Справа №1-242
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18
квітня 2007 р. Святошинський районний суд м. Києва в складі головуючого судді
Сержанюка А.С., з участю секретаря Жук О.В., прокурора Демиденко Л.В.,
захисника ОСОБА_1., потерпілого ОСОБА_2., розглянувши в судовому засіданні в м.
Києві кримінальну справу за обвинуваченням

ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця с. Каменнолист
Карачаївського району Ставропольського краю РФ, українця, громадянина України, освіта середня спеціальна,
одруженого, не працюючого, зареєстрованого поАДРЕСА_1, проживаючого поАДРЕСА_2,
раніше не судимого,

за ст. 186 ч.2 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3.
та невстановлена слідством особа 19.01.2007 року, приблизно в 20 годин 30
хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, знаходячись по вул. 30дчих,
70 в м. Києві, побачили раніше їм не знайомого громадянина ОСОБА_2., майном
якого вирішили заволодіти, чим вступили між собою в попередню злочинну змову.

На
виконання свого злочинного наміру ОСОБА_3. і невстановлена слідством особа
підішли до ОСОБА_2., де підсудний, застосовуючи насильство яке не є небезпечним
для життя і здоров'я, наніс удару рукою, стислою в кулак, в обличчя потерпілого
від якого останній втратив рівновагу і впав на землю.

Після
цього ОСОБА_3. і невстановлена слідством особа по черзі нанесли декілька ударів
ногами по голові ОСОБА_2.,
заподіявши таким чином останньому тілесні ушкодження у вигляді синців на
повіках обох очей, садна у області лівої брови і на спинці носа, які згідно
висновку судово-медичної експертизи № 89/И від 28.02.2007 року відносяться до
легких тілесних ушкоджень.

Подавивши
таким чином у потерпілого бажання чинити опір, ОСОБА_3. і невстановлена
слідством особа відкрито викрали особисте майно ОСОБА_2., а саме: куртку
темно-зеленого кольору із шкірозамінника, вартістю, з урахуванням зносу - 400
грн., гроші в сумі 500 грн., картку поповнення рахунку на мобільний телефон
„Лайф", вартістю 25 грн., а також портмоне чорного кольору з
шкірозамінника, посвідчення водія серії НОМЕР_1, свідоцтво про реєстрацію транспортного
засобу серії НОМЕР_2, талон до посвідчення водія, банківську картку
„Приватбанку", довіреність на право управління транспортним засобом,
видане на його ім'я, а також ключі в кількості 6 штук, які не представляють для
потерпілого матеріальної цінності.

Після
цього, зазначені особи з місця скоєння злочину втекли, розпорядившись
викраденим на свій розсуд.

Таким чином,
ОСОБА_3. за попередньою
змовою групою осіб, застосовуючи насильство, яке не є
небезпечним для життя та здоров'я, відкрито викрав чуже майно, яке належить
потерпілому, тобто своїми умисними діями скоїв злочин, передбачений ст. 186 ч.
2 КК України.

В
судовому засіданні підсудний винним себе визнав повністю і підтвердив
встановлені судом обставини відкритого викрадення чужого майна, поєднаного з
застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров'я
потерпілого, вчиненого 19.01.2007 року.

Вина
підсудного, окрім цього, підтверджується зібраними та дослідженими по справі
доказами.

Так,
потерпілий ОСОБА_2. вказав, що 19.01.2007 року, при зазначених обставинах,
підсудний з іншою особою викрав належне йому майно, застосовуючи насильство,
яке не є небезпечним для життя та здоров'я.

Окрім
цього, місце, час та механізм скоєння діяння підтверджуються протоколами усної
заяви про злочин ( а.с. 7 ), огляду та вилучення ( а.с. 10 ), огляду предметів
( а.с. 17 ) та фототаблицями до нього ( а.с. 18-21 ), висновком експерта №89/И
від 28 лютого 2007 р. ( а.с. 68-69 ), згідно яких ОСОБА_3. за попередньою
змовою групою осіб, застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя та
здоров'я, 19.01.2007 року відкрито викрав чуже майно, належне потерпілому.

Зазначені
пояснення підсудного, потерпілого та зазначені докази по справі не викликають у
суду сумніву щодо їх достовірності, оскільки вони послідовні та непротиречиві
між собою, не оспорюються самим підсудним.

Суд,
дослідивши зібрані по справі докази, оцінивши їх в сукупності, прийшов до
висновку про обґрунтованість пред'явленого підсудному обвинувачення в частині
діяння, встановленого судом, та правильності кваліфікації його дій за ст. 186
ч. 2 КК України, оскільки ОСОБА_3. своїми діями, навмисно, за попередньою
змовою групою осіб, застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя та
здоров'я, відкрито викрав чуже майно, належне потерпілому.

Однак, з
пред'явленого підсудному, на думку суду, необхідно виключити його обвинувачення
в заподіянні потерпілому матеріальної шкоди в зазначеному розмірі, як
надлишкової, яка не утворює складу злочину і не є кваліфікуючою ознакою ст. 186
ч. 2 КК України.

При
обранні міри покарання підсудному судом враховується характер та ступінь
суспільної небезпеки скоєного, особистість та характеристику ОСОБА_3., ту обставину, що
він не був зайнятий суспільно-корисною працею, склад сім'ї, стан здоров'я як
його самого, так і членів сім'ї.

Обставиною,
що пом'якшує відповідальність ОСОБА_3. суд визнає активне сприяння розкриттю
злочину, повне погашення заподіяної матеріальної шкоди, відсутність будь-яких
претензій з боку потерпілого, наявність на утриманні непрацездатної дружини та
малолітньої доньки, а обтяжуючою - скоєння діяння в стані алкогольного
сп'яніння.

Враховуючи
наведене, суд прийшов до висновку, що для досягнення мети покарання,
виправлення ОСОБА_3., йому необхідно призначити покарання у вигляді позбавлення
волі.

Однак,
на підставі ст.ст. 75, 76 КК України, суд вважає за можливе виправлення
підсудного без відбування покарання, виходячи із тяжкості злочину, особи
ОСОБА_3. та інших, викладених, по справі обставин по справі, в силу чого
необхідно його звільнити від відбування покарання з випробуванням.

Саме
таке покарання, на думку суду, є необхідним й достатнім для виправлення
підсудного та попередження нових злочинів.

Керуючись ст.ст.
323 - 324 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_3 визнати
винними за ст. 186 ч. 2 КК України і призначити йому покарання у вигляді
позбавлення волі строком 4 (чотири )
роки.

На
підставі ст.ст. 75, 76 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування
призначеного покарання з випробуванням і встановити йому іспитовий строк в 3 (
три ) роки, поклавши на нього обов'язки не виїжджати за межі України на
постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи,
повідомляти вказані органи про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Міру запобіжного
заходу йому залишити попередню - підписку про невиїзд.

Речові
докази по справі - куртку темно-зеленого кольору із шкірозамінника, портмоне
чорного кольору з шкірозамінника, посвідчення водія серії НОМЕР_1, свідоцтво
про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2, талон до посвідчення водія,
банківську картку „Приватбанку", довіреність на право управління
транспортним засобом, а також ключі в кількості 6 штук, - передати потерпілому
ОСОБА_2. за належністю.

Вирок
може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва протягом 15 діб з моменту
його проголошення.