Ухвала

іменем України

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Синявського О.Г.,

суддів

Коротких О.А. та Гриціва М.І.,

розглянувши в
судовому засіданні в місті Києві 17 червня 2008 року кримінальну справу за
касаційним поданням першого заступника прокурора Київської області на вирок
Обухівського районного суду Київської області від 07 серпня 2007 року щодо
ОСОБА_1,

встановила:

цим вироком

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та
мешканця міста Обухова Київської області, громадянина України, такого, що не
має судимості,

засуджено за ч. 1 ст. 122 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки;
за ч. 1 ст. 186 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів
визначено остаточне покарання - позбавлення волі на строк 2 роки і 6 місяців.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_1 звільнено від відбування основного
покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік з покладенням на нього
передбачених ст. 76 КК України обов'язків не виїжджати за межі України на
постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи та
періодично з'являтися туди для реєстрації.

За вироком суду ОСОБА_1 визнано винним у тому, що
він 07 березня 2007 року близько 15 години
в квартирі № 25 будинку № 121 на
вулиці Київській у місті Обухові, будучи в стані алкогольного сп'яніння, з
особистої неприязні в ході сварки ударами дерев'яної палиці по тілу спричинив
потерпілому ОСОБА_2середньої тяжкості тілесні ушкодження. Після цього відкрито
заволодів його курткою вартістю 820 гривень.

У касаційному поданні прокурор просить скасувати вирок і направити справу
на новий судовий розгляд у зв'язку з призначенням засудженому невиправдано
м'якого покарання.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів не
вбачає підстав для задоволення касаційного подання з наступних міркувань.

Суд правильно встановив фактичні обставини справи і дійшов обґрунтованого
висновку про доведеність винності ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих йому
злочинів. Такі висновки ґрунтуються на зібраних у встановленому порядку та
перевірених судом відповідно до вимог ст. 299 КПК України доказах і по суті в
касаційному поданні не оспорюються.

Кваліфікація дій засудженого за ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 186 КК України
відповідає фактичним обставинам справи.

Призначаючи покарання, суд врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів,
конкретні обставини їх скоєння та наслідки, дані про особу винного. Зокрема,
суд заважив на молодість ОСОБА_1, відсутність судимостей, наявність на
утриманні малолітньої дитини. Обставиною, що обтяжує покарання, було враховано
вчинення злочину в стані алкогольного сп'яніння. Воднораз протилежними за
значенням обставинами суд правильно визнав щире каяття, сприяння розкриттю
злочину, вибачливе ставлення потерпілого, відшкодування заподіяної шкоди.
Правильно було надано значення й тому, що сварка й наступне побиття були
ініційовані, по суті, самим ОСОБА_3, а також, що майном останнього засуджений
фактично не скористався.

Крім того, як видно з протоколу судового засідання, прокурор, який брав
участь у розгляді справи судом першої інстанції, в судових дебатах просив
призначити засудженому покарання, не пов'язане з ізоляцією від суспільства.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що обране ОСОБА_1 покарання є необхідним і
достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів. Зазначені в
касаційному поданні доводи не викликають обґрунтованих сумнівів у правильності
визначеного судом покарання, а тому не можуть буди підставами для його
скасування.

Керуючись ст. 394 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

відмовити у задоволенні касаційного подання першого заступника прокурора
Київської області.

С у д д і:

Синявський О.Г. Коротких
О.А. Гриців М.І.