Справа № 449/373/13-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/185/15 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2015 року м. Львів
Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області у складі:

Головуючої-судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарях ОСОБА_5 , ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 10000137 від 13.12.2013р. за апеляційним скаргами прокурора ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 на вирок Перемишлянського районного суду Львівської області від 14 жовтня 2014р. щодо ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, неодруженого, непрацюючого, раніше судимого: вироком Сихівського районного суду Львівської області від 18.12.2006р. за ч. 2 ст. 289 КК України на 2 роки 6 місяців позбавлення волі, вироком Сихівського районного суду Львівської області від 27.08.2012р. за ч. 1 ст. 185 КК України на 1 рік виправних робіт з відрахуванням 10 % в дохід держави; зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , обвинувачуваного за ч. 2 ст. 286 КК України

за участю: прокурорів ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_9 ,
захисника ОСОБА_8 ,
потерпілої ОСОБА_10 ,
представника потерпілої адвоката ОСОБА_11

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_9 визнано винним та засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України на 4 роки позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами га строк 3 роки.

Раніше обраний запобіжний захід у виді особистого зобов`язання постановлено продовжити до вступу вироку в законну силу та звернення його до виконання.

Постановлено стягнути з ОСОБА_9 в користь держави витрати за проведення експертних досліджень на загальну суму 5 758, 92 грн.

Цивільний позов задоволено частково. Постановлено стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_10 1 835 грн. на відшкодування заподіяної матеріальної шкоди та 100 тисяч гривень на відшкодування заподіяної моральної шкоди.

За вироком суду ОСОБА_9 визнано винним та засуджено за те, що він 25.06.2012р. близько 00 год. 30 хв., керуючи автомобілем ВАЗ 21099, р.н. НОМЕР_1 , та рухаючись ним по автомобільній дорозі Куровичі-Перемишляни-Бачів у напрямку с. Дусанів Перемишлянського району Львівської області до м. Перемишляни, при проїзді її ділянки в районі 00 км + 827 м. на схід від автодороги Куровичі Рогатин, порушив вимоги Розділу 1 п. 1.5; Розділу 2 п.п. 2.3 а), б), д); Розділу 12 п. 12.3; Розділу 31 п.п. 31.4, 31.4.4 Правил дорожнього руху України, які виразились в тому, що він у темну пору доби експлуатуючи керований ним транспортний засіб із порушенням режиму роботи зовнішніх світових приладів (не працювала права фара в режимі ближнього та дальнього світла) та наближаючись до моста, котрий проходить через річку «Гнила Липа», проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, з моменту виникнення небезпеки для руху у вигляді настання об`єктивної видимості тіла потерпілого ОСОБА_12 , який лежав на проїжджій частині дороги, не вжив своєчасних заходів для зменшення швидкості руху керованого ним транспортного засобу аж до повної зупинки, або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, такими своїми діями створив аварійну обстановку, яка призвела до переїзду через ОСОБА_12 .

Внаслідок наїзду пішохід ОСОБА_12 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 39 від 25.06.2012р., отримав тяжкі тілесні ушкодження по ознаці небезпеки для життя від яких помер. Смерть потерпілого ОСОБА_12 настала від гострої масивної внутрішньої крововтрати, яка є наслідком тупої травми тіла із пошкодженням внутрішніх органів.

Не погоджуючись із вироком суду апеляційні скарги подали прокурор ОСОБА_7 та захисник ОСОБА_8 .

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_7 , не оспорюючи вірність кваліфікації дій, доведеності вини та призначеного покарання обвинуваченому, просить вирок суду змінити у частині задоволення цивільного позову, зокрема стягнути на користь потерпілої ОСОБА_10 з ПрАТ «СК ІНКОМСТРАХ» 1 835 грн. матеріальної шкоди та

5 000 грн. моральної шкоди, а з обвинуваченого ОСОБА_9 95 000 грн. Окрім цього, просить у мотивувальній частині вироку зазначити про відбуття ОСОБА_9 покарання за вироком Сихівського районного суд м. Львова від 27.08.2012р.

Свої вимоги мотивує тим, що ОСОБА_9 уклав договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності з ПрАТ «СК ІНКОМСТРАХ», який був чинним на момент вчинення ДТП, та відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів страхова компанія ПрАТ «СК ІНКОМСТРАХ» несе цивільну відповідальність за завдання шкоди транспортним засобом, яким керував ОСОБА_9 , майну третьої особи в межах ліміту 50 000 грн. та життю і здоров`ю третьої особи 100 000 грн. Залучивши до розгляду кримінального провадження страхову компанію ПрАТ «СК ІНКОМСТРАХ», суд, не врахувавши норми Цивільного кодексу України та Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», не визначив у вироку розмір цивільної відповідальності страхової компанії.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого просить оскаржуваний вирок скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку із не встановленням достатніх доказів для доведеності винуватості особи, в суді вичерпані можливості їх отримати. В обґрунтування покликається на те, що вирок суд є незаконним та необґрунтованим через однобічність та неповноту досудового та судового слідства, невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам справи, істотне порушення вимог кримінально-процесуального закону та неправильне застосування кримінального закону. Вважає, що вирок мотивовано на припущеннях, та доказах набутих незаконним шляхом. Покликається на порушення судом вимог ст.ст. 22, 370 КПК України.

Вказує, на порушення вимог КПК України на стадії досудового розслідування, що залишено поза увагою суду 1 інстанції. Так, своє рішення суд мотивував протоколом огляду місця події від 25.06.2012р., з якого вбачається, що понятим не було роз`яснено право робити зауваження щодо слідчої дії. Окрім цього, згідно даного протоколу експерту ОСОБА_13 були роз`яснені його права та обов`язки, проте, експерт ОСОБА_13 у судовому засіданні 25.10.2013р. заявив, що на місце події він не виїжджав. Також судом не звернуто увагу на незаконний доказ протокол огляду транспортного засобу від 25.06.2012р., який був складений інспектором ДАІ, а не слідчим. Вважає, недопустимим доказом протокол слідчого експерименту від 22-23.04.2013р., за участю ОСОБА_9 як свідка, якому в подальшому було повідомлено про підозру.

Покликається на те, що висновки судово-медичної експертизи від 25.06.2012р. № 39 є необґрунтованими, суперечливими та викликають сумнів. Так, вказаний напрям наїзду на тіло потерпілого не узгоджується з тілесними ушкодженнями, які було виявлено у потерпілого, а допитаний у судовому засіданні експерт ОСОБА_14 неодноразово змінював свої покази щодо висновків експертизи, яка на думку апелянта проведена з порушеннями вимог КПК України, Закону України «Про судову експертизу» та «Правил проведення судово-медичної експертизи (досліджень) трупів в бюро судово-медичної експертизи».

Ставить під сумнів і висновок судово - автотехнічної експертизи, призначеної постановою слідчого від 22.10.2012р., з огляду на незаконність вихідних даних при призначенні та проведенні експертизи. Вважає, що висновок судової автотехнічної експертизи № 1434 від 30.04.2013р., призначеної постановою слідчого від 25.04.2012р., є недопустимим доказом, оскільки вихідні дані для проведення такої отриманні внаслідок істотного порушення прав та свобод людини в порядку п. 6 ч. 2 ст. 87 КПК України.

Звертає увагу, що суд 1 інстанції вирішуючи питання щодо заявленого цивільного позову в частині відшкодування моральної шкоди, не взяв до уваги поліс обов`язкового страхування ОСОБА_9 від 12.05.2012р., виданого ПрАТ «СК`Інкомстрах», згідно якого при настанні страхового випадку (ДТП) страхова компанія у межах встановленої страхової суми відшкодовує оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третіх осіб.

Судом 1 інстанції не взято до уваги висновок експерта № 3/1366 судової імунологічно-монекулярної-генетичної експертизи, згідно якого на номерному знаку, фрагменті полімерного предмета, та двох марлевих серветках із змивами з автомобіля ОСОБА_9 не виявлено крові, що на думку апелянта є підставою для виправдання обвинуваченого.

Зазначає, що показання свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , на які покликався суд 1 інстанції, жодним чином не доказують вину ОСОБА_9 .

Покликається на те, що судом в порушення ст.ст. 333, 356 КПК України відмовлено у клопотанні захисту в проведенні слідчих (розшукових) дій під час судового провадження, та допиту експертів.

У доповненнях до апеляційної скарги захисник ОСОБА_8 просить скасувати оскаржуваний вирок та призначити новий судовий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції у зв`язку із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, зокрема, вимог ст. 367 КПК України щодо таємниці наради суддів. Вказує, що у даному кримінальному провадженні суд 10.10.2014р. вийшов до нарадчої кімнати для ухвалення вироку, який було проголошено 14.10.2014р. Проте, захистом встановлено, що 13.10.2014р., під час перебування у нарадчій кімнаті, суддя ОСОБА_1 ухвалив судове рішення у цивільній справі № 449/1272/14-ц про визнання права власності на спадкове майно.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора у підтримку поданої апеляційної скарги та його заперечення щодо апеляції захисника, обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника, у підтримку поданої захисником апеляційної скарги, думку потерпілої та її представника, які підтримали апеляційну скаргу прокурора та заперечили апеляційну скаргу захисника, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що подані у справі апеляційні скарги підлягають до часткового задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно ч.1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Як передбачено ст. 366 КПК України, після останнього слова обвинуваченого суд негайно виходить до нарадчої кімнати для ухвалення вироку, про що головуючий оголошує присутнім у залі судового засідання.

Частиною 2 ст. 367 КПК України встановлено, що суд вправі перервати нараду лише для відпочинку з настанням нічного часу.

Як передбачає ст. 371 КПК України, суд ухвалює вирок іменем України безпосередньо після закінчення судового розгляду.

Отже, зі змісту вказаних статей вбачається, що під час перебування у нарадчій кімнаті, до оголошення вироку, суд не має права здійснювати розгляд інших справ та проваджень.

Колегією суддів встановлено, що кримінальне провадження щодо ОСОБА_9 розглядалось в суді першої інстанції суддею Перемишлянського районного суду Львівської області ОСОБА_1 , який перебував у нарадчій кімнаті з 10 жовтня 2014р. по 14 жовтня 2014р., під час ухвалення оскаржуваного вироку.

Доводи сторони захисту про те, що 13.10.2014р., під час перебування у нарадчій кімнаті, суддя ОСОБА_1 ухвалив судове рішення у цивільній справі № 449/1272/14-ц про визнання права власності на спадкове майно не знайшли свого підтвердження при перевірці матеріалів даного кримінального провадження, проте, колегія суддів виявила, що відповідно до даних Єдиного реєстру судових рішень, суддею Перемишлянського районного суду Львівської області ОСОБА_1 13 жовтня 2014р., під час перебування у нарадчій кімнаті, постановлено процесуальне рішення, а саме рішення у цивільній справі № 449/1045/14-ц про розірвання шлюбу.

Дана обставина свідчить про факт порушення таємниці нарадчої кімнати суддею ОСОБА_1 при ухваленні вироку від 14.10.2014р. щодо ОСОБА_9 , що на переконання колегії суддів є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що вирок Пустомитівського районного суду Львівської області від 14.10.2014р. щодо ОСОБА_9 слід скасувати, та призначити новий розгляд у суді першої інстанції, який слід провести із чітким дотриманням вимог кримінального процесуального закону та з урахуванням доводів апеляційних скарг.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 412, 415 КПК України, колегія суддів

ухвалила:
апеляційні скарги прокурора ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 задоволити частково.

Вирок Перемишлянського районного суду Львівської області від 14 жовтня 2014р. щодо ОСОБА_9 скасувати.

Призначити новий розгляд даного кримінального провадження у суді першої інстанції в іншому складі суду.

Судді

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4