Справа № 627/1739/14-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20.01.2015 рокусмт. Краснокутськ

Краснокутський районний суд Харківської області в складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Краснокутськ Харківської області кримінальне провадження №0000277 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Березівка, Новосибірського району, Новосибірської області, громадянина України, українця, не працюючого, маючого неповну - середню освіту, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого 29.10.2013 року Краснокутським районним судом Харківської області за ч.1 ст.164 КК України до покарання у вигляді 100 годин громадських робіт,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 164 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи раніше засудженим 29.10.2013 року Краснокутським районним судом Харківської області за ч.1 ст.164 КК України до покарання у вигляді 100 годин громадських робіт, у якого судимість не знята та не погашена, на шлях виправлення не став та вчинив нове кримінальне правопорушення при наступних обставинах:
ОСОБА_4 відповідно до виконавчого листа Великописарівського районного суду Сумської області № 1803/1159/2012 від 3 липня 2012 року, зобовязаний сплачувати аліменти на користь ОСОБА_5 на утримання неповнолітніх ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в розмірі 350,00 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 19 червня 2012 року до досягнення дітьми повноліття.

Але проживаючи за адресою: АДРЕСА_2 , всупереч вищевказаному виконавчому листу з грудня 2013 року по вересень 2014 року, в зв`язку з обмеженістю грошових коштів на утримання дітей, у ОСОБА_4 виник злочинним умисел, направлений на злісне ухилення від сплати аліментів на користь ОСОБА_9 на утримання дітей.

Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_4 в період часу з грудня 2013 року по вересень 2014 року злісно ухилявся від сплати аліментів наступним чином: ОСОБА_4 маючи тимчасові заробітки не сплачував аліменти на користь ОСОБА_9 на утримання дітей. Крім цього на облік в центр зайнятості не став, в результаті чого, сума заборгованості по аліментам в період з грудня 2013 року по вересень 2014 року склала 10500 грн.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнав повністю.

В судове засідання потерпіла не з`явилася, однак надала суду заяву про слухання справи у її відсутність.

Покази ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованому йому органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніву щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

На підставі викладеного, суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 164 КК України, а саме:

· злісне ухилення від сплати, встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), вчинене особою, раніше судимою за злочин, передбачений цією статтею.

Призначаючи міру покарання ОСОБА_4 суд, у відповідності до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відноситься до злочинів невеликої тяжкості, особу обвинуваченого, який не працює, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 згідно ст. 67 КК України є рецидив злочину.

Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Аналізуючи усі докази, обставини справи, ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, дані, що характеризують особу обвинуваченого, суд приходить до висновку про те, що виправлення та перевиховання можливе без ізоляції його від суспільства, тобто суд вважає можливим призначити обвинуваченому ОСОБА_4 міру покарання не пов`язану з обмеженням волі. На погляд суду, зазначене покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 на стадії досудового розслідування не обирався. Підстав для обрання запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

По провадженні цивільний позов не заявлявся.

Процесуальні витрати не понесені.

Речові докази по справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.164 КК України та призначити йому покарання за цим законом у вигляді 1 (одного) року обмеження волі.

В силу ст.75 КК України ОСОБА_4 від відбуття призначеного покарання звільнити з випробувальним терміном 1 (один) рік.

Згідно ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи і періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається учасникам процесу.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Харківської області через Краснокутський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1