У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі :

головуючого

Пивовара В.Ф.,

суддів

Кривенди О.В., Кузьменко О.Т.,

за участю прокурора

Глибченко Т.Г.

засудженого

ОСОБА_1

розглянула
в судовому засіданні у м. Києві 1 березня 2007 року кримінальну справу за
касаційними скаргами засуджених ОСОБА_3, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на вирок
Апеляційного суду м. Севастополя від 17 листопада 2006 року щодо них.

Цим вироком засуджено:

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженця та мешканця м. Севастополя,

раніше
судимого 28 травня 2003 року за

ч.3
ст. 185 КК України на три роки позбавлення

волі,
на підставі ст. 75 КК України звільненого

від
відбування покарання з випробуванням з

іспитовим строком тривалістю 2 роки,

- за
п.9 ч. 2 ст. 115 КК України на тринадцять років позбавлення волі;

- за ч.
3 ст. 185 КК України на три роки шість місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України, за
сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим,
визначено ОСОБА_1 покарання - тринадцять років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України, до
призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за попереднім
вироком від 28 травня 2003 року і остаточно визначено ОСОБА_1 покарання - чотирнадцять років позбавлення волі;

ОСОБА_2 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2,

уродженця Республіки Казахстан,

мешканця м. Севастополя, раніше судимого

20
серпня 1998 року за ч.2 ст. 140 на один рік

позбавлення волі; 7 травня 2001 року за ст. 78

КК
України на три роки позбавлення
волі,

за ч. 3
ст. 185 КК України на три роки шість місяців позбавлення волі.

За
ч.3 ст. 357 КК України ОСОБА_2 виправдано за відсутністю в діянні складу
злочину;

ОСОБА_3,

ІНФОРМАЦІЯ_3,

уродженця
м. Одеси, мешканця м. Севастополя,

раніше
судимого 8 листопада 2004 року за

ч.3
ст. 185 КК України на три роки позбавлення

волі,
на підставі ст. 75 КК України звільненого

від
відбування покарання з випробуванням з

іспитовим строком тривалістю один рік

шість
місяців,

- за
ч.3 ст. 185 КК України на три роки шість місяців позбавлення волі;

- за ч.
3 ст. 357 КК України на один рік обмеження волі.

На підставі ст. 70 КК України, за
сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим,
визначено ОСОБА_3 покарання - три роки шість місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України, до
призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за попереднім
вироком від 8 листопада 2004 року і остаточно визначено ОСОБА_3 покарання - чотири роки позбавлення волі.

Цим вироком також засуджені ОСОБА_4 та
ОСОБА_5, вирок щодо яких в касаційному порядку не оскаржений і касаційного
подання щодо них не внесено.

ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 визнано
винними у вчиненні таких злочинів.

12 травня 2004 року приблизно
опівночі ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_2, за попередньою змовою між собою, з метою вчинення крадіжки чужого майна,
прийшли на дачну ділянку НОМЕР_1 в садівницькому товаристві “Джерельце”,
розташованому в селищі Дергачі м. Севастополя, яка належить ОСОБА_6, та таємно викрали майно потерпілої
на загальну суму 365 гривень. Викрадене майно ОСОБА_1 переносив у лісосмугу, що
знаходилася неподалік.

Через деякий час цієї ж ночі,
повернувшись до місця вчинення крадіжки, ОСОБА_1 був помічений власником
сусідньої дачної ділянки ОСОБА_7, який з метою припинення протиправних дій
викрадачів почав їх переслідувати, завдавши при цьому декількох ударів шматком
металевої арматури по голові ОСОБА_1, заподіявши йому легкі тілесні ушкодження,
що спричинили короткочасний розлад здоров'я.

ОСОБА_1, розуміючи, що ОСОБА_7 був
свідком вчиненої крадіжки майна, що належало ОСОБА_6, з метою приховати цей
злочин, вирішив позбавити ОСОБА_7 життя.

Діставши з кишені своєї куртки ніж,
який йому раніше передав ОСОБА_4, ОСОБА_1 з метою позбавлення ОСОБА_7
життя завдав йому цим ножем удар у
груди, заподіявши потерпілому проникаюче колото-різане поранення грудини зліва
з пошкодженням нижнього краю нижньої долі лівої легені, сердечної сорочки,
передньої стінки лівого шлуночка, міжшлуночкової перегородки, що призвело до
гострої крововтрати та настання смерті потерпілого на місці вчинення злочину.

9 листопада 2005 року о 6-й годині
ОСОБА_3 з метою вчинення крадіжки чужого майна проник у приміщення літньої
кухні будинку АДРЕСА_1, звідки таємно викрав майно, що належало потерпілій
ОСОБА_8, на загальну суму 600 гривень.

11 листопада 2005 року о 22-й годині ОСОБА_3
та ОСОБА_2, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, за попередньою змовою
між собою, з метою крадіжки чужого
майна, прийшли до гаража, розташованого біля будинку АДРЕСА_2, та шляхом
підкопу проникли в гараж, звідки викрали майно, що належало потерпілому
ОСОБА_9, на загальну суму 2905 гривень.

Крім того, ОСОБА_3 з автомобіля, що
знаходився в гаражі, викрав паспорт
ОСОБА_9 та інші документи потерпілого.

2 грудня 2005 року приблизно о 14-й годині ОСОБА_5, ОСОБА_3 та ОСОБА_2, за
попередньою змовою між собою, з метою
крадіжки чужого майна, прийшли на дачну ділянку в садівницькому товаристві
“Мінер”, розташованому в селищі Микензієви Гори м. Севастополя, яка
належить ОСОБА_10, та таємно викрали з
цієї ділянки та розташованого на ній будинку, куди вони проникли через дах,
майно потерпілого на загальну суму 1025 гривень.

У своїй касаційній скарзі засуджений ОСОБА_1 зазначає, що вчинив вбивство
ОСОБА_7, захищаючись від його ударів арматурою по голові, вважає, що діяв,
перебуваючи у стані необхідної оборони, але перевищив її межі. Просить перекваліфікувати його дії з
п.9 ч. 2 ст. 115 КК України на ст. 118 КК України.

Засуджені ОСОБА_3 та ОСОБА_2, не оспорюючи кваліфікації своїх дій, просять
пом'якшити призначене їм покарання.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України, пояснення засудженого
ОСОБА_1, який підтримав свою касаційну скаргу в повному обсязі; міркування
прокурора, який просив залишити касаційні скарги засуджених без задоволення, а
вирок щодо них - без зміни; перевіривши матеріали справи та обговоривши
викладені у скаргах доводи, колегія
суддів вважає, що касаційні скарги задоволенню не підлягають з таких підстав.

Висновок суду про доведеність винності ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 у
вчиненні крадіжок чужого майна за обставин, викладених у вироку, а ОСОБА_3,
крім того, у вчиненні крадіжки документів потерпілого ОСОБА_9 відповідає
фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними у справі та перевіреними
в судовому засіданні доказами і в касаційних скаргах не оспорюється.

Кваліфікація дій засуджених ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у цій частині за
ч.3 ст. 185 КК України, а ОСОБА_3, крім того, за ч.3 ст. 357 КК України є
правильною і в касаційних скаргах також
не оспорюється.

Колегія суддів погоджується і з висновком апеляційного суду про доведеність
винності ОСОБА_1 у вчиненні умисного вбивства ОСОБА_7 з метою приховати інший
злочин.

Як видно з матеріалів справи, як на
досудовому слідстві так і в судовому засіданні ОСОБА_1 визнавав те, що саме він
завдав смертельне ножове поранення ОСОБА_7, який виявив вчинення крадіжки майна
з дачної ділянки ОСОБА_6, хоча і зазначав, що не мав умислу на позбавлення
потерпілого життя.

З показань засудженого ОСОБА_4 вбачається, що коли він та ОСОБА_1 після
конфлікту з незнайомим чоловіком поверталися додому, ОСОБА_1 викинув на смітник
ніж та повідомив, що цим ножем він “пирхнув” людину. На стан свого здоров'я
ОСОБА_1 не скаржився, будь-яких тілесних ушкоджень у нього видно не було.

Засуджений ОСОБА_2 у судовому
засіданні зазначав про те, що коли вони з ОСОБА_4 втікали з місця крадіжки, він
почув звідти крики і побіг назад. Побачивши незнайомого чоловіка, який шматком металевої труби замахувався на
ОСОБА_1, перехватив цю трубу, а чоловік у цей час почав присідати, захрипів і
через декілька хвилин помер. ОСОБА_1 повідомив, що ножем зарізав чоловіка.

Ці показання узгоджуються з протоколом
огляду місця події від 13 травня 2004 року, згідно з яким на території дачної
ділянки кооперативу “Джерельце” в с. Дергачі було виявлено труп ОСОБА_7 з ножовим
пораненням в області грудини зліва ( т. 1 а.с. 3-15).

Згідно з висновком судово-медичної
експертизи смерть ОСОБА_7 настала внаслідок колото-різаного поранення грудини
зліва з локалізацією колото-різаної рани в проекції 6-го ребра у передній - пахвовій
лінії з пошкодженням нижнього краю нижньої долі лівої легені, сердечної
сорочки, передньої стінки лівого шлуночка, міжшлуночкової перегородки, що
призвело до гострої крововтрати та настання смерті потерпілого на місці
вчинення злочину.

Колото - різане поранення виникло
від дії плоского колюче-ріжучого предмету типу клинка ножа ( т. 1 а.с. 18-20).

Дослідивши ці та інші докази в
справі, апеляційний суд дійшов вірного висновку про те, що ОСОБА_1,
усвідомлюючи, що ОСОБА_7 був свідком вчиненої засудженими крадіжки, бажаючи
приховати цей злочин, вчинив умисне вбивство потерпілого, завдавши йому
цілеспрямованого удару ножем в життєво-важливий орган.

За таких обставин, колегія суддів
вважає що дії ОСОБА_1 за п.9 ч.2 ст. 115 КК України
кваліфіковані правильно і не вбачає підстав для перекваліфікації дій
засудженого на ст. 118 КК України, про що йдеться в його касаційній
скарзі.

Покарання, яке призначено ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_2
з дотриманням вимог ст. 65 КК України, є необхідним і достатнім для
виправлення засуджених і попередження нових злочинів, а тому підстав для пом'якшення їм покарання, про що йдеться в касаційних скаргах,
колегія суддів не вбачає.

Вирок
суду щодо ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є обґрунтованим і законним, будь-яких передбачених ст.
398 КПК України підстав для його скасування чи зміни при перевірці справи в
касаційному порядку не виявлено, а тому скарги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 395, 396 КПК України, колегія суддів Судової палати у
кримінальних справах Верховного Суду України, -

у х в а л и л а:

касаційні скарги засуджених ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 залишити без
задоволення, а вирок Апеляційного суду
м. Севастополя від 17 листопада 2006 року
щодо них - без зміни.

Судді:

Пивовар В.Ф. Кривенда О.В. Кузьменко О.Т.