Номер провадження: 11-кп/785/622/15
Номер справи місцевого суду: 501/812/15-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10.06.2015 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Іллічівського міського суду Одеської області від 04 березня 2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Троїцьке, Біляївського району, Одеської області, громадянин України, не працює, освіта середня, не одружений, має на утриманні малолітнього сина - 2013 року народження, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

· 30 вересня 2009 року Біляївським районним судом Одеської області за ст. 289 ч.1 КК України до 3 років обмеження волі з випробувальним терміном на 2 роки;

· 11 лютого 2010 року Біляївським районним судом Одеської області за ст. 185 ч.3 ч.1 КК України, приєднано 1 рік 6 місяців позбавлення волі за вироком Біляївського районного суду Одеської області від 30 вересня 2009 року і до відбуття покарання - 4 роки 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 19 березня 2013 року за ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси умовно-достроково на невідбутий термін 1 рік 4 місяці 29 днів,

засуджений за ст. 289 ч.2 КК України до 5 років позбавлення волі з конфіскацією всього особисто належного йому майна.

На підставі ст. 71 ч. 1 КК України шляхом часткового приєднання не відбутої частини покарання за вироком Біляївського районного суду Одеської області від 11.02.2010 року, остаточно призначене покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі з конфіскацією всього особисто належного йому майна.

Вироком вирішене питання щодо судових витрат та речових доказів по справі, -

встановив:
що ОСОБА_7 вказаним вироком суду визнаний винними та засуджений за те, що 06 липня 2014 року о 00:30 годин, знаходячись біля будинку № 13 по вул. Героїв Сталінграда в м. Іллічівську Одеської області, виявив там автомобіль марки «ВАЗ-21011», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , який належав потерпілому ОСОБА_9 і перебуває у користуванні ОСОБА_10 , за раптово виниклим умислом, умисно, повторно, з метою крадіжки, заволодів вказаним автомобілем, та розпорядився викраденим на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_9 матеріальні збитки на загальну суму 11313,12грн.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_7 , не оскаржуючи фактичних обставин вчинення ним кримінального правопорушення та його кваліфікацію, просить змінити вирок суду в частині призначеного покарання, застосувавши вимоги ст. 69 КК України, пом`якшити йому призначене судом покарання. Вважає, що суд першої інстанції не прийняв до уваги пом`якшуючи вину обставини, зокрема його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування збитків потерпілому, а також просить звернути увагу на те, що його малолітня дитина хвора та їй необхідна операція.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 , який просив задовольнити його апеляційну скаргу та пом`якшити призначене йому покарання, застосувавши вимоги ст. 69 КК України, захисника-адвоката ОСОБА_8 , який підтримав позицію свого підзахисного і просив вирок в частині призначеного покарання пом`якшити, виступ прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого та зазначив, що вирок суду є законним та обґрунтованим, а вимоги апеляційної скарги не обґрунтовані, оскільки суд першої інстанції врахував всі зазначені в апеляційній скарзі обставини при призначенні покарання, вивчивши матеріали провадження та зваживши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає необхідним залишити апеляційну скаргу без задоволення з таких підстав.

Так, відповідно з вимогами ст.404 КПК України судове рішення суду першої інстанції переглядається в межах апеляційної скарги.

Вина обвинуваченого ОСОБА_7 в скоєнні ним інкримінованого йому злочину, окрім повного визнання ним самим своєї вини, знайшла повне матеріалами кримінального провадження, дослідженими судом першої інстанції в порядку вимог ч. 3 ст. 349 КПК України і ніким з учасників процесу не оскаржуються.

Дії ОСОБА_7 за ст.289 ч. 2 КК України, кваліфіковані правильно, оскільки він скоїв незаконне заволодіння транспортним засобом, повторно.

Призначаючи покарання ОСОБА_7 , суд першої інстанції у відповідності до вимог ст. 65 КК України в повній мірі врахував ті обставини, що обвинувачений раніше судимий, за місцем проживання характеризується задовільно, має на утриманні малолітнього сина. Обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_7 , суд визнав його щире каяття, сприяння слідству і суду у встановленні істини по справі. Обтяжуючих покарання обставин судом не встановлено.

Інших доводів, які б не були досліджені судом першої інстанції апеляційному суду представлено не було, а тому апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано призначив покарання в мінімальних межах санкції статті, яке є необхідним та достатнім. Підстав для застосування вимог ст. 69 КК України при призначенні покарання обвинуваченому апеляційний суд не знаходить, оскільки він раніше судимий, на шлях виправлення не став і вчинив кримінальне правопорушення під час умовно-дострокового звільнення.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню, оскільки доводи її не знайшли свого підтвердження матеріалами кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України апеляційний суд Одеської області, -

постановив:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Іллічівського міського суду Одеської області від 04 березня 2015 року відносно ОСОБА_7 без зміни.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку.

Судді апеляційного суду Одеської області:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4