Справа № 221/210/12
Провадження №11/772/553/2013
Головуючий у суді 1-ї інстанції: Венгрин
Доповідач : Нешик Р. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В АЛ А

І М Е Н Е М У К Р А
Ї Н И

06 червня 2013 року

Колегія суддів Судової палати у
кримінальних справах Апеляційного
суду Вінницької області в складі:

головуючого-судді: Нешик Р.І.

суддів: Старинця Ю.В., Бурденюка С.І.

за участю прокурора: Миколайчука Д.Г.

захисника: ОСОБА_7

засудженого: ОСОБА_3

розглянула 05 червня 2013 року у
відкритому судовому засіданні у м.
Вінниці кримінальну справу за
апеляцією засудженого ОСОБА_3 на
постанову Староміського районного
суду м. Вінниці від 20 березня 2012 року,
якою відносно

ОСОБА_3,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

відмовлено в задоволенні заяви
про приведення у відповідність до
вимог ч. 4 ст. 5 КК України вироку щодо
нього.

в с т а н о в и л а :

Ухвалою судової колегії у кримінальних
справах Верховного Суду України від
10.08.2000 року вирок обласного суду щодо
ОСОБА_3 змінено, призначено ОСОБА_3
основне покарання у виді смертної кари
- розстрілу змінено на довічне
позбавлення волі.

Засуджений звернувся до Староміського
районного суду м. Вінниці з заявою про
приведення вироку у відповідність до
вимог чинного законодавства і заміну
йому покарання у виді довічного
позбавлення волі на 15 років
позбавлення волі.

Постановою Староміського районного
суду м. Вінниці від 20.03.2012 року в
задоволенні заяви ОСОБА_3 відмовлено.

ОСОБА_3 в своїй апеляції просить
скасувати постанову місцевого суду як
незаконну та привести вирок
Запорізького обласного суду від 10.12.1999
року у відповідність до вимог чинного
законодавства та призначити йому
покарання у вигляді 15 років
позбавлення волі або направити
матеріали на новий розгляд до
місцевого суду.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, пояснення ОСОБА_3,
який підтримав апеляцію і просив її
задовільнити, виступ адвоката ОСОБА_7
який також просив задовільнити
апеляційну скаргу засудженого з
підстав зазначених в ній посилаючись,
що в період з 29 грудня 1999 р. по 29 березня
2000 р., тобто з дня вступу в силу рішення
Конституційного Суду України і до
набрання чинності Закону про внесення
в Кримінальний кодекс України змін про
впровадження в якості покарання
довічного увязнення, єдиним
покаранням, яке було передбачено
санкцією статті 93 КК України було
позбавлення волі на строк від 8 до 15
років, яке слід призначити засудженому;
міркування прокурора, який просив
залишити апеляцію засудженого ОСОБА_3
без задоволення як необґрунтовану,
перевіривши матеріали судової справи,
обговоривши доводи апелянта та його
захисника, колегія суддів дійшла
висновку про залишення без задоволення
апеляційної скарги засудженого зі
слідуючих підстав.

Злочини, за які засуджений ОСОБА_3 мали
місце в квітні 1999 року. Санкція закону,
за якою він визнаний винним
передбачала максимальне покарання у
вигляді смертної кари, до якої він був
засуджений.

Рішенням Конституційного Суду України
від 29.12.1999 року за №11-рп/99 положення
статей Загальної частини та санкції
Особливої частини, кримінального
кодексу, які передбачали смертну кару
як вид покарання визнані такими, що не
відповідають Конституції України та
втратили чинність із дня його
ухвалення.

На виконання даного рішення Верховною
Радою України 22.02.2000 року був прийнятий
Закон України "Про внесення змін до
Кримінального та
Кримінально-процесуального та
Виправно-трудового Кодексів України"
щодо заміни покарання у виді смертної
кари на позбавлення волі, який набув
чинності із дня його опублікування, з
04.04.2000 року.

Зазначені положення пом'якшували
відповідальність особи і мали зворотну
дію в часі та поширювались на осіб, що
вчиняли особливо тяжкі злочини,
засуджених до смертної кари, в тому
числі і до осіб вироки щодо яких на час
набрання чинності цим законом не були
виконані, що слідує із рішення
Конституційного Суду України від 26.01.2011
року №1-рп/2011 по справі №1-5/2011.

Даним рішенням Конституційний Суд
України роз'яснив, що період який виник
із дня ухвалення рішення
Конституційним Судом України від 29.12.1999
року і до 29.03.2000 року до набрання
чинності Закону України за №1483, коли
відбувалась заміна смертної кари на
довічне позбавлення волі, не означав,
що існуючі на той час санкції статей КК
1960 року із смертною карою втратили свою
силу та передбачали лише максимальне
покарання у виді 15 років позбавлення
волі. До зазначених осіб слід
застосувати покарання у вигляді
довічного позбавлення волі.

Тому ухвалою судової колегії у
кримінальних справах Верховного Суду
України від 10.08.2000 року справедливо був
змінений вирок відносно ОСОБА_3 із
заміною смертної кари на довічне
позбавлення волі.

Правом пом'якшення покарання,
визначеного засудженому Верховним
Судом України, місцевий суд не
наділений. Крім того така заміна не
відповідала би принципу його
справедливості.

Зважаючи на вищенаведене підстав до
задоволення апеляційної скарги ОСОБА_3
про приведення вироку, щодо нього у
відповідність із діючим
законодавством немає.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.365-367 КПК України 1960 року, колегія
суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без
задоволення.

Постанову Староміського районного
суду м. Вінниці від 20 березня 2012 року
про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_3
про приведення вироку відносно нього у
відповідність до вимог чинного
законодавства залишити без змін.

Судді:

Р.І. Нешик Ю.В. Старинець С.І.
Бурденюк

З оригіналом вірно: