АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 537/241/15-к Номер провадження 11-кп/786/319/15Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.185 КК - С.Т.
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 травня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддів при секретаріОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора прокуратури м. Кременчук на вирок Крюківського районного суду м. Кременчук Полтавської області від 18 лютого 2015 року,

ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Білецьківка, зареєстрований в АДРЕСА_1 , мешканець АДРЕСА_2 , громадянин України, з середньою освітою, неодружений, судимий,

визнаний винуватим та засуджений за ч.2 ст.185 КК України на 5 місяців арешту.

На підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до покарання за даним вироком невідбутої частини покарання за вироком Крюківського районного суду м. Кременчук Полтавської області від 12 листопада 2012 року у виді 10 днів арешту, остаточно засуджений на 5 місяців 10 днів арешту.
Згідно вироку, обвинувачений визнаний винуватим у тому, що він, 1 липня 2014 року близько 12 год., перебуваючи в квартирі АДРЕСА_3 , повторно, таємно, викрав у потерпілого ОСОБА_8 ноутбук «Самсунг» з аксесуарами загальною вартістю 3250 грн.

В апеляційній скарзі прокурор просить змінити вирок у зв`язку з незастосуванням кримінального закону, який підлягає до застосування. Зазначає, що суд, всупереч вимогам п.2 ч.1 ст.72 КК України, при призначенні покарання за сукупністю вироків не мотивував перерахування невідбутої частини покарання за попереднім вироком та застосував лише приписи ст.71 КК України.

Вважає за необхідне призначити ОСОБА_7 за ч.2 ст.185 КК України покарання у виді 5 місяців арешту. На підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до покарання за даним вироком невідбутої частини покарання за вироком Крюківського районного суду м. Кременчук Полтавської області від 12 листопада 2012 року у виді 110 годин громадських робіт, що, згідно з п.2 ч.1 ст.72 КК України відповідає 13 дням арешту, остаточно засудити на 5 місяців 10 днів арешту.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який не підтримав апеляційну скаргу та не вбачав підстав для зміни вироку суду, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення, виходячи з такого.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, за наведених у вироку обставин і така кваліфікація його дій в апеляційній скарзі не оспорюються.

Доводи апеляційної скарги прокурора про помилку суду при призначенні покарання за сукупністю вироків не ґрунтуються на вимогах закону.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_7 12 листопада 2012 року був засуджений вироком Крюківського районного суду м. Кременчук Полтавської області за ч.2 ст.263 КК України на 120 годин громадських робіт, з яких станом на 18 лютого 2015 року, тобто на день постановлення оскаржуваного вироку, відпрацював 10 год. Таким чином невідбута частина покарання складала 110 годин громадських робіт.

Призначаючи обвинуваченому покарання за сукупністю вироків, місцевий суд, як того вимагають приписи ст.71 КК України, частково приєднав до покарання за даним вироком невідбуту частину покарання за вироком Крюківського районного суду м. Кременчук Полтавської області від 12 листопада 2012 року у виді 10 днів арешту, що згідно з п.2 ч.1 ст.72 КК України відповідає 80 годинам громадських робіт.
Тобто, суд призначив покарання у відповідності з вимогами кримінального закону, за правилами, передбаченими статтями 71, 72 КК України.
Тому твердження прокурора про незастосування судом закону, який підлягає застосуванню, а саме п.2 ч.1 ст.72 КК України суперечить матеріалам провадження та резолютивній частині вироку суду.
Більше того, прокурор в апеляційній скарзі прохає призначити обвинуваченому саме таке покарання, яке визначив суд оскаржуваним вироком.
Відсутність у резолютивній частині вироку вказівки про застосування положень ст.72 КК України при перерахуванні невідбутої частини покарання, на думку колегії суддів, не може бути підставою для зміни вироку. Оскільки, відповідно до ч.1 ст.408 КПК України, суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі:
1) пом`якшення призначеного покарання, якщо визнає, що покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого;
2) зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення і застосування статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність про менш тяжке кримінальне правопорушення;
3) зменшення сум, які підлягають стягненню, або збільшення цих сум, якщо таке збільшення не впливає на обсяг обвинувачення і правову кваліфікацію кримінального правопорушення;
4) в інших випадках, якщо зміна вироку не погіршує становища обвинуваченого.
Враховуючи, що судом правильно призначене покарання та з огляду на відсутність передбачених наведеними вимогами закону підстав для зміни вироку, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.404, ст.405, ст.407, ст.418 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:
Вирок Крюківського районного суду м. Кременчук Полтавської області від 18 лютого 2015 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора, - без задоволення.

Судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу апеляційного суду може бути подана до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4