005 року,ОСОБА_1, 1959 року
народження, громадянка України, не судима в силу ст. 89 КК України,

засуджена:
за ст. 190 ч.2 КК України до 2 років позбавлення волі; за ст. 190 ч.3 КК
України до 5 років позбавлення волі; за ст. 190 ч.4 КК України до 7 років
позбавлення волі з конфіскацією ½ частини всього майна, яке є власністю засудженої; за
ст.ст. 27 ч.3, 15, 369 ч.1 КК України до 2 років обмеження волі.

На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, ОСОБА_1 суд визначив
остаточне покарання у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією ½ частини всього майна, яке є
власністю засудженої.

Суд постановив стягнути з ОСОБА_1 на користь: ОСОБА_2 - 25 867 грн. 18
коп.; ОСОБА_3 - 17 594 грн. 56 коп.; ОСОБА_4 - 2 663 грн. 70 коп.; ОСОБА_5 - 18
388 грн. 25 коп. матеріальної шкоди і 2 000 грн. моральної; НДЕКЦ при ГУ МВС
України в АР Крим - 3259 грн. 72 коп. судових витрат за проведення експертиз.

Ухвалою апеляційного суду АР Крим від 21 липня 2005 року зазначений вирок
залишено без змін.

Вироком суду ОСОБА_1 визнано винуватою у тому, що шляхом обману та
зловживанням довірою вона вчинила ряд шахрайських дій, а також організувала
замах на давання хабара посадовій особі, за наступних обставин.

У лютому 2002 року, з метою заволодіння грошима ОСОБА_2, ОСОБА_1
запропонувала потерпілій придбати її домоволодіння по АДРЕСА_1 хоча насправді
цього робити не збиралась і не могла, оскільки на указане домоволодіння було
накладено арешт згідно ухвали Джанкойського міськрайонного суду від 05 жовтня
2001 року.

Засуджена запросила ОСОБА_2 для огляду указаного будинку, після чого
отримала згоду потерпілої на його купівлю за 4 000 доларів США, і ввела її в
оману щодо того, якщо потерпіла в рахунок майбутньої угоди оплатить ремонтні
роботи у домоволодінні та інші витрати, то у вересні 2002 року між ними
відбудеться купівля-продаж. На що потерпіла погодилась, і в період з лютого
2002 року по квітень 2003 року, в рахунок майбутньої покупки, частинами
передала ОСОБА_1 гроші на загальну суму 25 867 грн. 18 коп., які засуджена
присвоїла та розпорядилась ними на свій розсуд. Продавати будинок або повернути
указані кошти потерпілій ОСОБА_1 відмовилась.

Крім того, 26 вересня 2003 року, указане домоволодіння засуджена пообіцяла
продати ОСОБА_3 З вересня 2003 року по січень 2004 року аналогічним способом
засуджена отримала від нього в рахунок майбутньої угоди гроші на загальну суму
17 594 грн. 56 коп., які також присвоїла та витратила на власні потреби. При
цьому, продати будинок або повернути гроші потерпілому ОСОБА_1 відмовилась.

18 травня 2004 року, у своєму помешканні по АДРЕСА_1 шляхом обману, вона
завірила ОСОБА_4, який намагався влаштуватись на роботу до локомотивного депо
ІНФОРМАЦІЯ_1, що вона допоможе йому за умови дачі хабара в сумі 500 доларів США
начальнику локомотивного депо ОСОБА_6, якого вона добре знає. Після чого, 20
травня 2004 року, в указаному домоволодінні, потерпілий через свою дружину
ОСОБА_7 передав ОСОБА_1 500 доларів США для дачі хабара указаній посадовій
особі. Однак, засуджена ці кошти присвоїла і витратила на власні потреби.

В середині липня 2004 року, за місцем свого проживання, з метою заволодіння
грошима ОСОБА_5, шляхом обману та зловживанням довірою, ОСОБА_1 ввела
потерпілого в оману щодо нібито здійснюваною нею комерційною діяльністю,
запропонувавши при цьому ОСОБА_5 участь у цій діяльності для чого він має
передати їй гроші. Довіряючи ОСОБА_1, в період з липня по листопад 2004 року,
потерпілий передав їй гроші на загальну суму 18 388 грн. 25 коп., які засуджена
присвоїла і витратила на власні потреби.

У касаційній скарзі і доповненнях до неї, як видно із їх змісту, засуджена
ОСОБА_1 просить постановлені щодо неї судові рішення скасувати, а провадження
по справі закрити, посилаючись на безпідставність її засудження за злочини,
яких вона не вчиняла. Вважає, що всі потерпілі її обмовлюють. Крім того,
ОСОБА_1 указує на суворість призначеного їй покарання без врахування обставин,
що пом'якшують покарання.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи
та обговоривши доводи, викладені у касаційній скарзі засудженої, колегія суддів
не вбачає підстав для задоволення її скарги виходячи із наступного.

Висновки суду про необхідність кваліфікації дій ОСОБА_1
за ст.ст. 190 ч.2, 190 ч.3, 190 ч.4, 27 ч.3, 15, 369 ч.1 КК України
відповідають дослідженим в судовому засіданні доказам, яким суд дав належну
оцінку, і така кваліфікація є правильною.

Як видно із змісту протоколу судового засідання,
потерпілі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, в своїх показаннях підтвердили
суду, що ОСОБА_1 ввела їх в оману і шляхом обману отримала від них гроші, при
цьому своїх обіцянок не виконала, а передані їй кошти присвоїла.

Достовірність цих показань об'єктивно підтверджується
показаннями свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, які також підтвердили передачу
засудженій коштів в рахунок купівлі будинку.

Зміст досліджених в судовому засіданні розписок свідчить
про те, що засуджена ОСОБА_1 брала у ОСОБА_2 гроші. Дані висновку
судово-почеркознавчої експертизи теж підтверджують те, що рукописний текст в
цих розписках виконано ОСОБА_1 Свідки
ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15 підтвердили, що потерпілий
ОСОБА_3 декілька разів передавав засудженій різні суми грошей. Зміст
досліджених судом підписаних ОСОБА_1, ОСОБА_14 та ОСОБА_13 розписок також
підтверджує показання потерпілого. Крім того, згідно даних висновку
судово-почеркознавчої експертизи указані розписки виконані рукою ОСОБА_1

У своїх поясненнях свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_16 підтвердили
показання потерпілого ОСОБА_4 Крім того, із змісту досліджених судом в порядку
ст. 306 КПК України показань ОСОБА_6 видно, що із засудженою він знайомий
тільки у зв'язку з тим, що вона зверталась до нього з приводу працевлаштування
свого сина. Щодо працевлаштування ОСОБА_4, якого він не знає, ОСОБА_1 ніколи не
зверталась.

Показання потерпілого ОСОБА_5 узгоджуються з поясненнями
в судовому засіданні свідків ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_20, ОСОБА_21,
показаннями на досудовому слідстві свідка ОСОБА_22, даними протоколу виїмки
матеріалів кредитної справи ОСОБА_5 у банку “Аваль”, змістом повідомлення
податкового органу про те, що ОСОБА_1 не зареєстрована як суб'єкт
підприємницької діяльності.

Беручи до уваги наведене, колегія суддів вважає
безпідставними викладені у касаційній скарзі засудженої ОСОБА_1 доводи про її
непричетність до вчинення зазначених у вироку неправомірних дій. Надуманими є
посилання засудженої на те, що потерпілі та свідки її обмовили, оскільки при розгляді
справи судами першої та апеляційної інстанції указані обставини не знайшли
свого підтвердження.

Що стосується призначення ОСОБА_1 покарання, то вирішення
судом першої інстанції цього питання відповідає вимогам ст. 65 КК України. При
цьому судом були враховані і ті достовірні обставини, на які є посилання у
скарзі засудженої.

Підстав для пом'якшення призначеного ОСОБА_1 покарання
колегія суддів не вбачає.

Істотних порушень кримінально-процесуального законодавства, які б могли
вплинути на правильність висновку суду, колегією суддів по справі не виявлено.

Керуючись ст.ст. 394 - 396 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

у задоволенні касаційної скарги засудженої
ОСОБА_1відмовити.

Судді:

Філатов В.М. Нікітін Ю.І. Федченко О.С.