АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Чернівці «
17 » квітня 2007 р.

колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду
Чернівецької області у складі:

головуючого Огородника А.П.

суддів Кифлюка В.Ф., Підгорної
С.П.

за участю прокурора Сулятицького І.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляцією
засудженого ОСОБА_1 на вирок Сокирянського районного суду Чернівецької області
від «31 » січня 2007 року.

Цим вироком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України,
уродженець та мешканець АДРЕСА_1, неодружений, непрацюючий, з середньою
освітою, раніше неодноразово судимий, останній раз 30.05.2003 року Кодимським
районним судом Одеської області за ст.ст. 185 ч.2, 185 ч.З, 70, 71 КК України
до 5 років 6 місяців позбавлення волі, відбував покарання в Сокирянській
виправній колонії № 67, м. Сокиряни Чернівецької області -

засуджений за ст. 393 ч.1 КК України, за якою призначено йому покарання у
виді трьох років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю
вироків частково приєднано до призначеного покарання невідбуту частину
покарання за вироком Колимського районного суду Одеської області від 30 травня
2003 року за ст.ст. 185 ч.2, 185 ч.З, 70, 71 КК України та остаточно призначено
ОСОБА_1 покарання у виді трьох років шести місяців позбавлення волі.

Справа №11-129/2007р. Головуючий
у 1 інстанції:

Категорія: ст. 393 ч.1 Римлянська
Г.О.

КК України Доповідач: Огородник А.П.

2

Міра запобіжного заходу засудженому ОСОБА_1
залишена у вигляді тримання під вартою.

Строк
відбуття покарання рахується з 27 листопада 2006 року.

Згідно з вироком ОСОБА_1 визнаний винуватим і засуджений
за те, що, будучи засудженим вироком суду на 5 років 6 місяців позбавлення волі
і відбуваючи покарання в Сокирянській виправній колонії № 67, м. Сокиряни
Чернівецької області, 6 листопада 2006 року вчинив втечу з місць позбавлення
волі.

На вирок надійшла апеляція засудженого
ОСОБА_1, в якій він, не оспорюючи кваліфікацію дій та доведеність вини, просить
змінити вирок суду і призначити більш м'яке покарання, посилаючись на те, що у
нього хвора мати пенсійного віку, яка потребує догляду, а також просить
врахувати його щире каяття.

Заслухавши доповідача, засудженого, який підтримав-свою
апеляцію, висновок прокурора про залишення вироку без змін, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів не знаходить
підстав для її задоволення.

Вина засудженого ОСОБА_1 в скоєні злочину при обставинах,
викладених у вироку суду, доведена і підтверджується зібраними по справі
доказами, яким дана вірна юридична оцінка і які були оголошені в судовому
засіданні та з якими засуджений погодився.

Крім того, свою вину засуджений визнав під
час судового слідства, що підтверджується протоколом судового засідання (а.с.
65-69), з якого видно, що ОСОБА_1 вину у скоєному злочині визнав повністю,
погодився з тим, щоб обмежитись його допитом та дослідити матеріали справи, що
характеризують його особу, з якими він повністю згідний та заперечень немає.
Зміст ст. 299 КПК України йому був роз'яснений і він його зрозумів.

Свою вину засуджений визнав і в поданій апеляції, в якій
також погодився з покаранням, вважаючи його гуманним та милосердним.

Дії ОСОБА_1 вірно кваліфіковані судом за ст.
393 ч.1 КК України, оскільки він скоїв втечу з місць позбавлення волі, будучи
особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі.

Посилання засудженого на те, що у нього залишилась хвора
мати пенсійного віку не можуть бути взяті до уваги, як пом'якшуючі покарання
обставини, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б
підтверджували це. Крім того, сам засуджений під час розгляду справи в суді
першої інстанції не вказував на цей факт і не заявляв клопотання про приєднання
до справи відповідних документів.

Також колегія суддів не знаходить підстав для задоволення
прохання засудженого щодо врахування його щирого каяття, оскільки воно було
враховано судом першої інстанції при призначенні покарання як обставина, що
пом'якшує покарання.

Що стосується призначеної судом міри покарання ОСОБА_1,
то підстав до її пом'якшення колегія суддів не вбачає, оскільки покарання
засудженому призначене у відповідності до вимог ст. 65 КК України, з
урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, даних про його особу і
обставин, що обтяжують та пом'якшують покарання.

А тому, на думку колегії суддів, суд правильно дійшов висновку, що
обране судом покарання
є необхідним і
достатнім для виправлення

3

засудженого та попередження нових злочинів.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України, колегія
суддів, -

УХВАЛИЛА:

Вирок Сокирянського районного суду Чернівецької області від 31 січня 2007
року щодо ОСОБА_1 залишити без змін, а апеляцію останнього - без задоволення.

Головуючий (підпис) А.П.Огородник

Судді (підпис) В.Ф. Кифлюк

(підпис) С.П.
Підгорна