Справа № 1-723/2008 р.
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня
2008 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючої - Федорової Т.П.

при
секретарі - Халімендик О.В.

за
участю прокурора - Клепки В.Г.

Розглянувши
у відкритому судовому засіданні кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця м. Біла Церква Київської області, українця, громадянина України,
з середньою освітою, розлученого, не
працюючого, зареєстрованого за місцем
проживання АДРЕСА_1, фактично проживаючого АДРЕСА_2, раніше не судимого,

в
скоєнні злочину, передбаченого ст.. 164
ч.1 КК України,

В с т а н о в и в :

ОСОБА_1
вчинив злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання
дитини (аліментів), з таких обставин.

Згідно з
рішенням Білоцерківського міського суду від 28 травня 2001 року ОСОБА_1
зобов'язаний до сплати аліментів в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку
щомісяця на утримання доньки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_3,
починаючи з 16 травня 2001 року і до повноліття дитини.

Будучи
працездатним, ОСОБА_1 офіційно не працює. Отримуючи кошти від випадкових
заробітків на будівельних роботах добровільно матеріальної допомоги на
утримання дитини не надавав. ОСОБА_1 неодноразово - 09 серпня 2002 року, 03
жовтня 2007 року, 17 квітня 2008 року, 21 квітня 2008 року попереджався
державним виконавцем про кримінальну відповідальність за злісне ухилення від
сплати аліментів, але на попередження не реагував та аліментів не сплачував.

За
період з 16 травня 2001 року по 01 квітня 2008 року заборгованість ОСОБА_1 по
аліментах складає 12044 гривні 20 копійок.

Допитаний
судом підсудний ОСОБА_1 свою вину у вчиненні інкримінованого злочину визнав
повністю і суду показав, що дійсно аліментів на утримання дитини не сплачував,
оскільки в 2001 році зламав голіностоп, тривалий час лікувався, в 2007 році
також знаходився на лікуванні у хірургічному відділенні. Інвалідність йому не
встановлено, на обліку у центрі зайнятості не перебуває. Декілька разів
добровільно допомагав дитині - купляв одяг, канцелярські товари. В даний час
сплатив аліменти у розмірі 150
гривень і в подальшому зобов'язується
аліменти сплачувати та погашати заборгованість.

Потерпіла
ОСОБА_3 суду показала, що з 2001 року ОСОБА_1 аліментів на утримання дочки не
сплачував, в даний час сплатив 150 гривень. за весь час, починаючи з 2001 року, ОСОБА_1 лише двічі надавав
добровільну допомогу - купляв одяг та канцелярські товари.

Визнаючи
себе повністю винним та не оспорюючи фактичні обставини справи, підсудний
погодився не досліджувати докази, зібрані по справі досудовим слідством і після
роз'яснення положень ст.. 299 КПК України у суду немає сумнівів в
добровільності та істинності його позиції.

Таким
чином суд вважає, що вина підсудного ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого злочину
повністю доведена, а його дії вірно кваліфіковані за ст.. 164 ч.1 КК України,
як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання
дитини (аліментів).

Призначаючи
міру покарання підсудному, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину,
особу винного, обставини справи.

Обставиною,
що пом'якшує покарання підсудного, суд враховує щире каяття ОСОБА_1 , який
повністю визнав свою вину та дійсно готовий нести передбачену законом
відповідальність.

Обставин,
що обтяжують покарання підсудного, судом не встановлено.

Також
при призначенні покарання судом враховується те, що ОСОБА_1 вперше притягується до кримінальної
відповідальності, за місцем проживання характеризується посередньо, розпочав
погашати заборгованість по аліментах.

Суд
вважає за можливе надати ОСОБА_1 можливість довести своє виправлення,
звільнивши його від відбуття покарання з випробуванням.

Міра
запобіжного заходу відносно ОСОБА_1 не обиралась.

Речові
докази та судові випрати по справі відсутні.

На
підставі викладеного, керуючись ст..ст. 321-324 КПК України, суд

З а с у д и в :

ОСОБА_1
визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.. 164 ч.1 КК України і
призначити покарання у вигляді 1 (одного) року обмеження волі.

На
підставі ст..ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_1 від відбуття покарання з
випробуванням, з іспитовим строком 2 (два) роки, зобов'язавши не виїжджати за
межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої
інспекції, повідомляти про зміну місця свого проживання.

Вирок
суду може бути оскарженим до Апеляційного суду Київської області через
Білоцерківський міськрайонний суд протягом 15 діб з моменту його проголошення.

Суддя
-
Т.П. Федорова