Номер провадження 1 КС/638/2046/15
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 червня 2015 року слідчий суддя Дзержинського районного суду м. Харкова ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові, внесене у кримінальному провадженні № 0000460 від 03 грудня 2014 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, клопотання прокурора військової прокуратури Харківського гарнізону лейтенанта юстиції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився в смт. Глініщево, Брянської області РФ, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , 10 серпня 2014 року призваного до лав Збройних Сил України під час мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_2 , солдата, радіотелефоніста взводу зв`язку 1 механізованого батальйону, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

встановив:
22.06.2015 р. до Дзержинського районного суду м. Харкова надійшло клопотання прокурора військової прокуратури Харківського гарнізону лейтенанта юстиції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в якому він просить застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_3 до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Дане клопотання обґрунтоване тим, що в провадженні військової прокуратури Харківського гарнізону Центрального регіону України знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000460 від 03 грудня 2014 року, за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що на підставі Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» № 607/2014 від 21 липня 2014 року, 10 серпня 2014 року солдата ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 було призвано на військову службу під час мобілізації.

В подальшому, наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 164 від 10 серпня 2014 року солдата ОСОБА_5 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та поставлено на всі види забезпечення і призначено на посаду радіотелефоніста 1 механізованого батальйону.

Відповідно до вимог ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 2, 9, 11, 16, 216 222 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, солдат ОСОБА_5 під час проходження військової служби повинен свято та непорушно дотримуватись Конституції України і законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України, суверенних прав України. Крім цього, згідно вищевказаних положень, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Під час проходження військової служби солдатом ОСОБА_5 на посаді радіотелефоніста взводу зв`язку 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , останній мав дотримуватись встановленого розпорядку дня для військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 на 2014 рік, затвердженого наказом командиром військової частини НОМЕР_1 від 25.12.2013. Згідно встановленого розпорядку дня, солдат ОСОБА_5 , після виконання покладених на нього службових обов`язків, 01 листопада 2014 року приблизно о 08 годині 00 хвилин самовільно залишив місце проходження військової служби військову частину НОМЕР_1 , що дислокується за адресою: АДРЕСА_2 .

Однак, в порушення вищевказаних норм чинного законодавства України, 01 листопада 2014 року солдат ОСОБА_5 вирішив стати на злочинний шлях та тимчасово ухилитись від проходження військової служби.

Реалізуючи свій злочинний умисел, солдат ОСОБА_5 , діючи з метою тимчасово ухилитись від виконання обов`язків військової служби, в порушення вказаних вимог закону, без поважних на те причин, залишив 01 листопада 2014 року приблизно о 08 годині 00 хвилин місце несення військової служби військову частину НОМЕР_1 , яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , а вільний час використав на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

Таким чином, дії солдата ОСОБА_5 підпадають під кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 407 КК України, тобто самовільне залишення місця служби без поважних причин тривалістю понад один місяць.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримала у повному обсязі, просила обрати йому запобіжний захід у вигляді триманні під вартою на гауптвахті.

Захисник підозрюваного ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання, оскільки воно є надто суворим та є таким, що не підтверджується матеріалами справи.

Підозрюваний ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання. Він пояснив, що в нього батька паралізувало, дружина потрапила в лікарню, він єдиний годувальник, тому тимчасово покинув службу.

Стаття 176 КПК України визначає, що запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

Запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження судом за клопотанням прокурора.

За ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Зі змісту ст. 178 КПК України вбачається, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зав`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

За п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

ОСОБА_5 раніше не судимий, йому не повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину, до кримінальної або іншої відповідальності не притягувався.

Оцінюючи в сукупності надані докази, встановлені в судовому засіданні обставини, приходжу до висновку, що клопотання слідчого про застосування відносно ОСОБА_5 такого виду запобіжного заходу, як тримання під вартою не знайшло своєї доведеності в судовому засіданні, є таким, що не ґрунтується на вимогах чинного законодавства, а тому не підлягає задоволенню.

Прокурор не довів наявність обставин, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, але надані стороною обвинувачення докази свідчать про обґрунтованість повідомленої підозри та наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий та прокурор, а тому слідчий суддя приходить до висновку про те, що відсутні підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, але у відповідності до ч. 4 ст. 194 КПК України є підстави застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а саме домашній арешт.

На підставі викладено та керуючись ст. ст. 176 178, 181, 194 КПК України, слідчий суддя,

постановив:
Клопотання прокурора військової прокуратури Харківського гарнізону лейтенанта юстиції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту стосовно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заборонивши підозрюваному залишати територію військової частини НОМЕР_1 цілодобово, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , без дозволу слідчого, прокурора або суду.

Зобов`язати підозрюваного ОСОБА_5 з`являтися за кожною вимогою суду чи іншого органу державної влади протягом дії запобіжного заходу.

Роз`яснити обвинуваченому, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків, використовувати електронні засоби контролю.

Покласти на ОСОБА_5 на підставі ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язки:

не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора або суду;

утримуватись від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні.

Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Строк дії ухвали визначити до 22 серпня 2015 року.

Копію ухвали направити для виконання до органу внутрішніх справ за місцем проживання підозрюваного.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її оголошення, а ОСОБА_5 в той же строк, але з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя: