АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2015 року Колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого: судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0002660, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 12 січня 2015 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився в м. Красноуральськ, Свердловської області, Російської Федерації, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз:

- 27.05.2002 року Межівським районним судом Дніпропетровської обл. за ч. 4 ст. 187 КК України до 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Звільненого 07.10.2011 року умовно-достроково на невідбутий строк 3 місяці 1 день, -

обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Кримінальне провадження розглянуто за участю: прокурора ОСОБА_9

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_10

В с т а н о в и л а:

Вироком суду обвинувачений ОСОБА_7 визнаний винним та йому призначено покарання за ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки.
Згідно вироку суду, 10 листопада 2014 року, ОСОБА_7 , реалізуючи злочинний намір направлений на незаконне придбання, зберігання і носіння вибухових речовин та бойових припасів, при невстановлених обставинах, незаконно, у невстановленої особи, придбав вибухову речовину та боєприпаси - гранату РГД-5 та запал до неї, які без передбаченого законом дозволу, незаконно зберігав за місцем свого проживання - АДРЕСА_1 .
09 грудня 2014 року, близько 23 години 40 хвилин, ОСОБА_7 , знаходячись в магазині «АТБ-Маркет», розташованому по вул. Калинова, 87-М, в м. Дніпропетровську, маючи при собі гранату та запал до неї, під час несподівано виниклого конфлікту зі співробітником охорони магазину ОСОБА_11 , погрожував йому застосуванням гранати, тримаючи її в своїй руці, після чого почав тікати з магазину. Побачивши, що його наздоганяє співробітник охорони магазину, викинув гранату та запал до неї і намагався втеки, однак був зупинений охоронцем магазину, який викликав співробітників міліції.
10 грудня 2014 року, приблизно о 00 годин 30 хвилин, під час огляду місця події, співробітниками міліції виявлено та вилучено предмет, який згідно висновку експерта №70/26-355 від 18.12.2014 року є спорядженим корпусом ручної осколкової, наступальної гранати РГД-5 промислового виготовлення, що споряджається вибуховою речовиною «Тротил», який відноситься до категорії вибухових речовин та запалом типу УЗРГМ для гранат РГД-5 промислового виготовлення, який відноситься до категорії бойових припасів. Дані предмети безперешкодно з`єднуються між собою і таким чином утворюють собою ручну осколкову, наступальну гранату РГД-5 для здійснення вибуху, відносяться до категорії бойових припасів та придатні для здійснення вибуху.
В апеляційній скарзі захисник, не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення, доведеність вини та правильність кваліфікації дій обвинуваченого просить вирок суду скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості і ухвалити новий вирок, яким звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням.

Вважає, що суд при призначенні покарання не врахував належним чином всіх обставин кримінального провадження та даних про особу обвинуваченого. Зокрема, не врахував, що обвинувачений не мав наміру застосовувати гранату, що на його думку значно знижує ступінь суспільної небезпеки вчиненого, що обвинувачений повністю визнав свою вину та розкаявся у скоєному, не намагався уникнути кримінальної відповідальності. На його думку, суд не дав належної оцінки сімейному стану обвинуваченого, який має на утриманні двох малолітніх дітей, цивільну дружину, мати та брата - інваліда І групи, які фактично втрачають годувальника, якщо обвинувачений буде в місцях позбавлення волі. Вказує, що ОСОБА_12 працевлаштований, позитивно характеризується за місцем роботи та проживання, у зв`язку з чим вважає, що його виправлення можливе без ізоляції його від суспільства і заслуговує на застосування до нього положень ст. 75 КК України.

В запереченнях на апеляційну скаргу прокурор вважає вирок суду законним та обґрунтованим, доводи апеляційної скарги надуманими і безпідставними, призначене обвинуваченому покарання вважає співрозмірним з тяжкістю вчиненого злочину та особою обвинуваченого і просить вирок залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

В судовому засіданні захисник підтримав апеляційну скаргу, уточнив апеляційні вимоги, вважав вирок суду незаконним та невмотивованим і просив його змінити, звільнивши обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням.

В судовому засіданні обвинувачений підтримав апеляційну скаргу свого захисника і просив її задовольнити в повному обсязі, а вирок суду вважав незаконним і просив його змінити та застосувати до нього ст. 75 КК України.

В судовому засіданні прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, її доводи вважав безпідставними і такими, що задоволенню не підлягають, вирок суду вважав законним і обґрунтованим та просив залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Так як висновки суду про доведеність вини обвинуваченого, правильність встановлених фактичних обставин кримінального правопорушення та правова кваліфікація його дій ніким з учасників судового розгляду не оскаржуються, визнавались обвинуваченим в ході судового розгляду в суді першої інстанції, то апеляційний суд не входить в перевірку вказаних обставин.

Аналізуючи доводи захисника щодо невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості і про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до змісту ст. ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно вироку, суд при призначенні покарання врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину який, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який неодноразово судимий, характеризується задовільно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває; обставин, що пом`якшують покарання, до яких суд правильно відніс повне визнання своєї вини, щире каяття, перебування на утриманні двох малолітніх дітей. Правильно встановив обставину, що обтяжує покарання рецидив злочину.
Колегія суддів погоджується з посиланнями захисника на абз. 1 п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 25.10.2003 року, згідно якого визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.

Таким чином, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину та рівень суспільної небезпеки, колегія суддів враховує, що вчинене ОСОБА_7 кримінальне правопорушення, відноситься до тяжких злочинів, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі до 7 років.

Доводи апеляційної скарги захисника, що обвинувачений не мав наміру застосовувати гранату що, на його думку, знижує ступінь тяжкості вчиненого злочину, колегія суддів розцінює як надумані, вони є припущенням і не можуть впливати на обрання виду і міри покарання. Крім того, намір застосувати чи не застосовувати гранату, лежить поза межами об`єктивної сторони інкримінованого обвинуваченому злочину і не є його кваліфікуючою ознакою.

Твердження захисника, що не настали суспільно-небезпечні наслідки від скоєного, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки відсутність наслідків обумовлюється конструкцією даної кримінальної норми і кримінально-правовою кваліфікацією дій обвинуваченого, тобто злочин є з формальним складом, і за скоєння такого злочину законодавець передбачив покарання до 7 років позбавлення волі.

Разом з тим, колегія суддів, як правильно зазначено захисником, враховує інші обставини вчиненого злочину. Зокрема, обвинувачений не просто придбав, зберігав та переносив вибухову речовину та бойові припаси (гранату з запалом) і його дії були виявлені правоохоронними органами, а згідно формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, яке визнав і обвинувачений, він, тримаючи гранату у руці, погрожував іншій особі застосуванням такої гранати.

Інші доводи апеляційної скарги захисника зводяться до власної оцінки та тлумачення фактичних обставин кримінального провадження.

За таких обставин, колегія суддів, враховуючи вищенаведене, а також час, спосіб, місце скоєного злочину, обставину що обтяжує покарання рецидив злочину, особу обвинуваченого, який неодноразово судимий, в тому числі і за особливо тяжкий злочин, за який має не зняту і не погашену судимість, вважає, що він на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив, та не дивлячись на свій сімейний стан, знову вчинив умисний тяжкий злочин.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
В ході апеляційної перевірки вироку суду колегією судів не встановлено підстав для застосування до обвинуваченого положень ст. 75 КК України та інших обставин, які б істотно знижували ступінь тяжкості вчиненого злочину.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів вважає, що висновки суду про неможливість виправлення обвинуваченого і запобігання вчиненню нових злочинів як самим обвинуваченим так і іншими особами, без ізоляції його від суспільства, є обґрунтованими та вмотивованими.

Також, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що враховуючи ситуацію, яка склалась в країні, негативну тенденцію росту злочинності, пов`язану з незаконним обігом зброї, необхідно обговорювати питання про призначення більш суворого покарання особам, які вчинили злочини проти громадської безпеки, зокрема у сфері незаконного поводження (обігу) зі зброєю, бойовими припасами та вибуховими речовинами.

Колегія суддів приходить до висновку, що для досягнення цілей покарання, а саме виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення нових злочинів самим обвинуваченим та іншими особами обвинуваченому необхідно призначити покарання виключно у виді позбавлення волі, але враховуючи його сімейний стан, про який зазначає захисник та обставини, що пом`якшують покарання, в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією статті, і таке покарання буде необхідним, достатнім, співрозмірним та справедливим.

У зв`язку з вищевикладеним доводи захисника, викладені в апеляційній скарзі і в судовому засіданні про невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого, щодо незаконності та необґрунтованості вироку в даній частині, є необґрунтованими і такими, що задоволенню не підлягають.

Інших підстав, які б свідчили про істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, згідно ст. 412 КПК України, під час апеляційного перегляду, колегією суддів не встановлено.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 січня 2015 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвалу може бути оскаржено і на неї може бути подана касаційна скарга у Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, - в той же строк з дня вручення йому копії ухвали безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді:

___________________ _____________________ _____________________ ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4