У х в а л а

І М Е Н Е
М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі :

головуючого

Паневіна В.О.,

суддів

Коротких О.А., Федченка О.С.,

розглянула в судовому засіданні в м. Києві 4 грудня 2007 року кримінальну
справу за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_1 на вирок Баглійського
районного суду м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської області від 19 грудня 2006 року, яким

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

раніше судимого, останній раз

15
грудня 2004 року за ст.ст. 395, 70 ч. 4

КК України на три роки
позбавлення волі

зі
звільненням на підставі ст. 75 КК

України з випробуванням з

іспитовим строком два роки

засуджено за ч. 2 ст. 186 КК України на чотири роки позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України
за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднано невідбуту
частину покарання за попереднім вироком від 15 грудня 2004 року і ОСОБА_1
визначено остаточне покарання чотири роки один місяць позбавлення волі.

В апеляційному порядку справа
не розглядалася.

ОСОБА_1 визнано винним у
тому, що він разом з невстановленою особою 25 жовтня 2006 року близько 15 год.
30 хв., перебуваючи на території гуртожитку ПТУ № 24, що по вул. Б. Хмельницького
в м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області, із застосуванням насильства,
яке не було небезпечним для життя та здоров'я потерпілого, відкрито викрав у
ОСОБА_2 майно на загальну суму 885 грн.

У касаційній скарзі засуджений
ОСОБА_1 посилається на однобічність та неповноту досудового слідства та
судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи,
неправильне застосування кримінального закону, істотні порушення
кримінально-процесуального закону. Вказує на те, що в справі не здобуто доказів
його винності, а показання, в яких він визнавав свою вину, давав унаслідок
застосування до нього недозволених методів слідства. Вважає, що під час
досудового слідства було порушено його право на захист. Просить вирок щодо нього скасувати, а справу
направити на новий судовий розгляд.

Заслухавши доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
касаційної скарги, колегія суддів вважає, що вона задоволенню не підлягає з
таких підстав.

Висновок суду про винуватість
ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного у вироку злочину ґрунтується на доказах,
зібраних у встановленому законом порядку, досліджених у судовому засіданні,
належно оцінених судом, і є обґрунтованим.

Цей висновок, зокрема, підтверджений
показаннями засудженого ОСОБА_1, згідно з якими він визнавав, що утримував потерпілого, коли невстановлена
особа застосовувала насильство і відкрито заволоділа його майном, показаннями
потерпілого ОСОБА_2, який детально розповів про обставини вчинення щодо нього
злочину засудженим ОСОБА_1 разом з невстановленою особою.

Ці показання повністю узгоджуються з даними
протоколів огляду місця події, пред'явлення особи для впізнання, згідно з яким
потерпілий впізнав ОСОБА_1 як особу, яка відкрито викрала у нього мобільний
телефон та гроші, протоколом очної ставки між ОСОБА_1 та потерпілим ОСОБА_2, та
протоколом добровільної видачі ОСОБА_1 мобільного телефону «Нокіа-7210», який
належав потерпілому, іншими доказами.

Крім того, в судовому
засіданні ОСОБА_1 підтвердив, що гроші, які були вилучені працівниками міліції
26 жовтня 2006 року в кв. АДРЕСА_1 в сумі 200 грн., були відкрито викрадені ним
та невстановленою особою 25 жовтня 2006 року у потерпілого ОСОБА_2

Таким чином, дії ОСОБА_1
правильно кваліфіковані судом за ч. 2 ст. 186 КК України.

У процесі досудового слідства та при
розгляді справи в суді були встановлені й досліджені всі обставини, з'ясування
яких мало істотне значення для правильного вирішення справи. Тому колегія
суддів вважає, що доводи скарги про невідповідність висновків суду фактичним
обставинам справи, однобічність та неповноту досудового слідства і судового
розгляду, а також непричетність ОСОБА_1 до вчинення злочину щодо потерпілого
ОСОБА_2, є безпідставними.

Необґрунтованими
є й доводи засудженого про порушення його права на захист, оскільки, як на
досудовому слідстві так і в судовому засіданні йому було роз'яснено право на
захист, однак він відмовився від послуг захисника, про що свідчать його
власноручні заяви.

Як убачається з матеріалів
справи, ОСОБА_1 із заявами про застосування до нього недозволених методів
слідства під час досудового слідства та судового розгляду не звертався, а у
справі відсутні будь-які дані про вчинення органами досудового слідства
неправомірних дій. Тому доводи скарги в цій частині колегія суддів також вважає
необґрунтованими.

Покарання ОСОБА_1 призначено
з дотриманням вимог ст. 65 КК України воно є необхідним й достатнім для його
виправлення і попередження нових злочинів.

Істотних порушень вимог
кримінально-процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду
повно та всебічно розглянути справу і постановити законний, обґрунтований і
справедливий вирок, при перевірці судових рішень щодо ОСОБА_1 в касаційному
порядку не виявлено.

Оскільки передбачені ч.1 ст. 398 КПК
України підстави для скасування або зміни вироку щодо засудженого відсутні,
колегія суддів не вбачає підстав для призначення справи до розгляду з
обов'язковим повідомленням осіб, зазначених у ст. 384 КПК України.

На підставі наведеного та керуючись
ст. 394 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Відмовити у задоволенні
касаційної скаргиОСОБА_1, засудженого Баглійським районним судом м.
Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 19 грудня 2006 року.

судді:

Паневін В.О. Коротких О.А. Федченко О.С.