Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/10/15 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 289 (215-3) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26.02.2015 м.Кіровоград

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_10 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кіровограді матеріали кримінального провадження № 0000310 стосовно ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.185, ч.2 ст.289, ч.1 ст.70 КК України за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_10 на вирок Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 03.06.2014 року яким,
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львів, українця, громадянина України, одруженого, не працюючого, мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
визнано винуватим та засуджено за ч.4 ст.185 КК України 5 роки позбавлення волі, за ч.2 ст.289 КК України 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна; ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років 6 (шість) місяців з конфіскацією майна, яке належить йому на праві приватної власності.
Вироком суду ОСОБА_10 визнаний винним та засуджений за таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене у великих розмірах та за незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно, яке завдало значної матеріальної шкоди. Кримінальне правопорушення вчиненоза таких обставин.

04.04.2013 року близько 13 год. ОСОБА_10 перебуваючи в приміщенні вагової, що знаходиться в с. Червонопілля Бобринецького району Кіровоградської області, діючи умисно та цілеспрямовано, з метою власної наживи, скориставшись тим, що потерпілий ОСОБА_7 не спостерігав за грошима, які знаходились в поліетиленовому пакеті на підвіконні в даному приміщенні, а також тим, що у осіб, які спостерігали за його протиправними діями на той час було відсутнє чітке розуміння щодо правового режиму майна, тобто повноважень та прав ОСОБА_10 стосовно вказаних коштів, розраховуючи на те що його дії не будуть сприйматися особами, у присутності яких це вилучення здійснюється, як протиправні, таємно викрав поліетиленовий пакет в якому знаходились триста вісім тисяч гривень, які належали ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .. Після чого з місця вчинення злочину зник, викраденими грошима розпорядився на власний розсуд, чим завдав матеріальних збитків на зазначену суму потерпілому ОСОБА_7 , ОСОБА_11 та ОСОБА_9 .

Таким чином ОСОБА_10 скоїв злочин передбачений ч.4 ст.185 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена у великих розмірах.

Продовжуючи свої протиправні дії, 04.04.2013 року близько 13 год. ОСОБА_10 , перебуваючи біля приміщення вагової, що знаходиться в с.Червонопілля Бобринецького району Кіровоградської області, діючи повторно, умисно та цілеспрямовано, з метою власної наживи та полегшення реалізації його злочинного умислу, направленого на таємне викрадення грошей, сів до середини салону автомобіля Ауді А8, державний номерний знак НОМЕР_1 , вартість якого згідно висновку судово-авто-товарознавчої експертизи № 6 від 08.05.2013, складає 99 738,30 грн., що на підставі довіреності, складеної в м. Миколаїв 08.08.2010, перебував у розпорядженні та користуванні гр. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та за допомогою ключа запалювання, який на той час перебував в нього, запустив двигун і привів автомобіль в рух, без відповідного дозволу ОСОБА_7 , тим самим незаконно заволодів транспортним засобом. Після чого ОСОБА_10 з місця події зник, розпорядився викраденим автомобілем Ауді А8, державний номерний знак НОМЕР_1 , на власний розсуд, чим завдав ОСОБА_7 значної матеріальної шкоди в сумі 99 738,30 грн.

Таким чином ОСОБА_10 , скоїв злочин, передбачений ч.2 ст.289 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є: незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно, яке завдало значної матеріальної шкоди.
В апеляційних скаргах:
- прокурор у кримінальному провадженні не оспорюючи фактичних обставин справи та кваліфікації дії обвинуваченого вважає , що вирок суду є незаконним через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопрушення та особі обвинуваченого через м`якість. Просить вирок скасувати та ухвалити новий, яким за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно призначити покарання ОСОБА_10 у виді 7 позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке належить йому на праві власності.
Свої доводи мотивує тим, що у порушення вимог ч.1 ст.59 КК України ОСОБА_10 призначено додаткове покарання у виді конфіскації майна, при цьому не визначено чи конфіскації підлягає все майно, яке належить засудженому на праві приватної власності або ж лише конкретно визначена його частина чи предмети.
При визначені покарання обвинуваченому ОСОБА_10 судом не враховано, що він скоїв 2 тяжких злочини, вину в інкримінованих йому злочинах не визнав, збитки потерпілим не відшкодував, при цьому з метою уникнення кримінальної відповідальності залишив місце проживання та не з`являвся за викликом до суду, тобто перешкоджав розгляду справи у розумні строки, а тому його було оголошено у розшук та надано дозвіл на затримання з метою доставки до суду. Обвинувачений перебував у розшуку 2 місяці.
Призначене покарання у виді 6 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна , яке належить йому на праві приватної власності є м`яким, а тому з метою виправлення ОСОБА_10 повинно бути призначене більш суворе покарання.
- обвинувачений ОСОБА_10 вважає вирок суду першої інстанції незаконним та таким, що підлягає скасуванню. Свої доводи мотивує наступним: при ухваленні вироку суд не взяв до уваги покази потерпілих та свідків, які вони надавали на досудовому слідстві. Приймаючи рішення суд не вирішив питання щодо розбіжності показань свідків., що свідчить про те, що суд не в повній мірі дослідив зібрані по справі докази, не надавши їм відповідний аналіз, не врахував непослідовність та суперечності показів, що вони не відповідають фактичним обставинам справи.
Окрім того суд не взяв до уваги особу обвинуваченого, ряд пом`якшуючи покарання обставин, зокрема та, що у нього на утриманні знаходяться 2 неповнолітніх дітей, є учасником бойових дій, має нагороді, по місцю проживання характеризується позитивно, також на утриманні знаходяться батьки дружини та бабуся. Також має вроджену ваду серця.
У доповнені до апеляційної скарги зазначає, що в порушення вимог закону судом не визначено, яке саме майно обвинуваченого підлягає конфіскації. Вважає, що цивільні позови у справі подані з порушенням кримінального процесуального законодавства, оскільки жодним з потерпілих реально не доведена зазначена ними шкода від вчиненого злочину.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_12 , який свою апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі та заперечував проти апеляційної скарги прокурора, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження та проаналізувавши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, щодо відмови в задоволенні поданих апеляційних скарг.

Досудове розслідування у даному кримінальному провадженні проведено відповідно до вимог кримінального процесуального закону, а викладені у вироку суду висновки про наявність в діях ОСОБА_10 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185, ч.2 ст.289 КК України, ґрунтуються на сукупності зібраних по справі доказів, які у повному обсязі, відповідно до вимог параграфу 3 гл.28 КПК України, досліджені судом першої інстанції під час судового розгляду справи, та є взаємоузгодженими між собою і відповідають фактичним обставинам справи.

Належність та допустимість доказів у кримінальному провадженні, а також правильність кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 4 ст. 185, ч.2 ст.289 КК України у колегії суддів сумнівів не викликає.

У ході апеляційного розгляду було проведене судове слідство в обсязі допиту обвинуваченого ОСОБА_10 , потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_13 , ОСОБА_7 .
Обвинувачений ОСОБА_10 свою вину у інкримінованого злочину як в суді першої інстанції, так і при апеляційному розгляді справи не визнав повністю та показав, що він разом із ОСОБА_14 знайшли особу, яка може продати велику кількість насіння соняшника, а ОСОБА_7 , з яким він раніше був знайомий, може купити дане насіння. 04.04.2013 року близько 08 год. до нього зателефонував ОСОБА_15 , і вони домовились про зустріч в с.Возсіятське. Оскільки в обвинуваченого зламався автомобіль він попросив свого знайомого ОСОБА_16 , щоб той відвіз його в с. Червонопілля. Після чого ОСОБА_10 домовився із ОСОБА_14 про те, щоб зустрітися в с. Кетрисанівка, звідки разом поїхали в с. Червонопілля на автомобілі ОСОБА_7 , за кермом сидів ОСОБА_17 , так як він неодноразово керував цим автомобілем, оскільки неодноразово співпрацював з ОСОБА_7 при купівлі сільськогосподарських культур. Коли приїхали до складів ОСОБА_18 разом з фермером пішли до складів, а ОСОБА_7 сказав ОСОБА_10 , щоб останній як будуть зважувати камази з насінням, після поданого йому умовного знаку має забрати пакет з грошима, сісти до автомобіля та поїхати в с. Кетрисанівка, де вони зустрілися. Потім йому мав зателефонувати ОСОБА_18 та скаже коли потрібно повертатися назад. Для чого це потрібно робити ОСОБА_19 обвинувачений не пояснював, так як зі слів останнього не було на це часу. Коли вони під`їхали вдвох з ОСОБА_7 до вагової, ОСОБА_10 взяв ключі від автомобіля, а ОСОБА_7 взяв поліетиленовий пакет з багажника та пішов до вагової. Вказаний пакет ОСОБА_7 поклав на вікно за дружиною фермера, і коли дав ОСОБА_10 умовний сигнал, той забрав пакет, вийшов зі складу, сівши до автомобіля ОСОБА_7 , поїхав до с. Кетрисанівка як було раніше домовлено. Коли приїхав в с.Кетрисанівка, зупинився біля сільського магазину та чекав дзвінка від ОСОБА_20 . Приблизна через 10 хв. вирішив подивитися на зміст пакету, де побачив в розпис товсті календарі та каталоги. Зрозумівши, що ОСОБА_7 та ОСОБА_15 хотіли обманути фермера, вирішив залишити автомобіль, а ключі заніс до магазину, так як бачив у бардачку автомобіля кошти, про що по телефону повідомив ОСОБА_20 . Після чого зателефонував своєму знайомому ОСОБА_21 , який приїхав і забрав його, після чого вони поїхали до м. Миколаїв. По дорозі зупинилися в с. Возсіятське, де ОСОБА_10 поїв і вони поїхали далі. При ньому був постійно рюкзак, в якому він носить робочий одяг, бахіли, влагомір, ключі, сигарети та інше, який в цей день весь час висів в нього за спиною, і він його не знімав.

Потерпілий ОСОБА_7 , в суді апеляційної інстанції зазначив, що він разом із ОСОБА_8 , ОСОБА_9 вирішили скупити насіння соняшника у фермера із с. Червнопілля, якого знайшов ОСОБА_15 та запропонував продати близько 70 тонн. 04.04.2013 року він зустрівся із вищевказаними особами, які віддали йому для даних цілей по сто тисяч грн. кожен. Із обвинуваченим ОСОБА_22 зустрілися біля магазину в с.Кетрисанівка, після чого під`їхав ОСОБА_23 на невідомому автомобілі та підійшов до них і вони разом поїхали до складу, де загружалися камази, а фермер попросив, щоб він показав йому гроші, якими ОСОБА_19 планував розрахуватися за насіння соняшника. Після чого вони всі поїхали до вагової, за кермом автомобіля ОСОБА_19 сидів ОСОБА_23 , оскільки останньому нібито сподобався автомобіль і він хотів його придбати. Після того як він з ОСОБА_23 приїхав до вагової, ОСОБА_19 взяв пакет з грошима зачинив автомобіль і пішов в середину вагової, для того щоб здійснювати контроль за зважуванням, при цьому кошти в синьому пакеті поклав на вікно позад дружини фермера ОСОБА_24 та записував дані ваги, в цей час до нього підійшов ОСОБА_23 та сказав, що поїде на моєму авто буцім то в туалет. Через деякий час він побачив відсутність пакету з грошима на вікні і коли вийшов на вулицю також побачив що не має його автомобіля та ОСОБА_25 . Запитавши у ОСОБА_26 про те, де знаходиться ОСОБА_23 , останній сказав, що в нього розболівся живіт та він поїхав в туалет на автомобілі. Після декількох невдалих спроб зателефонувати до ОСОБА_23 , останній сам подзвонив та сказав, щоб він зачекав, після чого ОСОБА_19 зателефонував працівникам міліції та повідомив про те, що сталося. Через деякий час на телефон ОСОБА_18 надійшло СМС від ОСОБА_23 про те, що автомобіль знаходиться в с. Кетрисанівка. Ключі від авто були у продавця та в бардачку було виявлено 5 тисяч грн. Крім того пояснив, що в ОСОБА_23 на плечах був постійно якийсь чехол, який він не знімав, але що в ньому знаходилось він не бачив. Раніше він давав свій автомобіль ОСОБА_27 , при першій зустрічі, і ще один раз він проїхав на авто до вагової, більше ОСОБА_23 не керував його авто.

Потерпілі ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в своїх показах зазначили, що згідно яких в квітні 2013 року вони разом з ОСОБА_28 склалися по 100 000 грн., на загальну суму 300 000 грн. для придбання насіння соняшника у фермера з метою його подальшої реалізації. За купівлею насіння поїхали ОСОБА_28 разом зі своїм напарником ОСОБА_29 . Близько 15 год. до них зателефонував ОСОБА_28 та повідомив, що у нього разом з його автомобілем вкрав гроші ОСОБА_17 , який допомагав їм у знаходженні продавця насіння. ОСОБА_8 та ОСОБА_9 зазначили що надавали кошти купюрами по 50 та 100 грн.

Свідок ОСОБА_30 в суді апеляційної інстанції підтвердив показання надані ним при розгляді справи судом ОСОБА_31 -ї інстанції та зазначив, в 2013 році він домовився із ОСОБА_32 та ОСОБА_33 про продаж насіння соняшника. Після того як загрузили два камази, виявилось, що у покупців відсутні кошти в цей день, а тому перенесли продаж насіння на наступний день, а завантажені камази залишились в його складі на ночівлю. На наступний день він з дружиною приїхав до складу де зустрілися із ОСОБА_28 , ОСОБА_14 , також з ними був ОСОБА_17 та два водії камазів. Коли всі під`їхали до складу він попросив, щоб ОСОБА_19 показав гроші, на що той не заперечив і відкрив пакет з яким він був, де останній побачив кошти, але в якій сумі, і вони були він не перераховував, лише бачив пачки по 100 грн., які знаходились зверху. Після чого вони поїхали до вагової, і він бачив, як ОСОБА_17 сів за кермо автомобіля Ауді, на якому приїхали ОСОБА_19 та ОСОБА_18 . Коли було зважування камазів, його жінка ОСОБА_34 була в приміщенні вагової, разом з ОСОБА_28 , а він знаходився на вулиці, а також на вулиці знаходився ОСОБА_35 . Він ОСОБА_36 як машина ОСОБА_37 від`їжала від складу, але хто був за кермом автомобіля не помітив. Після того як з`ясувалось, що ОСОБА_17 від`їхав на авто з ним намагалися зв`язатися по мобільному телефону, але такої можливості не було, оскільки він був поза зоною досяжності, а через деякий час ОСОБА_23 скинув СМС повідомлення про те, що автомобіль ОСОБА_28 знаходиться в с. Кетрисанівка біля магазину де вони зустрілися, після чого він відвіз на своєму автомобілі ОСОБА_26 та ОСОБА_19 , який після того як ОСОБА_23 поїхав та не брав слухавки повідомив про скоєне до органів внутрішніх справ. В с. Кетрисанівка, біля магазину Арап, знаходився автомобіль ОСОБА_19 , в якого був пошкоджений захист двигуна. Після того як на місце приїхали працівники міліції, він поїхав в с. Червонопілля та домовився з іншими покупцями про купівлю насіння соняшника, яке вже було загружено в два камази.
Незважаючи на повне невизнання своєї вини, вина ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.2 ст.28 КК України, в повному обсязі доведена належними та допустимими доказами по справі.

Показання потерпілого ОСОБА_7 узгоджуються з:

- показаннями свідка ОСОБА_38 , даними суду першої інстанції, який він зазначив, що знайомий з потерпілим ОСОБА_28 , з яким здійснювали купівлю зернових рослин у фермерів, з метою подальшої їх реалізації для отримання прибутку. 03.04.2013 року приїхали до фермера в с. Червонопілля, де домовилися про купівлю насіння соняшника в кількості двох камазів з причепами. Домовленість полягала в тому, що фермер завантажує два камази з причепами насінням соняшника, які залишаються на ніч в його складі, а наступного дня вони зважують їх та віддадуть гроші. 04.04.2013 року він разом з ОСОБА_7 та двома водіями камазів, забрали ОСОБА_39 біля кафе в с. Кетрисанівка, куди останнього привезли на авто ВАЗ Пріора, сірого кольору, і всі разом поїхали в с. Червонопілля до складу фермера ОСОБА_40 , де вже були завантажені насінням соняшника камази. Потім вони поїхали до вагової, де він слідкував за тим, щоб камази були правильно зважені, а ОСОБА_19 та ОСОБА_17 зайшли до приміщення вагової. Через деякий час з приміщення вагової вийшов ОСОБА_23 , який тримав в руках пакет, в якому були гроші для закупівлі зерна, після чого останній сів у автомобіль ОСОБА_28 та на великій швидкості поїхав від них. Через деякий час вийшов ОСОБА_28 та запитав де його автомобіль, на що він відповів, що на ньому поїхав ОСОБА_41 . Після чого вони намагалися до нього зателефонувати, але він не відповідав і ОСОБА_28 зателефонував у міліцію та повідомив про крадіжку коштів та автомобіля. Приблизно через 15 хв. на його телефон прийшло СМС повідомлення про те, що ОСОБА_17 знаходиться в с. Кетрисанівка, біля магазину і в нього не заводиться автомобіль. Приїхавши на місце, вони дійсно побачили автомобіль біля магазину, але ОСОБА_39 там не було. Оглянувши автомобіль ОСОБА_28 побачив в бардачку п`ять тисяч гривень.
- показаннями свідка ОСОБА_42 , яка пояснила, що до її чоловіка зателефонував ОСОБА_15 та ОСОБА_28 , які запропонували купити насіння соняшника та 03.04.13р. до їхнього складу в с.Червонопілля приїхали два камази, в які вони загрузили насіння соняшника, але оскільки покупці сказали, що в них немає коштів в цей день, дату купівлі-продажу перенесли на 04.04.2013 року. 04.04.2013 року, вона разом з чоловіком поїхали до складу, де під`їхали ОСОБА_15 , ОСОБА_28 , обвинувачений ОСОБА_17 та водії камазів, після чого всі поїхали до вагової для зважування камазів. У ОСОБА_28 був при собі чорний пакет в якому він казав, що лежать гроші, але особисто вона цих грошей не бачила. Вказаний пакет він поклав на підвіконня у ваговій, позад неї, у той час у даному приміщенні вагової крім неї і ОСОБА_19 була також ОСОБА_43 . Хто і коли забрав пакет з підвіконня вона не бачила, так як була зайнята зважуванням насіння, вагу якого постійно фіксувала для того щоб провести вірний розрахунок. ОСОБА_39 взагалі не помічала в приміщенні вагової, так як була зайнята. Коли вийшла із вагової і потрібно було провести розрахунок, то чула лише, що говорили про ОСОБА_23 , який мав під`їхати, оскільки від`їхав по нужді, але чому він від`їхав вона так і незрозуміла, оскільки туалет був поряд з ваговою. Після чого її чоловік разом із ОСОБА_14 та ОСОБА_44 поїхали до с.Кетрисанівки, а водії камазів залишились біля вагової. Коли повернувся її чоловік та сказав про те, що коштів не має, вони, щоб не розвантажувати камази знайшли іншого покупця якому і здали завантажене насіння.
- показаннями свідка ОСОБА_16 , який пояснив, що в 2013 року до нього зателефонував ОСОБА_17 та запропонував йому відвезти його по справах, на що він погодився, так як був безробітній. Він забрав ОСОБА_39 в м.Миколаїві та вони разом поїхали до с.Кетрисанівка, коли під`їхали до місцевого магазину, там ОСОБА_39 вже чекали два чи три чоловіка, які були на автомобілі Ауді, темного кольору. Після чого він поїхав десь поїсти, так як ОСОБА_23 попросив, щоб він його зачекав. Хвилин через сорок до нього зателефонував ОСОБА_23 він під`їхав забрав його біля того ж магазину в с. Кетрисанівка та вони разом поїхали в м.Миколаїва. Він бачив на спині у ОСОБА_39 рюкзак, але не помітив чи збільшувався його розмір, коли вони їхали назад, так як рюкзак був постійно при ОСОБА_23 і він його не знімав. За те що, він возив ОСОБА_39 до с. Кетрисанівка, останній, крім того що заправив авто паливом, заплатив йому 300 чи 400 грн., про те, чим він там займався ОСОБА_17 не розповідав.
- показаннями свідка ОСОБА_45 , яка пояснила, що на початку квітня 2013 року була в магазині ОСОБА_46 , та бачила як до магазину під`їхала машина темного кольору, в якій сиділи двоє чоловіків, обвинувачений ОСОБА_41 . На пасажирському сидінні та поряд з ним інший чоловік, при цьому ОСОБА_17 говорив з кимось по телефону на підвищеному тоні, а потім дав телефон чоловіку , що був за водійським креслом. З ОСОБА_23 в автомобілі сидів не ОСОБА_47 , а інший чоловік. Приблизно через 20 хв. до магазину забіг обвинувачений ОСОБА_23 , який поклав ключі і сказав, щоб їх передали ОСОБА_28 і швидко вибіг та поїхав. Десь хв. через 15 хв. під`їхав автомобіль Нива, з якої в приміщення магазину зайшов ОСОБА_28 , який забрав ключі, що залишив ОСОБА_41 . Та запитав чи не залишали йому пакет. Невдовзі після цього під`їхали працівники міліції, але вона більше з магазину не виходила та нічого не бачила.
- показаннями свідка ОСОБА_48 , яка пояснила, що весною 2013 року до неї зателефонували ОСОБА_49 та попросили, щоб вона зважила насіння соняшника. В запланований день зважування не відбулось, і дане зважування перенесли на наступний день. Вона під`їхала до вагової на своєму велосипеду та бачила як на темній машині під`їхали якісь чоловіки, той чоловік, що знаходився на пасажирському сидінні ОСОБА_44 був при собі пакет темного кольору, і він пропонував ОСОБА_34 заплатити за зважування 80 грн. Але чи були в тому пакеті гроші вона не бачила. Коли вона разом з ОСОБА_28 та ОСОБА_34 знаходились у приміщенні вагової. Дудукало поклав пакет на підвіконні, що знаходилось позаду ОСОБА_50 . Коли ОСОБА_19 вийшов з приміщення вагової, обвинувачений ОСОБА_17 взяв пакет з підвіконня та вийшов з ними на подвір`я, куди саме вона не бачила, ОСОБА_28 зайшов до приміщення та продовжував слідкувати за зважуванням, не помітивши відсутності пакету, що знаходився на підвіконні. Після зважування вона вийшла та пішла до контори, а коли повернулась дізналась про те, що ОСОБА_17 забрав пакет і десь з ним поїхав.
- показаннями свідка ОСОБА_51 , який пояснив, що по суті справи пояснив, що він проживає поряд з магазином в с.Кетрисанівка, і в той день, ремонтував свій автомобіль на власному подвір`ї. Бачив як під`їхала машина темного кольору і з машини вийшло два чоловіка в темному одязі. Дана машина стояла близько 15 хвилин, а через деякий час під`їхали працівники міліції, які запросили його бути понятим про огляді місця події. Він бачив, що в автомобілі був пошкоджений захист двигуна.
- показаннями свідка ОСОБА_52 , який працює водієм автомобіля КАМАЗ та приїздив на загрузку насіння соняшника в с. Червонопілля. Дудукало витягнув з пакету 2 тис. грн. і дав йому та ще одному водію НОМЕР_2 по 1 тис. грн. на дизельне пальне, після чого вони поїхали на вагову. Коли відбувалося зважування, ОСОБА_17 сів на Ауді, яке належало ОСОБА_19 та поїхав в невідомому напрямку, а тому угода між ОСОБА_19 та фермером не відбулася. Як ОСОБА_23 від`їжджав на автомобілі Дудукало він не бачив, оскільки перебував на вагах. Після чого приїхали інші клієнти, які розрахувалися з ними за доставку насіння та вони відвезли насіння за призначенням.
Крім того, вина обвинуваченого ОСОБА_10 у вчинені інкримінованих кримінальних правопорушень підтверджується такими доказами дослідженими у суді першої інстанції:

- протоколом огляду місця події від 04.04.2013 року, в ході якого навпроти торгівельного ларька в с.Кетрисанівка Бобринецького району було оглянуто автомобіль Ауді А8, державний номерний знак НОМЕР_3 , який мав механічні пошкодження, в салоні якого в бардачку було вилучено 5 тис.грн., а також пустий поліетиленовий пакет в якому зберігались гроші, які належали потерпілим (а.с.9-14);
- протокол огляду предметів (а.с.15);
- протоколом огляду місця події від 12.08.2013 року складеного в м.Кіровоград, згідно якого було оглянуто мобільний телефон належний громадянину ОСОБА_53 , на якому було зафіксовано збережені ним CMC - повідомлення із номеру НОМЕР_4 та НОМЕР_5 ;
- висновком судово - автотоварознавчої експертизи № 6 від 08.05.2013 року проведеної НДЕКЦ при УМВС України в Кіровоградській області, згідно якого вартість автомобіля Ауді А8, що належить ОСОБА_7 , становить 99738,30 грн. (а.с.24-27)
- дорученням на право керування автомобілем Ауді А8, д.н. НОМЕР_6 , на ім`я ОСОБА_7 (а.с. 17);
Аналізуючи вищенаведені докази в їх сукупності, які є послідовними та логічними, що узгоджуються як між собою так із письмовими доказами, колегія суддів судів вважає їх прийнятними та такими, що в повному обсязі підтверджують вину ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованих йому злочинів.

Призначаючи покарання засудженому ОСОБА_10 , суд першої інстанції у вироку вказав, що враховує тяжкість вчинених злочинів, які відповідно до ст.12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується позитивно; раніше не судимий, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, ОСОБА_54 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_55 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ,судом не встановлено будь-яких, пом`якшуючих та обтяжуючих обставин, обвинувачений вперше притягається до кримінальної відповідальності,а тому суд вірно прийшов до висновку, що виправлення засудженого можливе лише з ізоляцією від суспільства, та застосування ст.75 КК України є неможливим.

Оскільки вирок суду від 03.06.2014 року підлягає залишенню без змін, на думку колегії суддів у обвинуваченого ОСОБА_10 виникає право на застосування щодо нього ЗУ «Про амністію у 2014 році», зважаючи на те, що під час апеляційного розгляду , ним було подана заява про застосування до нього положення ЗУ «Про амністію в 2014 році».

У відповідності до ч.2 ст.86 КК України, Законом про амністію, особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.

У відповідності до ч.1 ст.5 ЗУ «Про застосування амністії» дія закону про амністію поширюється на злочини, вчинені до дня набрання ним чинності включно, і не поширюється на триваючі або продовжувані злочини, якщо вони закінчені, припинені або перервані після набрання законом про амністію чинності.

Статтею 6 Закону "Про амністію у 2014 році" передбачено скорочення наполовину не відбутої частини покарання засудженим, що відбувають покарання у виді позбавлення волі на певний строк або інші покарання, не пов`язані з позбавленням волі, та які не підлягають звільненню від відбування покарання на підставі ст. ст. 1 - 5 Закону "Про амністію у 2014 році". Дія цієї статті розповсюджується на засуджених за вчинення злочинів будь-якої тяжкості, в тому числі й тяжких та особливо тяжких (за винятком обмежень, визначених у ст.8 Закону "Про амністію у 2014 році" та у ст. 4 Закону "Про застосування амністії в Україні"), незалежно від строку відбутого ними покарання, за умови, що ці особи не підлягають звільненню від відбування покарання на підставі ст.ст.1 - 5 Закону "Про амністію у 2014 році". Зважаючи на те, що ОСОБА_10 вчинив тяжкі злочини до нього не можуть бути застосовані положення ст..1-5 ЗУ «Про амністію у 2014».

Вироком Бобринецького районного суду Кіровоградської області покарання призначено обвинуваченому ОСОБА_10 у вигляді позбавлення волі. На думку колегії суддів, незважаючи на те, що формально зазначена норма підлягає застосуванню на стадії виконання вироку, виходячи з положень ст.9 ЗУ «Про застосування амністії у 2014 році», виконання закону покладається на суди. Та застосування цього Закону здійснюється до осіб, щодо яких судом ухвалені вироки, які не набрали законної сили, - за клопотанням самої особи, її захисника чи законного представника.

Керуючись принципом гуманізму, відповідно до статті 92 Конституції України, положень Кримінального кодексу України і Закону України "Про застосування амністії в Україні", відсутністю заборон щодо застосування норм ЗУ «Про амністію у 2014 році» на стадії апеляційного перегляду, колегія суддів дійшла висновку щодо можливості задоволення клопотань про застосування амністії, та скорочення обвинуваченому ОСОБА_10 на половину не відбутої частини покарання призначеного вироком Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 03.06.2014 року на підставі ст.6 ЗУ «Про амністію у 2014 році».

Керуючись ст. ст. 376, 374, 404, 405, 419 КПК України, ст.6 Закону України Про амністію у 2014 році від 08.04.2014 року із змінами від 06.05.2014 року, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження , обвинуваченого ОСОБА_10 - залишити без задоволення.

Вирок Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 03.06.2014 року стосовно ОСОБА_10 залишити без змін.
На підставі ст.6 Закону України Про амністію у 2014 році від 08.04.2014 року із змінами від 06.05.2014 року скоротити на половину невідбуту частину покарання ОСОБА_10 , призначеного вироком Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 03.06.2014 року .

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з моменту проголошення.

Судді (підписи)
Згідно з оригіналом
Суддя апеляційного суду
Кіровоградської області ОСОБА_2