АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 квітня 2015 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:
Головуючого-судді: ОСОБА_1
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участі секретаря: ОСОБА_4
судового розпорядника: ОСОБА_5
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Миколаєва, громадянин України, українець, із неповною середньою освітою, не працює, не навчається, раніше судимий:
· 03.03.2014 року Заводським районним судом м. Миколаєва за ч. 2 ст. 289 КК України до 5 років позбавлення волі та якого звільнено від відбування покарання із іспитовим строком на 2 роки;
· 03.06.2014 року ухвалою апеляційного суду Миколаївської області вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 03.03.2014 року змінено та призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі із іспитовим строком на 1 рік,
проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,
__________________________________________________________________
Ап. провадження: № 11-кп/784/295/15 Головуюча у 1-й інстанції: ОСОБА_9
Категорія: ч. 1 ст. 185 КК України Доповідач апеляційної інстанції: ОСОБА_1
Учасники судового провадження:
Прокурор: ОСОБА_10
Обвинувачений: ОСОБА_8
Захисник: ОСОБА_7
Законний представник обвинуваченого: ОСОБА_6 .
Потерпіла ОСОБА_11 : Законний представник потерпілої : ОСОБА_12 .
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції:
Вироком суду обвинувачений ОСОБА_8 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 1 року позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового складання покарання за цим вироком та вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 03.03.2014 року остаточно призначено покарання у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги:
В апеляційній скарзі законний представник обвинуваченого ОСОБА_8 - ОСОБА_6 просить вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 25.02.2015 року скасувати та направити кримінальне провадження на новий судовий розгляд в суд першої інстанції.
Захисник ОСОБА_7 в суді апеляційної інстанції від свої скарги відмовився на підставі ч.1 ст.403 КПК України..
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу:
В апеляційній скарзі законний представник обвинуваченого - ОСОБА_6 , вважає, що суд першої інстанції під час розгляду кримінального провадження, допустив однобічність розгляду справи, що на її думку призвело до невідповідності призначеного судом покарання, ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого.
Вважає, що суд першої інстанції, повинен був допитати потерпілу під час судового розгляду, проте обмежився лише допитом її законного представника. Крім того, вказує, що суд при призначені покарання не врахував, що обвинувачений скоїв злочин середньої тяжкості, вину свою визнав, добровільно відшкодував потерпілій моральну та матеріальну шкоду, а також, те що обвинувачений виріс в сім`ї, де батьки страждають вадами зору та слуху.
Обставини, встановлені судом першої інстанції:
Вироком суду ОСОБА_8 визнаний винним в тому, що він 21.03.2014 року, близько 14 години, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , зловживаючи довірою потерпілої ОСОБА_11 та тим, що вона відволікла свою увагу, таємно викрав із її сумки золоту каблучку вагою 2, 25 грамів 750 проби, вартістю 1015 грн., якою розпорядився на власний розсуд.
Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції:
Заслухавши доповідь судді, доводи законного представника обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 які підтримали апеляційні вимоги викладені в тексті апеляційної скарги, думку обвинуваченого, який підтримав вимоги свого законного представника та пояснив що не вчиняв злочину, думку потерпілої та її представника, які просили суворо обвинуваченого не карати, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг та просив залишити вирок суду першої інстанції без змін, вивчивши матеріали кримінального провадження та допитавши потерпілу, колегія суддів дійшла до наступного.
Вина ОСОБА_8 у вчинені крадіжки власного майна потерпілої за обставин, викладених у вироку, підтверджуються доказами, наведеними у цьому вироку суду першої інстанції. Свою вину у вчиненні цього злочину у суді першої інстанції повністю визнав і обвинувачений.
Доводи законного представника обвинуваченого - ОСОБА_6 про те, що суд першої інстанції безпідставно не допитав потерпілу ОСОБА_11 , обмежившись допитом її законного представника є необґрунтованими.
Відповідно до журналу судового засідання та технічного звукозапису судового засідання, суддею, відповідно до вимог ст. 393 КПК України, було винесено на обговорення учасників судового провадження питання, щодо недоцільності виклику потерпілої в судове засідання та її допиту у зв`язку із повним визнанням обвинуваченим своєї вини. Жодних заперечень від учасників судового розгляду, у тому числі і від законного представника обвинуваченого, з цього приводу не надійшло (а. п. 43 46). Усі учасники погодились з таким порядком розгляду цієї справи. Крім того, судом було додатково роз`яснено, що у такому випадку сторони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, тому такі доводи законного представника ОСОБА_6 колегія суддів не може прийняти до уваги. Більш того, в апеляційному суді потерпіла спростувала покази обвинуваченого та твердження його законного представника про те, що він не вчиняв крадіжки її каблучки.
Колегія суддів вважає, що така позиція обвинуваченого та його законного представника спрямовані на ухилення від відповідальності та спотворення дійсних обставин події злочину.
Стосовно призначеного покарання обвинуваченому, то воно, на думку колегії суддів, призначено відповідно до вимог ст. ст. 65, 66 КК України, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, даних про особу обвинуваченого, який характеризується посередньо, раніше судимий, а також того, що обвинувачений вину свою визнавав повністю, висловлював каяття та повністю відшкодував шкоду завданим ним злочином.
Разом з тим, колегія суддів, не може погодитись з твердженням апелянта про можливість звільнення обвинуваченого від призначеного покарання, оскільки обвинувачений раніше вже був звільнений від відбування покарання за раніше скоєне ним кримінальне правопорушення, і новий злочин ним вчинений в період іспитового строку за попереднім вироком. Покладених на нього тим вироком обов`язків обвинувачений не виконав, а тому остаточне покарання йому призначено у відповідності до вимог ст.. 71 КК України, що само по собі унеможливлює повторне звільнення обвинуваченого від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України.
Таким чином, вирок суду першої інстанції, на думку колегії суддів, слід вважати законним, обґрунтованим та вмотивованим. Підстав для його зміни або скасування колегія суддів не вбачає.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 405, 407 КПК України, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В :
Вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 25.02.2015 року, відносно обвинуваченого ОСОБА_8 засудженого за ч. 1 ст. 185 КК України залишити без змін, а апеляційну скаргу його законного представника на цей вирок залишити без задоволення.
Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.
Головуючий : Судді :