Справа
№ 11 -А-1506
інстанції: Тарасенко З.Й.
Доповідач в апеляційній інстанції: Дембовський С.Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2007
року Колегія судців судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду м.
Києва у складі:

головуючого-судді Дембовського С.Г.

суддів Глиняного В.П.

Дмитренко
Г.М.

за участю прокурора Рабінчук Т.І.

засуджених ОСОБА_1

ОСОБА_2

та їх захисників ОСОБА_3

ОСОБА_4

розглянула
у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляції прокурора, який брав
участь у розгляді справи судом першої інстанції, засудженого ОСОБА_1 та його
захисника ОСОБА_3 на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 29 травня
2007 року.

Цим вироком
засуджено

ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя АДРЕСА_1, українця, громадянина України,
освіта середня спеціальна, не одруженого, працював столяром в артілі
„Кедр", раніше судимого:

19
серпня 2005 р. Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 4 ст. 296 КК України
на 3 роки 6 місяців позбавлення волі (звільнений від подальшого відбуття
покарання 3 жовтня 2005 р. постановою Шевченківського районного суду м. Києва
згідно ст. 3 п. „б", ст. 8 Закону України „Про амністію"), -

за ч. 2
ст. 187 КК України на 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна,
та

ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця та жителя АДРЕСА_2, українця, громадянина України,
освіта середня технічна, не одруженого, не працюючого, раніше судимого:

2

8
вересня 2006 p. Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 185 КК
України на 1 рік позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого з
випробуванням, з іспитовим строком 1 рік 6 місяців, -

за ч. 2
ст. 187 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, на 4 роки 6 місяців
позбавлення волі з конфіскацією майна. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за
сукупністю злочинів, зазначено про окреме виконання цього вироку та вироку
Дніпровського районного суду м. Києва від 8 вересня 2006 р.

Стягнуто
з засуджених солідарно на користь потерпілого ОСОБА_5 1644 грн.

Згідно
вироку засуджених визнано винними у тому, що вони 26 липня 2006 p., близько 0 год. 30 хв., за
попередньою змовою між собою та ОСОБА_6 біля будинку № 3 на пр. Возз'єднання у
м. Києві, здійснили розбійний напад на потерпілого ОСОБА_5, та заволоділи
майном останнього на загальну суму 1644 грн.

В своїй
апеляції із змінами та доповненнями прокурор зазначає, що судом невірно
викладені фактичні обставини справи, які були встановлені в ході судового
слідства, чим істотно порушено кримінально-процесуальний закон. Вказує, до того
ж, що судом призначено надто м'яке покарання засудженим, без врахування тяжкості
злочину та осіб винних. Просить вирок скасувати у зв'язку з неправильним
застосуванням кримінального закону та постановити новий, яким, не змінюючи
кваліфікацію учиненого злочину, призначити покарання ОСОБА_1 у вигляді 9 років
позбавлення волі з конфіскацією майна, а ОСОБА_2, із застосуванням ст. 71 КК
України, -7 років 6 місяців позбавлення волі без застосування ст. 69 КК
України. При цьому рахувати строк відбуття покарання ОСОБА_1 з 5 жовтня 2006 p.,
ОСОБА_2 з 5 січня 2007 р.

В своїх
апеляціях з доповненнями засуджений ОСОБА_1 та його захисник ОСОБА_3,
посилаючись на однобічність, неповноту і неправильність досудового та судового
слідства, невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним
обставинам справи, допущених істотних порушень кримінально-процесуального
закону, просять вирок скасувати як незаконний, та постановити свій вирок. Крім
того, в апеляції захисника висловлюється позиція про повернення кримінальної
справи на додаткове розслідування.

Заслухавши
доповідь судді апеляційного суду, пояснення прокурора, яка підтримала апеляцію
прокурора лише в частині обчислення строку покарання ОСОБА_2, а щодо
задоволення інших апеляцій заперечувала, засудженого ОСОБА_1 та його захисника,
які, підтримавши свої

3

апеляції,
просили скасувати вирок і повернути справу на додаткове розслідування, а також
заперечували щодо задоволення апеляції прокурора, засудженого ОСОБА_2 та його
захисника про не підтримання всіх поданих апеляцій, та про залишення вироку без
змін, вивчивши справу, обговоривши доводи апеляцій, провівши судові дебати і
надавши засудженим останнє слово, колегія суддів вважає, що апеляції прокурора,
засудженого ОСОБА_1 та його захисника не підлягають до задоволення.

Винність
засуджених у вчиненні розбійного нападу за обставин, викладених у вироку,
підтверджується наявними у справі доказами, а саме: показаннями на досудовому
слідстві та в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_5про учинення на нього
нападу (а. с. 264-267); показаннями під час досудового слідства, підтвердженими
при відтворенні обстановки та обставин події і на очній ставці, а також в
процесі судового розгляду засудженого ОСОБА_2 про повне визнання своєї вини в
учиненні розбійного нападу на ОСОБА_5, а також про участь та домінуючу роль у
цьому нападі ОСОБА_1 (а. с. 68-70, 93-95, 232-237); показаннями в судовому
засіданні свідка ОСОБА_7 про учинення ОСОБА_1. та ОСОБА_2 нападу на ОСОБА_5(а.
с. 267 зв. - 268); даними висновку судово-медичної експертизи про спричинення
ОСОБА_5 тілесних ушкоджень, що потягли розлад здоров'я на строк більше 6 днів,
але менше 21 дня (а. с. 45-47).

Фактично
встановлені судом першої інстанції обставини відповідають наявним доказам,
останнім судом дано належну оцінку і обвинувальний вирок відносно ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 постановлено обґрунтовано та їх дії вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 187
КК України.

Доводи
апеляцій засудженого та його захисника щодо допущених неповноти та
неправильності досудового та судового слідства, істотних порушень
кримінально-процесуального закону, невідповідності викладених судом висновків
фактичним обставинам справи, а також доводи апеляції прокурора про невірне
викладення фактичних обставин справи та істотне порушення
кримінально-процесуального закону, колегія суддів розцінює як безпідставні,
оскільки вони не обумовлені матеріалами справи і спростовуються наявними
фактичними даними.

При
призначенні покарання засудженим судом було враховано характер та ступінь
тяжкості вчиненого ними злочину, особи винних, особисту роль кожного у
вчиненому та суб'єктивне ставлення до цього, а також конкретні обставини
справи.

Приймаючи
до уваги щире каяття ОСОБА_2 в учиненому, його сприяння розкриттю
інкримінованого злочину, а також стан здоров'я та

4

менш активну
роль у розбійному нападі, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої
інстанції обґрунтовано застосовано до цього засудженого ст. 69 КК України та
правильно визначено йому розмір покарання.

Наявність
формальної посередньої характеристики з місця проживання ОСОБА_2 (а. с. 106), а
також його попередньої судимості, на думку колегії судців не можуть бути
визнані безумовними підставами, які б свідчили про не обґрунтованість
застосування до нього вимог ст. 69 КК України.

При
цьому колегія суддів враховує і те, що матеріали справи містять дані, в яких
вказується про позитивну характеристику ОСОБА_2 (а. с. 103, 104, 105, 254), а
також звертає увагу на зміст об'єктивної сторони вчиненого ним злочину за
попередньою судимістю (за місцем свого проживання викрав сковороду, яка
належала його матері).

Оскільки
ОСОБА_2 інкримінований йому злочин учинив 26 липня 2006 p., тобто до постановления 8 вересня 2006
р. відносно нього вироку Дніпровським районним судом м. Києва, то судом першої
інстанції правильно зроблено висновок про призначення остаточного покарання
засудженому за правилами ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів.

З
урахуванням фактичних обставин справи, а також поведінки самого потерпілого,
яка передувала нападу, та його позиції під час судового розгляду, розміру
спричиненої матеріальної шкоди та факту повернення потерпілому частини викраденого,
відсутності тяжкої шкоди здоров'ю потерпілого та інших тяжких наслідків,
завданих злочином, колегія суддів не вбачає підстав для збільшення розміру
покарання засудженим.

У
зв'язку з викладеним, доводи апеляції прокурора щодо призначення засудженим
надмірно м'якого покарання та допущеного судом неправильного застосування
кримінального закону колегія суддів вважає безпідставними.

Надуманими
є також доводи апеляції прокурора про невірне обчислення строку відбуття
покарання засудженому ОСОБА_1, оскільки судом правильно зазначено про рахування
цього строку останньому з 5 жовтня 2006 р.

Що
стосується допущеної судом неточності при вирахуванні початку строку відбуття
покарання засудженому ОСОБА_2 (а. с. 162), то вона, на думку колегії суддів,
може бути усунена на стадії виконання вироку в порядку ст. ст. 409,411 КПК
України.

5

Виходячи
з наведеного, апеляції прокурора, засудженого та його захисника не підлягають
до задоволення.

Разом з
тим, вирок суду в порядку ст. 365 КПК України підлягає зміні з виключенням з
його мотивувальної частини посилання на учинення засудженими розбійного нападу
за попередньою змовою з ОСОБА_6 Оскільки матеріали кримінальної справи відносно
ОСОБА_6 виділені в окреме провадження (а. с. 96), то і вирок відносно
засуджених має містити посилку саме на цю обставину.

Керуючись ст.
ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляції
прокурора, засудженого та його захисника залишити без задоволення.

В
порядку ст. 365 КПК України вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 29
травня 2007 р. відносно засуджених ОСОБА_1 та ОСОБА_2 змінити.

Виключити
з мотивувальної частини вироку посилання на учинення ОСОБА_1. та ОСОБА_2 розбою
за попередньою змовою з ОСОБА_6, зазначивши, що злочин учинено засудженими за
попередньою змовою з особою, відносно якої матеріали справи виділені в окреме
провадження.

В решті вказаний
вирок залишити без зміни.

Рекомендувати
суду першої інстанції в порядку ст. ст. 409, 411 КПК України усунути неточність
у вирахуванні початку строку відбуття покарання засудженому ОСОБА_2