АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 березня 2007
року апеляційний суд Житомирської області в складі:

головуючого-судді Романова
О.В.,

суддів Зав'язу
на СМ., Велидчука В.М.,

з участю прокурора Селюченко
І.І.,

представника потерпілої - адвоката ОСОБА_2

потерпілої ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому
засіданні в м.Житомирі кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_1 та
представника цивільного відповідача ОСОБА_4 на вирок Бердичівського
міськрайонного суду від ІНФОРМАЦІЯ_1
року, яким

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження,
уродженця і жителя АДРЕСА_1,
працюючого ІНФОРМАЦІЯ_3, раніше не судимого,

засуджено за ч.2 ст.286 КК України
із застосуванням ст.69 КК України на З роки обмеження волі без позбавлення
права керувати транспортними засобами.

Запобіжний захід
щодо нього до вступу вироку в законну силу залишено попередній - підписку про
невиїзд.

Стягнуто із
засудженого на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_5 у відшкодування моральної шкоди кожній по 20000 грн. та по 500 грн. за надання
юридичної допомоги.

Відповідно до
вироку суду першої інстанції ОСОБА_1 засуджено за вчинення злочину при
наступних обставинах.

ІНФОРМАЦІЯ_4
року близько 7 години 50 хвилин ОСОБА_1,
керуючи автомобілем ГАЗ-24 д.н.НОМЕР_1 рухався по вул.Леніна зі сторони
вул.Короленка в напрямку залізничного переїзду, тобто до зони пішохідного
переходу визначеного дорожніми знаками 5.35.1
та 5.35.2 Правил
дорожнього руху України, що повністю охоплює перехрестя вулиць
Леніна-Чапаєва-Ак.Павлова.

Справа №11-212/2007 Категорія
ч.2 ст.286 КК України

Головуючий у суді 1-ої
інстанції Зайцев
А.В. Доповідач у суді 2-ої
інстанції Зав'язуй C.M.

2

Наближаючись до
автомобіля „Шкода-Октавія", який зупинився в лівому ряду щоб пропустити
пішохода ОСОБА_6, ОСОБА_1 невірно оцінив дорожню обстановку, проявив
неуважність та грубо порушуючи вимоги п.12.1, 12.3, 18.1, 18.4 цих же Правил, своєчасно не вживши
заходів до зменшення швидкості руху аж до зупинки автомобіля, виїхав на
пішохідний перехід, де здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_6, яка переходила
дорогу з ліва на право по напрямку його руху.

Внаслідок ДТП
потерпіла ОСОБА_6 отримала тяжкі тілесні ушкодження, які є небезпечними для
життя та знаходяться у прямому причинному зв'язку з її смертю

В апеляції
засуджений ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_4 не оспорючи, фактичні обставини
справи та кваліфікацію злочинних дій, просять змінити вирок, та із врахуванням
обставин справи та даних про особу засудженого, обрати йому із застосуванням
ст.69 КК України покарання не пов'язане з обмеженням волі. Вважають, що суд
необгрунтовано вказав обставину, що обтяжує покарання - „вчинення
злочину щодо особи похилого віку". Крім того, з врахуванням матеріального
та сімейного стану ОСОБА_1 просять зменшити розмір відшкодування моральної
шкоди.

Заслухавши доповідь
судді, пояснення потерпілої ОСОБА_3 її представника адвоката ОСОБА_2 думку
прокурора, які вважають вирок суду законним та обгрунтованим, перевіривши вирок
суду першої інстанції в межах, передбачених ст.365 КПК України, апеляційний суд
вважає, що апеляція підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Викладені в
апеляції доводи про те, що засудженому призначено надмірно суворе покарання не
можна визнати такими, що підлягають задоволенню.

Вирішуючи це
питання суд виходив з вимог ст. 65
КК України, ступеню тяжкості вчинених злочинів, даних про особу засудженого
та з врахуванням всіх обставин справи.

Суд першої
інстанції достатньо врахував каяття ОСОБА_1, наявність у нього на утриманні трьох неповнолітніх дітей,
позитивну характеристику, добровільне відшкодування завданого матеріального
збитку, тому правомірно застосував до нього ст.69 КК України і обрав більш
м'яке покарання, ніж передбачено санкцією ч.2 ст.286 КК України.

Вважати
призначений вид і міру покарання занадто суворими - підстав немає.

Разом з тим, суд першої інстанції, в мотивувальній
частині вироку зайво вказав як обставину, що обтяжує покарання ОСОБА_1 - вчинення злочину
щодо особи похилого віку. Ця обставина підлягає виключенню, оскільки її
застосування, передбачає наявність умислу у винної особи на вчинення злочину
саме щодо особи похилого віку, тоді як злочин, передбачений ч.2 ст.286 КК
України має необережну форму вини.

з

При вирішенні
питання про відшкодування моральної шкоди на користь потерпілих ОСОБА_3 і
ОСОБА_5, суд
дотримався вимог ст.ст.64, 323,
328 КПК України. З врахуванням глибини душевних страждань потерпілих у зв'язку
із загибелью їх близької родички, суд правильно визначив розмір грошового
відшкодування моральної шкоди.

Згідно ч.4 ст. 1193 ЦК України
зменшення розміру відшкодування шкоди, завданої фізичною особою при вчиненні
злочину, залежно від її матеріального становища не допускається.

За наведених
обставин доводи апелянтів безпідставні, так як апеляційний суд не встановив
істотних порушень вимог кримінально-процесуального чи матеріального закону, які
є підставами для зменшення сум моральної шкоди, пом'якшення покарання, вид і
міра якого є небхідними й достатніми для виправлення засудженого.

Керуючись
ст.ст.365, 366 КПК
України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

апеляцію представника цивільного відповідача ОСОБА_4 та
засудженого ОСОБА_1 задовольнити частково.

Вирок
Бердичівського міськрайсуду від ІНФОРМАЦІЯ_1
року змінити. Виключити з мотивувальної частини вироку як зайво вказану
обставину, що обтяжує покарання ОСОБА_1 -
„вчинення злочину щодо особи похилого віку".

В решті вирок залишити без зміни.