ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ
СПРАВ
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ Вищий
спеціалізований суд України з розгляду
цивільних

і кримінальних справ у складі колегії
суддів:

Крижановського В.Я., Мороза М.А.,
Вільгушинського М.Й.,

при секретарі

судового засідання Гладкіх
Л.М.,

розглянувши у судовому засіданні в м.
Києві 18 вересня 2014 року касаційну
скаргу у кримінальному провадженні
щодо

ОСОБА_5,

ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина

України, в силу ст. 89 КК України не
судимого,

та

ОСОБА_6,

ІНФОРМАЦІЯ_2, судимого

вироком Волноваського районного суду

Донецької області від 12 липня 2013 року
за ч. 1

ст. 190 КК України до покарання у виді 200

годин громадських робіт, що відбуте
частково,

за участю прокурора: Опанасюка
О.В.,

засудженого ОСОБА_5 (в
режимі відеоконференції),

встановив:

У касаційній скарзі прокурор ставить
вимогу про скасування ухвали
апеляційного суду із призначенням
нового розгляду у суді апеляційної
інстанції, мотивуючи прохання тим, що
суд апеляційної інстанції порушив
вимоги ст. 419 КПК України, залишаючи
його апеляційну скаргу без
задоволення. Наголошує на
неправильному застосуванні
кримінального закону, зокрема статей 89,
34 та ч. 4 ст. 70, оскільки фактично
застосовано судом положення ст. 71.
Вважає, що призначене за вироком суду
покарання не індивідуалізовано.

Вироком Волноваського районного суду
Донецької області від 19 вересня 2013 року
визнано винними ОСОБА_5, ОСОБА_6. у
вчиненні кримінального
правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185
КК України, призначено покарання за цим
законом у виді позбавлення волі на
строк три роки кожному. На підставі ч. 4
ст. 70, ст. 72 КК України ОСОБА_6 частково
приєднано невідбуту частину покарання
за вироком суду від 12 липня 2013 року і
остаточно призначено покарання у виді
позбавлення волі на строк три роки
десять днів.

За вироком суду ОСОБА_5, ОСОБА_6 визнано
винними і засуджено за те, що вони 3
квітня 2013 року, приблизно о 15-ій год., за
ініціативою ОСОБА_5, за попередньою
змовою групою осіб, діючи умисно,
ОСОБА_6 повторно, з метою таємного
викрадення чужого майна та власної
наживи, прийшли до будинку АДРЕСА_1, що
належить на праві власності потерпілій
ОСОБА_7 і заздалегідь заготовленими
пасатижами і гайковим ключем відкрили
замикаючий пристрій, відкрутивши болт
і дві гайки, які замикали вхідні двері,
проникли в приміщення будинку, звідки
таємно викрали майно потерпілої
загальною вартістю 505 грн.

Ухвалою Апеляційного суду Донецької
області від 27 листопада 2013 року
апеляційну скаргу прокурора залишено
без задоволення, а вирок суду щодо
ОСОБА_5, ОСОБА_6 - без зміни. З
мотивувальної частини вироку
виключено кваліфікацію дій ОСОБА_5 за
ознакою повторності.

Заслухавши доповідь судді, думку
прокурора, який підтримав касаційну
скаргу, доводи засудженого ОСОБА_5, який
не заперечував проти задоволення
касаційної скарги прокурора,
перевіривши матеріали кримінального
провадження та обговоривши доводи,
наведені у скарзі, суд дійшов висновку
про задоволення касаційної скарги
прокурора частково з таких підстав.

Висновки суду про доведеність
винуватості засуджених ОСОБА_5, ОСОБА_6
у злочинах, за які їх засуджено,
відповідають фактичним обставинам
справи і ґрунтуються на наведених у
вироку доказах, які судом належно
досліджені, оцінені та у касаційній
скарзі не оспорюються, так само як і
кваліфікація їх дій за ч. 3 ст. 185 КК
України кожного.

Статтею 419 КПК України передбачено, що
при залишенні апеляційної скарги без
задоволення в ухвалі суду апеляційної
інстанції мають бути зазначені
підстави, з яких апеляційну скаргу
визнано необґрунтованою, тобто в
ухвалі слід проаналізувати всі доводи,
зазначені в апеляції, та зіставити їх з
наявними у справі доказами, дати на
кожен із них вичерпну відповідь.

Цих вимог закону апеляційним судом не
дотримано повною мірою.

Як убачається з матеріалів
кримінального провадження на вирок
суду першої інстанції було подано
апеляційну скаргу прокурором, зокрема
й з підстав неправильного застосування
кримінального закону, а саме статті 89.

Так, прокурор в апеляційній скарзі
наголошував на безпідставності
зазначення у вироку суду першої
інстанції судимостей ОСОБА_5, що
погашені відповідно до положень ст. 89
КК України, та необґрунтованого у
зв'язку з цим врахування як обставини,
яка обтяжує покарання, - рецидив
злочину.

Як вбачається з матеріалів
кримінального провадження, доводи щодо
цього суд касаційної інстанції вважає
небезпідставними.

Натомість, вважаючи апеляційну скаргу
прокурора необґрунтованою, суд
апеляційної інстанції обмежився
загальним висновком, що відповідно до
ст. 89 КК України судимості ОСОБА_5 не є
погашеними, при цьому не мотивувавши
свого рішення будь-яким чином.

Виходячи з викладеного, суд вважає, що
суд апеляційної інстанції доводи
апеляційної скарги прокурора належним
чином не перевірив та відповідей на них
не надав, тому ухвала не відповідає
вимогам ст. 419 КПК України.

За таких обставин, ухвала апеляційного
суду підлягає скасуванню, а у
провадженні слід призначити новий
апеляційний розгляд, під час якого суду
апеляційної інстанції необхідно
повною мірою перевірити ці та інші
доводи апеляційної скарги прокурора,
за результатами чого ухвалити законне,
обґрунтоване і мотивоване судове
рішення.

Керуючись ст.ст. 428, 433, 436 КПК України,
суд

ухвалив:

Касаційну скаргу прокурора
задовольнити частково.

Ухвалу Апеляційного суду Донецької
області від 27 листопада 2013 року щодо
ОСОБА_5, ОСОБА_6 скасувати та призначити
новий розгляд у суді апеляційної
інстанції.

Ухвала суду касаційної інстанції
набирає законної сили з моменту
проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

___________________ ________________
____________________

В.Я. Крижановський М.А. Мороз М.Й.
Вільгушинський