Справа № 1-991/08
ВИРОК

Іменем України

18 грудня 2008 р. Печерський
районний суд м. Києва

в складі : головуючого судді Мосьондза І.А.

при секретарі Табала Я.

з участю прокурора Байдюка Д.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві справу по
обвинуваченню

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця міста Києва, українця, громадянина
України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого,
військовозобов'язаного, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, раніше
не судимого,

в скоєнні злочину, передбаченого
ч.1 ст.296 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

16 березня 2008 року приблизно о 16 год. 30 хв., ОСОБА_1, перебуваючи в
стані алкогольного сп'яніння,
знаходячись в парку «Слави» по вул. Івана Мазепи, 13 в м.Києві, грубо
порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства,
підійшов до ОСОБА_2, після чого безпричинно, проявляючи особливу зухвалість,
наніс йому удари руками і ногами по різних частинах тіла. В результаті
хуліганських дій ОСОБА_1, потерпілому ОСОБА_2. були заподіяні тілесні
ушкодження у вигляді: садна на правій щоці, крововиливи - в області лівої брови, в потиличній області по середній лінії і
зовнішній поверхні правого плеча, які згідно висновку судово-медичної
експертизи №413/и від 30.04.2008 року, відносяться до легких тілесних
ушкоджень.

Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_1 свою вину у вчиненому
злочині визнав повністю і дав покази, які відповідають обставинам справи,
викладеним в обвинувальному висновку. У вчиненому щиро розкаюється, просить суд
його суворо не карати.

Відповідно до ч.3 ст.299 КПК України за згодою учасників судового розгляду
судом визнано недоцільним дослідження
доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які правильно розуміють підсудний
та інші учасники і які ніким не оспорюються.

Тому суд обмежився проведення дослідження доказів допитом підсудного та
дослідженням тих матеріалів кримінальної справи, що характеризують його особу.

Суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні
хуліганства, тобто грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної
неповаги до суспільства, що супроводжувалися особливою зухвалістю, яка
виразилась в насильстві із заподіянням тілесних ушкодження, в зв'язку з чим
його дії кваліфікує за ч.1 ст.296 КК України.

При призначенні підсудному міри покарання суд враховує характер та ступінь
суспільної небезпеки вчиненого ним злочину, обставини справи, особу підсудного, а саме те, що ОСОБА_1
раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліку лікарів
нарколога та психіатра не перебуває, є особою молодого віку, має постійне місце
проживання, шкоди його злочинними діями не завдано.

Відповідно до ст. 66 КК України обставиною, що пом'якшує покарання ОСОБА_1,
суд визнає його щире каяття у вчиненому.

Обставиною, яка обтяжує покарання
підсудного, передбаченою ст. 67 КК України, є вчинення злочину особою, яка
перебуває в стані алкогольного
сп'яніння.

За таких обставин суд вважає, що ОСОБА_1 необхідно призначити покарання в межах санкції ч.1 ст.296 КК
України у вигляді обмеження волі, звільнивши його згідно ст. 75 КК України від
відбування покарання з випробуванням та покладенням на нього обов'язків,
передбачених ст. 76 КК України - не виїжджати за межі України на постійне
проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи, повідомляти
зазначений орган про зміну місця проживання та періодично з'являтися для
реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи. Призначене покарання буде
достатнім для виправлення ОСОБА_1 та попередження вчинення ним нових злочинів.

Міру запобіжного заходу щодо підсудного до вступу вироку в законну силу
необхідно залишити без змін - підписку про невиїзд з постійного місця
проживання.

Речові докази та судові витрати по справі відсутні. Цивільний позов не
заявлено.

На підставі викладеного, керуючись, ст.ст. 323, 324 КПК України,-

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.296 КК
України та призначити йому покарання у
вигляді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

Згідно зі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_1 від відбування
призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.

Відповідно до положень ст.76 КК України, покласти на засудженого ОСОБА_1
обов'язки: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без
дозволу органу кримінально-виконавчої системи; повідомляти зазначений орган про
зміну місця проживання; періодично з'являтися для реєстрації в органи
кримінально-виконавчої системи.

Міру запобіжного заходу щодо підсудного до вступу вироку в законну силу
необхідно залишити без змін - підписку про невиїзд з постійного місця
проживання.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Печерський
районний суд м. Києва протягом 15 діб з
моменту проголошення.

Суддя