У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Федченка О.С.,

суддів

Таран Т.С. і Нікітіна Ю.І.

за участю прокурора

Колесниченка О.В.

розглянула в судовому засіданні в м. Києві 25 грудня 2007 року кримінальну справу за
касаційним поданням заступника прокурора м. Севастополя на
вирок Гагарінського районного суду м. Севастополя від 04 жовтня 2006 року та
ухвалу апеляційного суду м. Севастополя від 05 грудня 2006 року щодо ОСОБА_1

Вироком
Гагарінського районного суду м. Севастополя від 04 жовтня 2006 року

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженку м. Севастополя,

громадянку України,

раніше не судиму,

виправдано за ч. 1 ст. 358 КК України за відсутністю в її діянні складу
злочину.

Ухвалою апеляційного суду м. Севастополя від 05 грудня 2006 року зазначений
вирок залишено без зміни.

ОСОБА_1 органами досудового слідства обвинувачувалась за ч. 1 ст. 366 КК України у тому, що
вона, будучи посадовою особою - інженером з технічного нагляду за будівлями і
спорудами господарської групи закладів
освіти Гагарінського району м. Севастополя, у період з квітня по липень 2005
року вносила завідомо неправдиві відомості до офіційних документів.

Постановою прокурора від 22 вересня 2006 року в судовому засіданні
обвинувачення щодо ОСОБА_1 було змінено з ч. 1 ст. 366 на ч. 1 ст. 358 КК
України, згідно з якою остання обвинувачувалась у тому, що для участі свого
чоловіка - приватного підприємця ОСОБА_2 в тендері по закупівлі продукції
сільського господарства для дитячих установ Гагарінського району м. Севастополя
передала до тендерного комітету необхідні документи, які власноручно завірила від
його імені, а також власноручно заповнила бланки, які згодом стали документами,
що надали ОСОБА_2 права і обов'язки учасника тендера, та підписала їх від імені
ОСОБА_2 в графах “керівник” і “підприємець”.

У касаційному поданні прокурор, посилаючись на те, що в діях ОСОБА_1 наявний склад злочину,
передбачений ч. 1 ст. 358 КК України, порушує питання про скасування судових
рішень з направленням справи на новий судовий розгляд у зв'язку з неправильним
застосуванням кримінального закону. На думку прокурора, ОСОБА_1 не мала права
засвідчувати документи від імені ПП ОСОБА_2, а висновок суду про те, що вона
діяла за взаємною згодою із чоловіком на праві спільної сумісної власності
подружжя, є необґрунтованим.

Виправдана ОСОБА_1 і її захисник ОСОБА_3 подали заперечення на касаційне
подання прокурора, в якому зазначають, що постановлені судові рішення є
законними і обґрунтованими та просять залишити їх без зміни, а касаційне
подання прокурора - без задоволення.

Заслухавши доповідача, думку прокурора Колесниченка О.В., який підтримав
касаційне подання, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи
касаційного подання, колегія суддів вважає, що подання прокурора підлягає
задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 4 ст. 327 КПК України, виправдувальний вирок постановляється у
випадках, коли не встановлено події злочину, коли в діянні підсудного немає
складу злочину, а також коли не доведено участі підсудного у вчиненні злочину.

Місцевий і апеляційний суди вказаної вимоги закону не виконали.

Диспозиція ч. 1 ст. 358 КК України передбачає настання кримінальної
відповідальності за підроблення документа, який видається чи посвідчується
громадянином-підприємцем, і який надає права або звільняє від обов'язків, з
метою використання його як підроблювачем, так і іншою особою.

Обґрунтовуючи свій висновок про відсутність в діях ОСОБА_1 складу злочину,
передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, суд послався на показання самої
підсудної, яка свою вину не визнала і пояснила, що документи вона не
підроблювала, а тільки заповнила та завірила їх копії, поставивши підпис за
свого чоловіка - ОСОБА_2; свідка ОСОБА_2 про те, що оформленням тендерної
документації на його усне прохання займалася дружина - ОСОБА_1; свідків ОСОБА_4,
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про те, що ПП ОСОБА_2 переміг у тендері, оскільки
запропонував найнищі ціни на сільськогосподарську продукцію (т. 3 а. с. 49-
50).

Разом з тим, виправдовуючи ОСОБА_1, суд не врахував наступного.

По-перше, зі змісту ч. 1 ст. 358 КК України вбачається, що посвідчення або
інші документи можуть походити від органів державної влади та органів місцевого
самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності,
громадян-підприємців, нотаріусів, інших осіб, які мають право видавати або
посвідчувати такі документи. Документи за формою повинні бути складені належним
чином і мати необхідні реквізити - відбиток печатки, підпис, номер, дату, тощо.

По-друге, під підробленням документа потрібно розуміти як повне
виготовлення сфальсифікованого документа, так і часткову фальсифікацію змісту
справжнього документа, коли перекручування істини відбувається шляхом внесення
у документ неправдивих відомостей, таких як виправлення, внесення фіктивних
записів, знищення частини тексту, витравлення, підчистка, змивання, підробка
підпису та т. і.

По-третє, суспільно небезпечне діяння, передбачене ч. 1 ст. 358 КК України
є злочином з формальним складом і вважається закінченим з моменту вчинення
зазначених в цьому законі дій.

І нарешті, як убачається із показань свідка ОСОБА_6, тендерний комітет
видає конкурсантам перелік документів, які необхідно оформити для отримання
права взяти участь у тендері, після чого перевіряється їх наявність і в разі
відсутності хоча б одного документа учасник тендера такого права позбавляється, що на думку колегії суддів, свідчить про передчасний
висновок суду про те, що право на участь ПП ОСОБА_2 у тендері не залежало від
того, хто саме заповнив та завірив документацію його учасника (т. 3 а. с. 50
зв.).

Крім того, посилання суду на главу Сімейного кодексу України, яка регулює
право спільної сумісної власності подружжя, на думку колегії суддів, є
безпідставним, оскільки зі змісту ст. 65 цього Кодексу випливає, що в разі
укладення одним із подружжя договору, який виходить за межі дрібного
побутового, згода другого з подружжя має бути подана письмово.

Перевіркою матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_2 такої письмової згоди
не подавав.

До того ж, крім підроблення підпису ОСОБА_2 в договорі на постачання
сільськогосподарської продукції № 3 від 25 липня 2007 року ОСОБА_1 органами досудового слідства
обвинувачувалась також і в завіренні інших документів, зокрема тих, які надали
приватному підприємцю
ОСОБА_2 права і обов'язки учасника тендера.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що рішення суду про
виправдання ОСОБА_1 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України,
за відсутністю в її діянні складу злочину є передчасним, а тому не може бути
визнаним законним. У зв'язку з цим вирок суду підлягає скасуванню, а справа - направленню
на новий судовий розгляд, під час якого належить вжити заходів для повного,
всебічного дослідження обставин справи, дати вірну оцінку зібраним доказам та
правильно застосувати кримінальний закон, в залежності від чого постановити
законне та обґрунтоване рішення.

Апеляційний суд, розглядаючи справу щодо ОСОБА_1 за апеляцією прокурора, не
звернув уваги на вказані обставини, а тому й ухвала апеляційної інстанції
підлягає скасуванню.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 394 - 396 КПК України, колегія
суддів

У Х В А Л И Л А :

касаційне подання заступника прокурора м. Севастополя задовольнити.

Вирок Гагарінського районного суду м. Севастополя від 04 жовтня 2006 року
та ухвалу апеляційного суду м. Севастополя від 05 грудня 2006 року щодо ОСОБА_1
скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд у той же суд в іншому
складі суддів.

С У
Д Д І :

Федченко О.С.
Таран Т.С. Нікітін Ю.І.