Справа № 1-109/11
Провадження №11/0390/218/11 Головуючий у І інстанції Клок О.М.
Категорія: ст.191 ч.2,3,5 Доповідач Філюк П.Т.
ст.366 ч.1, 2 КК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2011 року м. Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого -судді Філюка П.Т.,

суддів - Матвієнко Н.В., Лозовського А.О.,

при секретарі -Солодусі Ю.В.

з участю прокурора - Гарбуза В.В.,

засудженої -ОСОБА_1,

захисника -адвоката Бенещука В.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку кримінальну справу за апеляціями прокурора який брав участь у розгляді кримінальної справи в суді першої інстанції, засудженої ОСОБА_1 та її захисника адвоката Бенещука В.Г. на вирок Луцького міськрайонного суду від 28 січня 2011 року, яким

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка та жителька АДРЕСА_1, громадянка України, неодружена, має на утриманні неповнолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2, з вищою освітою, не працює, несудима, -

Засуджена за ст.191 ч.5 КК України до позбавлення волі на строк 8 років з позбавленням права обіймати посади, пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на строк 3 роки та з конфіскацією всього належного майна;

за ст.191 ч.З КК України до позбавлення волі на строк 4 роки з позбавленням права обіймати посади, пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на строк 2 роки;

за ст.191 ч.2 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки з позбавленням права обіймати посади, пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на строк 1 рік;

за ст.366 ч.2 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки з позбавленням права обіймати посади, пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на строк 2 роки;

за ст.366 ч.1 КК України до штрафу в розмірі 850 гривень.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно до відбуття ОСОБА_1 визначено 8 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на строк 3 роки та з конфіскацією всього належного майна.

Зараховано в строк відбуття покарання термін перебування ОСОБА_1 під вартою з 17 листопада 2009 року по 28 січня 2011 року включно.

Строк відбуття покарання ОСОБА_1 вирішено рахувати з 28 січня 2011 року.

Майно ОСОБА_1, гроші в сумі 9800 дол. США, автомобілі ЗАЗ ДЕУ СЕНС д.н.з. НОМЕР_1, ШЕВРОЛЕ АВЕО д.н.з. НОМЕР_2, на які накладено арешт, звернуто в рахунок конфіскації майна.

Запобіжний захід ОСОБА_1 до вступу вироку у законну силу залишити попередній - взяття під варту.

Вироком вирішено долю речових доказів по справі.

Розглядаючи справу в апеляційному порядку, колегія суддів судової палати,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 визнана винною у тому, що перебуваючи на посаді головного державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції у Волинській області (далі - ДВС ЛМУЮ), будучи службовою особою з травня по жовтень 2008 року при провадженні виконавчих проваджень за виконавчими листами Любомльського районного суду № 1-32 від 26 травня 2008 року; № 71 від 29 вересня 2008 року; № 1-48-08 від 15 грудня 2008 року отримала готівкою у фінансовому відділі УСБУ у Волинській області кошти в загальній сумі 3205530,4 грн. з яких 1982015,31 грн. перерахувала до державного бюджету, а решту -1223515,09 грн. привласнила.

З метою приховати вчинене розкрадання коштів ОСОБА_1, при провадженні виконавчого провадження за вищевказаними виконавчими листами від 26 травня 2008 року, 29 вересня 2008 року, 15 грудня 2008 року внесла до офіційних документів - постанов про закінчення виконавчого провадження датованих тими ж числами, завідомо неправдиві відомості про повне виконання рішень Любомльського районного суду від 31 березня 2008 року, 2 липня 2008 року, 3 червня 2008 року.

Крім того, в березні 2008 року ОСОБА_1, за попередньою домовленістю з ОСОБА_3 - старшим державним виконавцем Другого відділу ДВС ЛМУЮ у Волинській області, котра здійснювала виконання виконавчого листа №1-32-08 Любомльського районного суду від 31 березня 2008 року вирішили не перераховувати кошти в сумі 15000 грн. в державний бюджет, а привласнити їх та розподілити між собою.

На виконання досягнутої домовленості ОСОБА_1 надала ОСОБА_3 банківські реквізити рахунку фізичної особи - ОСОБА_4, на рахунок якої з рахунку ДВС ЛМУЮ були перераховані кошти в сумі 15000 грн., а вона в свою чергу отримала ці кошти та передала їх ОСОБА_1, яка розподілила їх з ОСОБА_3 та привласнила.

Таким чином ОСОБА_1 вчинила привласнення коштів на загальну суму 1238515,09 грн. що в 4800 разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян і є особливо великим розміром.

В поданій апеляційній скарзі прокурор, який брав участь в суді першої інстанції просить скасувати вирок суду в частині призначеного покарання та засудження ОСОБА_1 за ч.1 ст. 366 КК України та в цій частині кримінальну справу закрити, а також позбавити засуджену ОСОБА_1 рангу державного службовця. Апеляційну скаргу прокурор обґрунтовує неправильним застосуванням кримінального закону, вважає, що призначене покарання є надто м'яким, не відповідає особі засудженої та тяжкості вчиненого злочину.

В своїй апеляційній скарзі засуджена ОСОБА_1 просить вирок суду змінити та призначити покарання не пов'язане з позбавленням волі, поклавши на неї ряд обов'язків. На обґрунтування своєї апеляції вказує, що судом при постановленні вироку не враховано її особу та пом'якшуючі обставини по справі.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1- адвокат Бенещук В.Г. просить вирок суду першої інстанції скасувати та направити справу на новий судовий розгляд в іншому його складі, обґрунтовуючи апеляцію тим, що судом не враховано норми глави 37 КПК України, стосовно екстрадиції осіб та при призначенні покарання не взято до уваги всіх пом'якшуючих обставин по справі.

В доповненні до апеляційної скарги захисник засудженої -Бенещук В.Г. вказує на те, що судом першої інстанції не було вирішено долю майна, на яке було накладено арешт

на стадії досудового слідства, а саме, у вироку суду не надано оцінку та не прийнято законне рішення про зняття арешту з майна - автомобіля МАЗДА 7 днз НОМЕР_3, що є власністю матері засудженої ОСОБА_5

Заслухавши доповідача, який доповів суть вироку суду першої інстанції, повідомив ким і в якому обсязі він оскаржений, виклав основні доводи апеляцій, прокурора, який підтримав свою апеляцію, просив вирок суду в частині призначеного покарання та засудження ОСОБА_1 за ч.1 ст. 366 КК України закрити, а також позбавити засуджену ОСОБА_1 рангу державного службовця, а апеляції засудженої та її захисника залишити без задоволення, засуджену ОСОБА_1 яка підтримала свою апеляцію в повному об'ємі і просила апеляцію прокурора залишити без задоволення, захисника засудженої, який частково підтримав свою апеляцію і повністю підтримав апеляцію ОСОБА_1 та просив змінити вирок суду, врахувавши пом'якшуючі обставини по справі, призначити покарання, не пов'язане з ізоляцією від суспільства, а проти апеляції прокурора заперечив, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляції підлягають частковому задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи та досліджених в судовому засіданні документів ОСОБА_1 було пред'явлено обвинувачення за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст. 366 та ч.5 ст. 191 КК України. Рішенням Заступника Генерального прокурора Російської Федерації № 81/1-2703-09 від 02.04.2010 року запит Генеральної прокуратури України про екстрадицію задоволено. ОСОБА_1 видано для притягнення до кримінальної відповідальності за ч.2 ст. 366, ч.5 ст. 191 КК України. В процесі судового розгляду ОСОБА_1 було змінено обвинувачення шляхом додаткової кваліфікації її дій за ч.1,2 ст. 366 та ч.2,3,5 ст. 191 КК України.

Проте, в п.1 ст.2 Європейської Конвенції про видачу правопорушників 1957 року зазначено, що видача правопорушників здійснюється у зв'язку із

правопорушеннями, які караються за законами запитуючої Сторони та

запитуваної Сторони позбавленням волі або згідно з постановою про

утримання під вартою на максимальний термін не менше одного року

чи більш суворим покаранням.

З огляду на вищевказане, колегія суддів приходить до висновку, що вирок підлягає скасуванню та закриттю в частині засудження ОСОБА_1 за ч.1 ст. 366 КК України, оскільки санкція даної статті не передбачає покарання у виді позбавлення волі.

Крім того, підлягає виключенню з кваліфікації дій засудженої за ч.3 ст. 191 КК України, кваліфікуюча ознака -повторність, оскільки в загальній частині Кримінального Кодексу Російської Федерації вона відсутня.

Оскільки ОСОБА_1 перебуваючи на посаді головного державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції у Волинській області, будучи службовою особою державного органу, маючи 13 ранг державного службовця, своїми злочинними діями підірвала авторитет державної служби, колегія суддів дійшла висновку, що ОСОБА_1 на підставі ст. 54 КК України має бути позбавлена рангу державного службовця.

З врахуванням наведених обставин, матеріалів справи та особи винної суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що виправлення та перевиховання підсудної ОСОБА_1 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства. Це відповідає обставинам справи, характеру та тяжкості вчинених нею злочинів і колегія суддів не знаходить підстав для звільнення ОСОБА_1 від відбування покарання з випробуванням.

Разом з тим, враховуючи, що засуджена ОСОБА_1 свою вину визнала повністю, щиро розкаялась у вчиненому, до кримінальної відповідальності притягується вперше, має малолітню дитину, батьків пенсіонерів, які хворіють, з моменту вчинення злочину пройшов тривалий період, колегія суддів вважає можливим на підставі ст. 69 КК України призначити їй основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції в санкції ч.5 ст.191 КК України.

Керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справах апеляційного суду Волинської області, -

УХВАЛИЛА:

Апеляцію прокурора, засудженої ОСОБА_1 та її захисника Бенещука В.Г. задовольнити частково.

Вирок Луцького міськрайонного суду від 28 січня 2011 року щодо ОСОБА_1 змінити.

В частині засудження ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 366 КК України вирок скасувати та закрити провадження у справі на підставі п.1 ст.2 Європейської Конвенції про видачу правопорушників 1957 р. Виключити з обвинувачення та з мотивувальної частини вироку кваліфікуючу ознаку ч. 3 ст. 191 КК України -повторність.

Вирок в частині кваліфікації дій ОСОБА_1 за ч.2,3 ст.191, ч.2 ст.366 КК України та призначеного покарання залишити без зміни.

Цей же вирок в частині призначеного покарання за ч.5 ст.191 КК України та ч.1 ст. 70 КК України змінити.

За ч.5 ст. 191 із застосуванням ст. 69 КК України призначити ОСОБА_1 покарання у виді 5 (п'ять) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов'язані із здійсненням організаційно-розпорядчих та адміністративно- господарських функцій строком на 3 (три) роки, з конфіскацією всього майна, що є її власністю.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів визначити остаточне покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим 5 (п'ять) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов'язані із здійсненням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на 3 (три) роки, з конфіскацією всього майна, що є її власністю.

На підставі ст.54 КК України позбавити засуджену ОСОБА_1 рангу державного службовця.

Запропонувати суду в порядку ст.409 КПК України вирішити питання щодо автомобіля-МАЗДА 7 д.н.з НОМЕР_3, на який накладено арешт.

В решті вирок залишити без зміни.

Головуючий: П.Т. Філюк

Судді: А.О. Лозовський

Н.В. Матвієнко