Ухвала

іменем україни

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_10,
суддів: за участю прокурора ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13,
розглянула в судовому засіданні у м. Києві 21 липня 2015 року кримінальну справу за касаційною скаргою прокурора на вирок Краматорського міського суду Донецької області від 11 грудня 2014 року.

Вказаним вироком

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, раніше судимого за вироком Краматорського міського суду Донецької області від 29 грудня 2008 року за ч. 4 ст. 296 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки; на підставі статей 75, 76 КК звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 3 роки,
засуджено за ч. 2 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

На підставі ст. 71 КК за сукупністю вироків ОСОБА_5 остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 3 місяці.

На підставі п. «г» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» ОСОБА_5 звільнено від відбування призначеного покарання.

В апеляційному порядку вирок не переглядався.

За вироком суду ОСОБА_5 визнано винуватим і засуджено за те, що він 05 липня 2011 року близько 13.00 год., знаходячись біля будинку № 92 на вул. 12 грудня у м. Краматорську, за попередньою змовою з особою, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, таємно викрав кришку каналізаційного люку, чим завдав потерпілій ОСОБА_6 матеріальної шкоди в розмірі 180 грн.

Він же, 05 липня 2011 року о 13.30 год., знаходячись біля будинку № 85 на вул. Правди у м. Краматорську, за попередньою змовою з особою, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, діючи повторно, таємно викрав кришку каналізаційного люку, чим завдав потерпілій ОСОБА_7 матеріальної шкоди в розмірі 140 грн.

Крім того, ОСОБА_5 07 липня 2011 року о 13.30 год., знаходячись біля будинку № 85 на вул. Правди у м. Краматорську, за попередньою змовою з ОСОБА_8, діючи повторно, таємно викрав кришку каналізаційного люку, чим завдав потерпілій ОСОБА_9 матеріальної шкоди в розмірі 150 грн.

У касаційній скарзі прокурор порушує питання про скасування вироку суду першої інстанції і направлення справи на новий судовий розгляд у зв'язку з неправильним застосування кримінального закону. Вважає, що суд усупереч вимогам ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» безпідставно звільнив ОСОБА_5 від відбування покарання, призначеного за сукупністю вироків.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримання касаційної скарги, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи, наведені у скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на нижченаведене.

Правильність встановлення фактичних обставин справи, доведеність винуватості та юридична кваліфікація дій ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 185 КК у касаційній скарзі не оспорюються.

Разом із цим, суд касаційної інстанції вважає слушними доводи у скарзі прокурора про неправильне застосування кримінального закону у зв'язку із застосуванням до ОСОБА_5 положень Закону України «Про амністію у 2014 році ».

Так, статтею 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» передбачений вичерпний перелік осіб, які звільняються від відбування покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов'язаних з позбавленням волі, зокрема засуджені за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до статті 12 КК, та за злочини, вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до статті 12 КК.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_5 був засуджений вироком суду від 29 грудня 2008 року за ч. 4 ст. 296 КК та під час відбування іспитового строку за цим вироком вчинив новий умисний злочин, який відноситься до категорії середньої тяжкості, та засуджений за сукупністю вироків.

Оскільки ОСОБА_5 є інвалідом третьої групи, суд першої інстанції вважав за необхідне звільнити його від відбування призначених покарань на підставі п. «г» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» за сукупністю вироків.

Проте, амністія до сукупності вироків має місце лише у випадку можливості застосування амністії до кожного з цих злочинів.

Отже, враховуючи, що ОСОБА_5 був засуджений за злочин, передбачений ч. 4 ст. 296 КК, який відповідно до ст. 12 КК відноситься до категорії тяжких, він не є суб'єктом амністії за сукупністю вироків.

Із урахуванням наведеного, суду слід було застосувати до ОСОБА_5 акт амністії лише за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК, а тому були б відсутні підстави для призначення йому остаточного покарання за сукупністю вироків.

З огляду на викладене, вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню із направленням справи на новий судовий розгляд, за результатами проведення якого слід постановити законне судове рішення із дотриманням вимог кримінально-процесуального закону.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 387, 389, 394 КПК 1960 року, п. 15 розділу XI «Перехідні положення» КПК, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Краматорського міського суду Донецької області від 11 грудня 2014 року щодо ОСОБА_5 скасувати і направити справу на новий судовий розгляд.

Судді:

ОСОБА_10 ОСОБА_11 ОСОБА_12