Справа № 161/2931/15-к
Провадження № 1-кс/161/738/15
У Х В А Л А
м. Луцьк 26 лютого 2015 року
Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю слідчого ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Луцьк клопотання слідчого СВ Луцького МВ УМВС України у Волинській області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу,

ВСТАНОВИВ:
Слідчий СВ Луцького МВ УМВС України у Волинській області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором прокуратури м. Луцька ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у відношенні ОСОБА_5 .

В обґрунтування клопотання посилається на те, що слідчим відділом Луцького МВ УМВС України у Волинській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002142 від 19.08.2014 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Так, досудовим розслідуванням встановлено, що 19 серпня 2014 року близько 03.00 годин ОСОБА_5 , діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, керуючись метою таємного викрадення чужого майна, шляхом пошкодження викруткою рами вхідних дверей приміщення для сушіння одягу, яке розташоване між першим та другим поверхами другого під`їзду будинку АДРЕСА_1 , проник усередину, звідки таємно викрав велосипед марки Track, який належить ОСОБА_7 , чим спричинив останньому матеріальних збитків у розмірі 2000 гривень.

Своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), поєднаними з проникненням у інше приміщення, ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України.

19 серпня 2014 року СВ Луцького МВ УМВС України у Волинській області відомості по даному факту внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002142 з правовою кваліфікацією за ч. 3 ст. 185 КК України.

25 лютого 2014 року ОСОБА_5 оголошено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Допитаний в якості підозрюваного ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, винним себе визнав повністю.

Крім того, вина ОСОБА_5 підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами.

Беручи до уваги те, що підозрюваний ОСОБА_5 вчинив злочин, який згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких, та те, що ОСОБА_5 не працевлаштований та в минулому притягався до кримінальної відповідальності за умисні злочини, а тому щоб уникнути відповідальності останній може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, що в свою чергу призведе до затягування проведення досудового розслідування, може вчиняти інші кримінальні правопорушення, тому відносно ОСОБА_5 необхідно обрати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Даний запобіжний захід хоч і не є найбільш суворим видом, однак є таким, який може забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного під час проведення слідчих дій та розгляду даного кримінального провадження в суді.

Просить застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання та покласти обов`язки.

Фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалось у відповідності до вимог ч. 1 ст. 107 КПК України.

Слідчий та прокурор в судовому засіданні клопотання підтримали з підстав, в ньому викладених. Просили клопотання задовольнити.

Підозрюваний в судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання та застосування до нього запобіжного заходу і покладення на нього обов`язків.

Захисник в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, так як її підзахисний є психічно хворою особою та інвалідом з дитинства, проживає разом з своєю бабусею, яка потребує стороннього догляду, і він здійснює цей догляд.

Заслухавши пояснення слідчого, прокурора, підозрюваного та захисника, дослідивши письмові матеріали клопотання та кримінального провадження, суд приходить до висновку про часткове задоволення клопотання з наступних підстав.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Відповідно до ст. 85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню:

1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення);

2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення;

3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат;

4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження;

5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого. Обов`язок доказування належності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає.

Відповідно до ст. 176 КПК України запобіжними заходами є:

1) особисте зобов`язання;

2) особиста порука;

3) застава;

4) домашній арешт;

5) тримання під вартою.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 1 ст. 179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При розгляді клопотання встановлено, що у провадженні СВ Луцького МВ УМВС України у Волинській області знаходиться кримінальне провадження № 0002142 внесеного до ЄРДР 19.08.2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Також судом встановлено, що у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 , який разом із захисником підтвердив, що повідомлення про підозру є обґрунтованим.

Також судом встановлено і це вбачається із змісту самого клопотання та не заперечується стороною кримінального провадження, що при зверненні до суду з вказаним клопотанням слідчий вказує на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ст. 177 КПК України. При цьому жодним чином не мотивовано та не надано доказів на підтвердження наявності цих ризиків. Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність ризиків, на які вказує слідчий у своєму клопотанні і на які посилається прокурор в судовому засіданні.

Також судом встановлено, і цього не заперечувалося стороною кримінального провадження, що запобіжний захід особисте зобов`язання є найбільш м`який запобіжний захід.

Відповідно до ч. 3 ст. 194 КПК України слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.

Також встановлено, що стороною кримінального провадження при розгляді клопотання доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України. При цьому не доведено наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів так як запобіжний захід особисте зобов`язання є найбільш м`який запобіжний захід. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку зобов`язати підозрюваного ОСОБА_5 прибувати за кожною вимогою до слідчого СВ Луцького МВ УМВС України у Волинській області ОСОБА_3 та прокурора прокуратури м. Луцька ОСОБА_4 , яка є прокурором в кримінальному провадженні.

Керуючись ст. ст. 176-179, 193,194 КПК України,-

УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого СВ Луцького МВ УМВС України у Волинській області ОСОБА_3 про застосування у відношенні ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання - задовольнити частково.

Зобов`язати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_2 , громадянина України, не працюючого, освіта середня, раніше не судимого, прибувати за кожною вимогою до слідчого СВ Луцького МВ УМВС України у Волинській області ОСОБА_3 та прокурора прокуратури м. Луцька ОСОБА_4 , яка є прокурором в кримінальному провадженні.

В решті клопотання відмовити.

Строк дії ухвали два місяці з дня її постановлення.

Ухвала слідчого судді, суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя: ОСОБА_1