№ 5-895ск15
Ухвала

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого - ОСОБА_4,
суддів - ОСОБА_5, ОСОБА_6, при секретарі судового засідання - ОСОБА_7,
з участю прокурора - ОСОБА_8,
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу засудженого ОСОБА_1 на вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 22 жовтня 2014 року та на ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 05 грудня 2014 року, щодо нього, -

В С Т АН О В И Л А:

Вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 22 жовтня 2014 року -

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця міста Інгулець Дніпропетровської області, який проживає АДРЕСА_1, раніше судимого:

1) 03 квітня 2012 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185; ч. 3 ст. 185 КК України, із застосуванням ст. 75 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з іспитовим строком 2 роки;

2) 04 квітня 2014 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185 КК України, із застосуванням ст. 71 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки і 1 місяць,

звільненого від відбування покарання 26 червня 2014 року, в зв'язку із застосування амністії,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначено за вказаною нормою кримінального закону покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Згідно з вироком суду ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що він, маючи не зняті і не погашені у встановленому законом порядку судимості за ст. 185 КК України, знову вчинив аналогічні кримінальні правопорушення за наступних обставин.

Наприкінці серпня 2014 року, у нічний час, ОСОБА_1 з метою таємного викрадення чужого майна проник шляхом злому квартирки вікна до будинку АДРЕСА_2, і повторно таємно викрав майно ОСОБА_2 загальною вартістю 31400 гривень, завдавши потерпілій матеріальної шкоди на вказану суму.

Крім цього, у період з 01 по 08 вересня 2014 року ОСОБА_1, з метою таємного викрадення чужого майна, проник шляхом зриву листа шиферу на горище будинку АДРЕСА_3, і повторно таємно викрав майно ОСОБА_3 загальною вартістю 750 гривень, завдавши потерпілому матеріальної шкоди на вказану суму.

Ухвалою колегії суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області від 05 грудня 2014 року вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 22 жовтня 2014 року щодо ОСОБА_1 залишено без зміни.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_1 вказує на відсутність доказів вартості викраденого майна, вважає, що призначене йому покарання є явно несправедливим через суворість, зазначає, що в суді першої інстанції його ввели в оману і змусили погодитися на судовий розгляд в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України. З огляду на зазначені порушення просить вирок суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який проти задоволення касаційної скарги засудженого заперечував, вважаючи судові рішення законними та обґрунтованими, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу засудженого слід задовольнити.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у незаконному таємному викраденні майна потерпілих ОСОБА_2 та ОСОБА_3, шляхом проникнення у житло, у касаційній скарзі не оспорюються.

Поряд з тим засуджений вказує на порушення судом першої інстанції положень ч.3 ст.349 КПК України.

В цій частині доводи засудженого слід визнати обґрунтованими.

У відповідності до вищезазначеної норми кримінального процесуального закону суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з'ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз'яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Як убачається з журналу судового засідання і даних технічних засобів фіксування кримінального провадження судом першої інстанції питання недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з'ясовані тільки у прокурора та захисника засудженого - адвоката ОСОБА_9, а у обвинуваченого ОСОБА_1, потерпілих ОСОБА_2 та ОСОБА_3 це питання не з'ясовувалося, чи правильно вони розуміють зміст цих обставин - не вияснялося та не було пояснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За змістом п.2 ч.3 ст.42 КПК України обвинувачений (підсудний) має право бути чітко і своєчасно повідомленим про свої права, передбачені цим Кодексом, а також отримати їх роз'яснення.

Недотримання судом першої інстанції зазначених вище вимог кримінального процесуального закону свідчить про порушення права засудженого на захист, тобто можливість особисто обстоювати свої інтереси у кримінальному провадженні всіма допустимими засобами і способами, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону і тягне за собою скасування судових рішень, які оскаржуються.

Враховуючи викладене вирок місцевого суду та ухвала суду апеляційної інстанції щодо ОСОБА_1 підлягають скасуванню з призначенням нового судового розгляду в суді першої інстанції, під час якого необхідно усунути вказані у цій ухвалі порушення, належним чином перевірити доводи щодо необґрунтованої оцінки вартості викраденого майна, викладені в касаційній скарзі, та прийняти законне й обґрунтоване рішення.

Керуючись ст. 376, 433, 434, 436, 438 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_1 задовольнити.

Вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 22 жовтня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 05 грудня 2014 року, у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_1 скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6