н/п 1-кп/640/14/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.03.2015 Київський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5
16.10.2003 р. Київським районним судом м. Харкова за ст. 186 ч.3 КК України до 4 р. позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України із іспитовим строком на 2 р.;
11.09.2008 р. Київським районним судом м. Харкова за ст.ст. 185 ч.3, 309 ч.1, 70 КК України до 3 р. позбавлення волі;
20.04.2011 р. Київським районним судом м. Харкова за ст.ст. 395, 71, 72 КК України до 1 р. позбавлення волі;
31.03.2013 р. Київським районним судом м. Харкова за ст.ст. 395, 71, 72 КК України до 2 місяців арешту,
31.10.2014 р. Дзержинським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі;
у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, -
в с т а н о в и в :
ОСОБА_4 26.08.2013 р. о 18-00 год., діючи повторно з корисливих мотивів, маючи злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, прибувши до місця мешкання його батьків, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , де шляхом вільного доступу, через двері будинку, які відкрила його мати ОСОБА_6 , зайшов до однієї з кімнат будинку, знаючи де зберігаються гроші, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, свідомо розуміючи протиправність своїх дій, діючи умисно та переслідуючи особистий корисний мотив, таємно викрав грошові кошти в сумі 2 000 грн. з портмане, яке знаходилось в ящику столу. Після чого, ОСОБА_4 з місця злочину з викраденими грошима зник, звернувши їх і розпорядившись ними на свою користь, чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальної шкоди на вказану суму.
ОСОБА_4 , будучи допитаним в судовому засіданні, винним себе визнав, не заперечував про факт вчинення ним кримінального правопорушення, за обставин, викладених вище. Щиро розкаявся у скоєному.
У відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Судом роз`яснено зміст вимог ст. 349 КПК України.
ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.
За скоєне він підлягає відповідальності.
Судом вивчались дані, що характеризують ОСОБА_4
ОСОБА_4 , згідно до інформаційного листа ДІМ Харківського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_7 , характеризується посередньо, на останнього іноді надходять скарги від сусідів та мешканців селища, зловживає спиртними напоями, офіційно не працевлаштований, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, раніше неодноразово судимий за скоєння корисливих злочинів. Належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення і перевиховання не став.
При призначенні покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини справи, вказані дані про особу ОСОБА_4 , його щире каяття, що відповідно п.п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України є обставинами, які пом`якшують покарання.
Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.
При зазначених обставинах, з урахуванням даних про особу ОСОБА_4 , наслідків які настали від скоєного кримінального правопорушення, суд вважає за необхідне призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст. 185 КК України, вважаючи зазначене покарання необхідним для попередження та скоєння інших злочинів та правопорушень.
У відповідності до вимог ч. 4 ст. 70 КК України суд частково приєднує не відбуту частину покарання за вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 31.10.2014 р., яким ОСОБА_4 засуджений за ч.2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі.
Процесуальні витрати по справі відсутні.
Від цивільного позову потерпілий відмовився.
Враховуючи існування ризиків, передбачених п.1, п. 5 ч.1 ст. 177 КПК України, міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу ОСОБА_4 суд обирає тримання під вартою у Харківському слідчому ізоляторі, в зв`язку з призначенням покарання у вигляді позбавлення волі та з метою забезпечення виконання вироку, враховуючи також , що вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 31.10.2014 р. ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Керуючись статтями 176, 177 178, 183, 368, 370, 374 КПК України, суд, -
у х в а л и в :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України і призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.
Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 31.10.2014 р. та остаточно призначити покарання у вигляді 3 (трьох) років 5 (п`яти) місяців позбавлення волі.
Обрати ОСОБА_4 міру запобіжного заходу, до вступу вироку в законну силу, у вигляді тримання під вартою у Харківському слідчому ізоляторі.
Початок строку відбуття покарання обчислювати з 31.10.2014 р., тобто з моменту взяття під варту за вироком Дзержинським районним судом м. Харкова від 31.10.2014 р.
Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 06.03.2014 р. про оголошення в розшук ОСОБА_4 скасувати, припинити його розшук.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Харківської області через Київський районний судом м. Харкова з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, протягом 30 днів з дня його проголошення, а засудженим в той же строк з часу отримання копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий -