Ухвала

іменем україни

15 липня 2014 року
м.
Київ

Колегія суддів судової палати у
кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Широян Т.А.,

суддів Григор'євої І.В.,
Леона О.І.

при секретарі Петрику В.В.

за участю прокурора Саленка І.В.

розглянула в судовому засіданні
кримінальне провадження, внесене у
Єдиний реєстр досудових розслідувань
за № 0002314, за касаційною скаргою
засудженого ОСОБА_1 на вирок
Довгинцівського районного суду м.
Кривого Рогу від 12 серпня 2013 року та
ухвалу Апеляційного суду
Дніпропетровської області від 31 жовтня
2013 року

Вироком Довгинцівського районного
суду м. Кривого Рогу від 12 серпня
2013 року

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина
України, раніше судимого: 01 квітня 2013
року Довгинцівським районним судом за
ч. 1 ст. 186 КК України до покарання у виді
1 року позбавлення волі із звільненням
від відбування покарання з
випробуванням з іспитовим строком на 1
рік, засуджено

за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у
виді позбавлення волі строком на 4
роки.

На підставі ст. 71 КК
України до призначеного покарання
частково приєднано невідбуту частину
покарання за вироком цього ж суду від
1 квітня 2013 року та остаточно
ОСОБА_1 призначено покарання у виді
позбавлення волі строком на 4 роки 1
місяць.

Ухвалою Апеляційного суду
Дніпропетровської області від 31 жовтня
2013 року вирок суду щодо ОСОБА_1 залишено
без зміни.

За вироком вироку суду ОСОБА_1 визнаний
винним та засуджений за те, що він 21
червня 2013 року біля 11 години 30 хвилин,
діючи повторно, біля ринку
«Довгинцево» по вул. Серафимовича в м.
Кривий Ріг, маючи намір на відкрите
заволодіння чужим майном, шляхом ривка
заволодів гаманцем потерпілої ОСОБА_2,
в якому були грошові в сумі 262 грн.,
після чого з місця злочину втік,
обернувши викрадене на свою користь.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_1
просить вирок та ухвалу змінити та
перекваліфікувати його дії на ч. 2 ст. 185
КК України. Вказує, що не мав на меті
відкрито заволодіти чужим майном і в
момент злочину потерпіла нічого не
бачила. Про крадіжку їй розповіли
сторонні особи. Також наголошує на
тому, що визнавальні показання на
досудовому слідстві ним дані
внаслідок застосування незаконних
заходів. Крім того, вказує на
невідповідність висновків суду
фактичним обставинам справи та
однобічністю судового слідства, і що
положення ч. 3 ст. 349 КПК України йому не
роз'яснено і що при призначенні
покарання суд не врахував позицію
потерпілої, що є порушенням вимог ст. 65
КК України.

Заслухавши доповідача, думку прокурора
щодо безпідставності касаційних вимог
засудженого, а тому просив
постановлені щодо останнього судові
рішення залишити без зміни,
перевіривши матеріали кримінального
провадження та доводи касаційної
скарги, колегія суддів дійшла висновку,
що вона не підлягає задоволенню огляду
на таке.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд
має право, якщо проти цього не
заперечують учасники судового
провадження, визнати недоцільним
дослідження доказів щодо тих обставин,
які ніким не оспорюються. При цьому суд
з'ясовує, чи правильно розуміють
зазначені особи зміст цих обставин, чи
немає сумнівів у добровільності їх
позиції, а також роз'яснює їм, що у
такому випадку вони будуть позбавлені
права оскаржити ці обставини в
апеляційному порядку.

Перевіркою матеріалів кримінального
провадження встановлено, що ОСОБА_1
було роз'яснено суть вказаної статті та
її наслідки в частині неможливості
подальшого оскарження фактичних
обставин справи.

В судовому засіданні ОСОБА_1 не
заперечував проти скороченого порядку
розгляду справи і підтвердив, що
розуміє суть та наслідки положень ч. 3
ст. 349 КПК України.

Апеляційний суд переглядаючи апеляції
засудженого та його захисника з
підстав невідповідності висновків
суду фактичним обставинам
кримінального провадження
обґрунтовано залишив їх без
задоволення, а вирок суду щодо нього
без зміни, посилаючись на ч. 3 ст. 349 КПК
України.

Ухвала апеляційного суду відповідає
вимогам ст. 419 КПК України.

Покарання засудженому ОСОБА_1
призначене з урахуванням всіх
обставин, які мають значення по справі,
даних про його особу і є необхідним та
достатнім для його виправлення та
попередження вчинення ним нових
злочинів і відповідає ст. 65 КК України.

Істотних порушень кримінального
процесуального закону, які б могли
перешкодити повно та всебічно
розглянути кримінальне провадження та
постановити законне і обґрунтоване
рішення, не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ч. 2
ст. 376, статтями 436-438 Кримінального
процесуального кодексу України,
колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_1
залишити без задоволення, а вирок
Довгинцівського районного суду
м. Кривого Рогу від 12 серпня 2013 року та
ухвалу Апеляційного суду
Дніпропетровської області від 31 жовтня
2013 року щодо нього - без зміни.

Ухвала є остаточною і оскарженню не
підлягає.

Судді:

І.В. Григор'єва Т.А. Широян О.І. Леон