АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №11кп/790/438/15 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст.122, ч.1 ст.121 КК України

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 березня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5

при секретарі ОСОБА_6 ,

за участю: прокурора ОСОБА_7 ,

потерпілого - ОСОБА_8

захисника адвоката ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_10 за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_9 на вирок Київського районного суду м.Харкова від 19.09.2014р., -
В С Т А Н О В И Л А :

Указаним вироком:
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Харкова, громадянин України, українець, з середньою освітою, не працюючий, не одружений, раніше судимий: 10.10.2011 р. Київським районним судом м.Харкова за ч.2 ст.296, ч.3 ст.296 КК України до 3 років позбавлення волі, із застосування ст.75 КК України на 2 роки, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,-
визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122, ч.1 ст.121 КК України і йому призначено покарання: за ч.1 ст.122 КК України 3 роки позбавлення волі, за ч.1 ст.121 КК України 5 років позбавлення волі. На підставі ст.70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань остаточно призначено покарання 6 років позбавлення волі. Відповідно до ч.1 ст.71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Київського районного суду м.Харкова від 10.10.2011р. та остаточно призначено покарання 7 років позбавлення волі. Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_10 до вступу вироку в законну силу залишено у виді тримання під вартою. Початок строку відбуття покарання постановлено обчислювати з 24 жовтня 2013 року, тобто з моменту затримання.
Цивільний позов ОСОБА_8 задоволено частково, постановлено стягнути з ОСОБА_10 на його користь матеріальну шкоду в розмірі 8627грн. 62коп. та моральну шкоду у розмірі 15000грн.

Як встановив суд, ОСОБА_10 18.07.2013 р. о 02-00 год., знаходячись біля будинку №14 по вул. Саперній м. Харкова, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, під час раптово виниклого конфлікту з ОСОБА_8 , маючи намір на спричинення йому тілесних ушкоджень, діючи умисно, кулаком правої руки завдав удар ОСОБА_8 в грудну клітину, в результаті чого останній впав на правий бік та ОСОБА_11 продовжував наносити потерпілому удари ногою в область ребер зліва. Потерпілому вдалось встати на ноги та піти.
Внаслідок неправомірних дій ОСОБА_10 , ОСОБА_8 спричинені наступні тілесні ушкодження: зачинена травма клітини: перелом 8,9,10,11 ребер зліва по середньо-паховій лінії - це ушкодження середнього ступеню тяжкості по критерію тривалості розладу здоров`я.
Крім того, ОСОБА_10 , 18.07.2013 р. о 2 год. 05 хв. продовжуючи свої протиправні дії, знаходячись біля будинку № 14 по вул. Саперній в м. Харкові перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, після того, як потерпілий ОСОБА_8 піднявся на ноги та пішов, підійшов до нього та маючи намір на спричинення йому тілесних ушкоджень умисно завдав ОСОБА_8 удар кулаком правої руки в область щелепи, внаслідок чого останній впав на асфальт, потилицею вдарився об асфальт та втратив свідомість. Після отримання тілесних ушкоджень потерпілий машиною «швидкої допомоги» був доставлений у лікарню.
Внаслідок неправомірних дій ОСОБА_10 , ОСОБА_8 спричинені наступні тілесні ушкодження: важка черепно-мозкова травма: забій головного мозку з наявністю коркових контузій, внутрішньо-череповий крововилив, перелом потиличної кістки - це тяжкі тілесні ушкодження по критерію небезпеки для життя.
На вирок були подані апеляційні скарги прокурором та захисником обвинуваченого.

До початку розгляду кримінального провадження в суді апеляційної інстанції, прокурор керуючись положеннями ст. 403 КПК України, відмовився від поданої ним апеляційної скарги, про що колегії суддів була надана письмова заява.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_9 просить вирок змінити, визнавши ОСОБА_10 винним за ст.128 КК України і призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік, виключити з мотивувальної частини вироку посилання на обставину, що обтяжує покарання вчинення злочину особою, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Адвокат вказує на те, що обвинувачений винним себе визнав частково та пояснив, що він дійсно наніс потерпілому тілесні ушкодження, але не мав умислу на спричинення йому тяжких або середньої тяжкості тілесних ушкоджень, не передбачав та не міг передбачити, що потерпілий від одного удару рукою отримає тяжкі тілесні ушкодження. Крім того, як вказує адвокат, ніяких небезпечних для життя та здоров`я потерпілого прийомів обвинувачений не застосовував, а після падіння потерпілого, маючи можливість продовжити нанесення потерпілому ударів, не скористався цією можливістю та припинив свої дії. Ці пояснення обвинуваченого, як зазначає адвокат, підтверджуються показаннями свідків та потерпілого. Захисник вважає, що належних доказів про наявність у діянні обвинуваченого саме прямого умислу на завдання потерпілому тяжких або середньої тяжкості тілесних ушкоджень, які характеризують суб`єктивну сторону інкримінованих обвинуваченому злочинів, або наявність його бажання настання тяжких наслідків, судом не було встановлено. Апелянт зазначає, що висновок суду про вчинення обвинуваченим злочину у стані алкогольного сп`яніння ґрунтується лише на показаннях ОСОБА_10 про те, що він випив пляшку пива. При цьому, як зазначає захисник, згідно пояснень обвинуваченого, останній алкогольних напоїв не вживав, а випив лише безалкогольне пиво.
Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого та його захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу з викладених в ній підстав, прокурора та потерпілого, які заперечували проти апеляційної скарги, вважали вирок законним та обґрунтованим, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Так, висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_10 у скоєнні кримінальних правопорушень, зазначених у вироку, засновані на доказах досліджених у судовому засіданні, і є обґрунтованими.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_10 у судовому засіданні свою провину у висунутому обвинуваченні не визнав, та пояснив, що 18.07.2013 р., близько 2 години ночі, коли він знаходився зі своїми знайомими біля будинку № 14 по вул. Саперній в м. Харкові, у нього виник конфлікт з раніше незнайомим ОСОБА_8 , в ході якого він відштовхнув потерпілого і той упав на сідниці. Потім, через деякий час, потерпілий підвівся і пішов, одночасно діставши мобільний телефон для здійснення дзвінка. Він, підбіг до нього, та з метою перешкодити телефонному дзвінку, наніс удар в область щелепи останнього, від чого той упав на землю та не рухався. В той же час, стверджував, що не мав умислу на протиправне спричинення потерпілому середньої тяжкості та тяжких тілесних ушкоджень, заподіяв йому тілесні ушкодження з необережності.

Незважаючи на фактичне невизнання вини ОСОБА_10 в інкримінованих кримінальних правопорушеннях, його винуватість підтверджується наступними доказами на підтвердження встановлених судом обставин:

- показаннями в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_8 , а саме, що 18.07.2013 р. біля 2-00 год. він повертався додому по вул. Саперній в м. Харкові. Коли він проходив мимо будинку АДРЕСА_2 , то побачив компанію молодих людей з 5-6 чоловік. Він до них не підходив. Раніше йому невідомий ОСОБА_10 спитав закурити та підійшов до нього. Він відповів відмовою і ОСОБА_10 наніс йому удар кулаком правої руки в область грудини з лівої сторони. Удар був з силою, він втратив рівновагу та упав на асфальт на правий бік. Йому стало дуже погано і він не міг вільно дихати. Після удару всі розійшлися, а він залишився лежати на місці. Коли прийшов до тями, піднявся на ноги та пішов додому. По дорозі він достав мобільний телефон, але в цей час до нього підбіг ОСОБА_10 , розвернув його за плече та наніс удар кулаком в область щелепи. Від удару він упав на спину і потилицею ударився об асфальт і одразу втратив свідомість. Прийшов до тями в лікарні.

- показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_12 , а саме, що 17.07.2013 р. у нього був день народження та він зустрівся з друзями та з ними відпочивали. Приблизно о 01-30 год. вони знаходились біля будинку 14 по вул. Саперній в м. Харкові, мимо них проходив раніше незнайомий потерпілий. Він стояв з друзями за кутом кафе «Балі». Він почув шум, начебто хтось упав на землю. Він пішов подивитись, що трапилось та побачив біля бордюру на проїзній частині потерпілий лежить вниз животом. ОСОБА_10 стояв біля потерпілого на відстані приблизно 2 метрів. Потерпілий піднявся та пішов в сторону і почав дзвонити по мобільному телефону. ОСОБА_10 підбіг до потерпілого та ударив його кулаком в область голови і останній впав на асфальт та потилицею ударився об асфальт. Він зрозумів, що потерпілий втратив свідомість.

- показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_13 - лікаря нейрохірурга відділення політравми, який пояснив, що потерпілий ОСОБА_8 був доставлений в лікарню в непритомному стані.

- показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_14 , а саме, що вона мешкає в будинку АДРЕСА_3 . 18.07.2013 р. вона знаходилась дома. Вночі вона чула крики. Коли вона вийшла на балкон, побачила хлопця, який лежав на землі. Вона вийшла на вулицю та побачила сусіда ОСОБА_8 , який був без свідомості, а також обвинуваченого.

- показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_15 - матері потерпілого ОСОБА_8 , а саме, що 18.07.2013 р. їй повідомили, що її сина побили та він знаходиться в тяжкому стані в лікарні. Після цього він довгий час лікувався і до даного часу погано себе почуває;

- показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_16 , а саме, що вночі 18.07.2013 він в компанії друзів, у тому числі, з ОСОБА_10 , відзначали день народження свідка ОСОБА_12 та всі крім нього вживали алкогольні напої. Коли біля їх компанії проходив потерпілий ОСОБА_8 , то у останнього з ОСОБА_10 виник конфлікт в ході якого обвинувачений вдарив потерпілого так, що той впав на землю, а ОСОБА_10 при цьому завдав йому кілька ударів по ребрах. Пролежавши на землі кілька хвилин, потерпілий піднявся і намагався піти, при цьому, намагаючись комусь подзвонити зі свого мобільного телефону. Побачивши те, що ОСОБА_8 намагається комусь подзвонити, ОСОБА_10 наздогнав його і сильно вдарив кулаком руки в область голови. Після нанесеного удару в голову потерпілий знову впав і вдарився головою об асфальт;

- показаннями допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_17 , який дав аналогічні показання що й свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_16 ;

- фактичними даними, що містяться в протоколі огляду місця події від 19.07.2013 р., згідно до якого оглянута ділянка місцевості, розташована по вул. Саперній, 14 в м. Харкові, де маються нашарування речовини бурого кольору (т.1 а.с. 11- 13);

- фактичними даними, що містяться в протоколі пред`явлення особи для впізнання, складеного 24.10.2013 р., згідно до якого потерпілий ОСОБА_8 впізнав ОСОБА_10 як особу, яка спричинила йому 18.07.2013 р. тілесні ушкодження (т.1 а.с.105 -108);

- фактичними даними, що містяться в протоколі проведення слідчого експерименту, проведеного 18.11.2013 року за участю потерпілого ОСОБА_8 , згідно до якого останній розказав та показав на місці події, при яких обставинах 18.07.2013 р йому було спричинено тілесні ушкодження (т.1 а.с. 188 - 198);

- фактичними даними, що містяться в протоколі проведення слідчого експерименту, проведеного 11.12.2013 року за участю свідка ОСОБА_12 , згідно до якого останній розказав та показав на місці як та при яких обставин 18.07.2013 р. потерпілому було спричинено тілесні ушкодження обвинуваченим ОСОБА_10 (т.1 а.с. 224 - 232);

- фактичними даними, що містяться у додатковому висновку експерта № 1340-А/13, згідно до якого у зв`язку з подіями 18.07.2013 р. у потерпілого ОСОБА_8 мали місце наступні ушкодження: важка черепно-мозкова травма: забій головного мозку з наявність коркових контузій, внутрішньочереповий крововилив, перелом потиличної кістки; зачинена травма грудної клітини: перелом 8, 9, 10, 11 ребер зліва по середньо-пахвової лінії. Механізм утворення ушкоджень, які мали місце у ОСОБА_8 не суперечать способу їх спричинення, на який вказує потерпілий в ході слідчого експерименту. Враховуючи локалізацію ушкоджень, які мали місце у ОСОБА_8 можна сказати, що в момент спричинення йому важкої черепно-мозкової травми він знаходився у вертикальному стані та був обернутий обличчям до нападника. У момент отримання травми грудної клітини, найімовірніше, потерпілий знаходився у горизонтальному положенні та був обернутий спиною. В область грудної клітини було нанесено декілька ударів, можливо чотири, або п`ять. Переломи ребер утворилися від дії тупих твердих предметів з обмеженою поверхнею. Такими предметами могли бути ноги людини. Важка черепно-мозкова травма утворилась від дії тупих твердих предметів з поширеною поверхнею (на що вказує лінійний перелом потиличної кістки) при падінні навзнак з прискоренням, на що вказує наявність забійної рани підборіддя, яка утворилася від однократного удару з великою силою. Між нанесеним ударом кулаком в обличчя та отриманими тілесними ушкодженнями голови (важка черепно-мозкова травма) вбачається прямий причинно-наслідковий зв`язок. Механізм утворення ушкоджень, які мали місце у ОСОБА_8 в цілому не суперечить способу їх спричинення, на який вказують свідки події.

Допитаний в судовому засіданні експерт ХОБСМЕ ОСОБА_18 , підтвердив висновки експертизи проведеної ним 20.11.2013 № 1340-А/13 ( т.1 а.с. 235 - 236) та пояснив, що заподіяні потерпілому тілесні ушкодження мають ознаки тяжких. Зазначена у потерпілого травма від падіння утворилась від нанесення сильного удару в обличчя. Розмежувати тілесні ушкодження які отримав ОСОБА_8 при ударі в обличчя та ті, що утворились від падіння, неможливо.

Оцінивши докази у їх сукупності, суд вірно дійшов висновку щодо доведеності вини ОСОБА_10 у скоєнні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 122 КК України, а саме умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених ст. 121, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я; та ч. 1 ст. 121 КК України, а саме умисне тяжке тілесне ушкодження небезпечне для життя в момент заподіяння.

Доводи викладені в апеляції захисника обвинуваченого, про те що дії ОСОБА_10 слід кваліфікувати за ст. 128 КК України, як необережне тяжке або середньої тяжкості тілесне ушкодження, колегія суддів вважає необґрунтованими та такими що спростовуються доказами, які були ретельно досліджені судом.

Так, потерпілий ОСОБА_8 дав в суді детальні показання про механізм спричинення йому обвинуваченим тілесних ушкоджень. Його покази підтверджуються поясненнями в суді свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_17 , ОСОБА_16 , а також при відтворенні обставин події за їх участю.

Сам ОСОБА_10 , не заперечував того, що в результаті виниклого з потерпілим ОСОБА_8 конфлікту, він штовхнув потерпілого і той впав на землю. Після того, як потерпілий підвівся і пішов, доставши мобільний телефон для здійснення дзвінку, напевно в міліцію, він для того, щоб потерпілий нікуди не дзвонив, підбіг до нього і наніс удар у щелепу останньому.

Таким чином, механізм утворення ушкоджень, які мали місце у потерпілого ОСОБА_8 в цілому не суперечить способу їх спричинення, на які вказують потерпілий, обвинувачений та свідки події.

Умисне тяжке тілесне ушкодження (ст. 121 КК України) з об`єктивної сторони характеризується дією або бездіяльністю у вигляді протиправного посягання на здоров`я іншої людини, наслідками у вигляді спричинення тяжких тілесних ушкоджень та причинним зв`язком між зазначеним діянням та наслідками, а із суб`єктивної - умисною формою вини (прямим або непрямим умислом), коли винний усвідомлює, що може заподіяти тяжку шкоду здоров`ю потерпілого, передбачає такі наслідки і бажає або свідомо припускає їх настання (ст. 24 КК України).

Необережне тяжке тілесне ушкодження (ст. 128 КК України) характеризується аналогічними елементами об`єктивної сторони, а за суб`єктивною стороною проявляється в необережній формі вини у вигляді злочинної самовпевненості або злочинної недбалості, визначення яких надано в ст. 25 КК України.

Отже, розмежування умисного протиправного заподіяння тяжких або середньої тяжкості тілесних ушкоджень іншій людині (ч.1 ст.121, ч.1 ст. 122 КК України) і необережного заподіяння тяжких чи середньої тяжкості тілесних ушкоджень (ст. 128 КК України) здійснюється як за об`єктивною, так і суб`єктивною сторонами цих злочинів.

Крім того, при визначенні ступеня тяжкості заподіяних тілесних ушкоджень за способом вчинення діяння враховуються локалізація, характер, механізм утворення травм та ушкоджень, які можуть бути визнані тяжкими, у тому числі й небезпечними для життя в момент заподіяння, а зміст і характер інтелектуального та вольового критеріїв вини у зазначених вище злочинах з матеріальним складом зумовлюються усвідомленням особою характеру вчиненого злочинного діяння, передбаченням його негативних наслідків та ставленням до цих наслідків.

Судом встановлено, що ОСОБА_10 без будь-якого попередження вдарив потерпілого, раптово завдав йому кулаком правої руки удар у підборіддя з великою силою, від чого потерпілий впав, ударившись головою об асфальтне покриття. Між нанесенням ударом кулаком в обличчя та отриманими тілесними ушкодженнями голови (важка черепно-мозкова травма) вбачається прямий причинно-наслідковий зв`язок.

Таким чином, за встановлених судом фактичних обставинах, дії ОСОБА_10 мали активний характер, були протиправними, між цими діями і їх наслідками існував прямий причинний зв`язок, а самі наслідки у вигляді тяжких тілесних ушкоджень були спричинені потерпілому не тільки в результаті його падіння та удару головою об тверду поверхню, а й завдання потерпілому удару кулаком з силою у підборіддя. Надмірна сила удару, його раптовість та спрямування свідчили про те, що ОСОБА_10 об`єктивно усвідомлював суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачав можливість настання наслідків у вигляді спричинення будь-якої за тяжкістю шкоди здоров`ю потерпілому, хоча й не конкретизував у своїй свідомості, якою саме буде шкода. Тобто він діяв з неконкретизованим (невизначеним) умислом, за яким,незалежно від того, чи є такий умисел прямим або непрямим, настає відповідальність за фактично спричинену шкоду - у даному випадку за умисне заподіяння ОСОБА_8 тяжких тілесних ушкоджень.

Враховуючи силу нанесених ударів кулаками та ногами, місце їх нанесення - голова потерпілого та тулуб, їх наслідки - важка черепно-мозкова травма: забій головного мозку з наявністю коркових контузій, внутрішньочереповий крововилив, перелом потиличної кістки; зачинена травма грудної клітини: перелом 8, 9, 10, 11 ребер зліва по середньо-пахвовій лінії тобто тяжке та середньої тяжкості тілесне ушкодження, неможна казати про необережність скоєного кримінального правопорушення.

Безпідставними є і твердження апелянта про те, що обвинувачений на час скоєння інкримінованих йому правопорушень, не перебував у стані алкогольного сп`яніння. Так, свідки ОСОБА_17 , ОСОБА_16 , ОСОБА_12 як на досудовому розслідуванні так і в суді підтвердили факт вживання спиртних напоїв в той день обвинуваченим, а не безалкогольного напою, як вказував сам ОСОБА_10 . Підстав не довіряти показанням вказаних свідків немає.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_10 суд призначив у відповідності з положеннями Загальної частини КК України - у межах, встановлених санкцією статті Особливої частини КК України, яка передбачає відповідальність за скоєні ним злочини. При цьому суд врахував ступінь суспільної небезпеки скоєних злочинів, та дані про особу винного, який свою провину не визнав, не розкаявся, матеріальної допомоги потерпілому не надавав, не працює, за час проживання по місцю свого мешкання характеризується негативно, раніше судимий та скоїв кримінальні правопорушення в період призначеного судом іспитового строку. Обставиною, що обтяжує покарання, відповідно до вимог ч.1 п.13 ст. 67 КК України, суд обгрунтовано визнав вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння. Обставин що пом`якшують покарання судом не встановлено.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи, викладені в апеляції захисника задоволенню не підлягають. По даній справі постановлено законне та обґрунтоване рішення, яке скасуванню або зміні не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Київського районного суду м. Харкова від 19 вересня 2014 рокуу відношенні ОСОБА_10 без змін.

Ухвала апеляційного суду Харківської області набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Судді:

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_5