АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 11кп/790/53/15 Головуючий 1 інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч. 2 ст. 185 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12.02.2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченої на вирок Київського районного суду м. Харкова від 15.09.2014 року, -

В С Т А Н О В И Л А :
Вказаним вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с. Циркуни Харківського району Харківської області, громадянка України, з базовою середньою освітою, що офіційно не працює, має на утриманні малолітню дитину, раніше судима:

1)
19.12.2013 року Московським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі із застосування ст.. 75 КК України з іспитовим строком 1 рік;

2) 27.03.2014 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 190 КК України, ч. 1, 4 ст. 70 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі зі звільненням від відбуванням покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 1 рік 6 місяців,

зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

засуджена за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, шляхом часткового приєднання покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 27.03.2014 року остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у вигляді 3 років позбавлення волі.

Запобіжний захід до набуття вироком законної сили змінений з особистого зобов`язання на утримання під вартою в Харківському СІЗО, ОСОБА_7 взята під варту в залі суду.

Стягнуто з обвинуваченої на користь ОСОБА_9 суму матеріального збитку в розмірі 4448 грн.; моральну шкоду в розмірі 5000 грн.

Доля речових доказів вирішена.

Відповідно до вироку, 09.08.2014 року близько 00.00 год. ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, реалізуючи свій корисливий умисел з метою особистого незаконного збагачення, знаходячись в домоволодінні малознайомого ОСОБА_10 , розташованому за адресою: АДРЕСА_3 , шляхом вільного доступу, таємно викрала ноутбук марки «НР 2000-2d78SR» вартістю згідно висновку судової товарознавчої експертизи - 4448,00 грн. та фотоапарат SONY DSC-W40, вартістю згідно висновку судової товарознавчої експертизи - 2386,00 грн., які належать ОСОБА_9 , чим завдала останній матеріальну шкоду на загальну суму 6834 грн.

Після цього, ОСОБА_7 з місця вчинення злочину зникла, обернувши викрадене майно на свою користь та розпорядившись ним на власний розсуд.

Обвинувачена в апеляції просить змінити вирок, пом`якшити призначене покарання. На обґрунтування апеляції вказала, що на її утриманні знаходиться малолітня донька ОСОБА_11 , 2008 р.н., яка проживає з бабусею, батько дитиною не опікується.

Заслухавши доповідь судді, з`ясувавши думку прокурора, яка вважала за необхідне виключити ст.. 71 КК України, кваліфікувати дії ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 185 КК України та призначити покарання у межах санкції статті у виді реального позбавлення волі; обвинуваченої та захисника, які підтримали апеляцію, просили виключити застосування ст. 71 КК України, призначити покарання у виді арешту, обмежившись відбутим строком або звільнити обвинувачену від відбування покарання згідно зі ст.. 75 КК України, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів приходить до висновку про необхідність її часткового задоволення.

Районний суд визнав винною ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 185 КК України та призначив покарання у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст.. 71 КК України 3 роки позбавлення волі.

Обгрунтованість засудження ОСОБА_7 за вказаною статтею ніким з учасників процесу не оспорюється.

Відповідно до ст.. 404 КПК України, апеляційний суд переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги.

Як видно з матеріалів кримінального провадження, кінцеве покарання ОСОБА_7 призначене на підставі ст. 71 КК України.

Проте, суд першої інстанції не прийняв до уваги, що ОСОБА_7 була засуджена Жовтневим районним судом м. Харкова 27.03.2014 року за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 190, ч. 1, 4 ст. 70 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі зі звільненням від відбуванням покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 1 рік 6 місяців.

19.04.2014 року набрав чинності Закон України «Про амністію у 2014 році».

Згідно з цього закону, ОСОБА_7 , яка має неповнолітню дитину, підлягала звільненню від покарання, про що їй казали в інспекції.

У зв`язку з цим, вона звернулася до Київського районного суду м. Харкова та просила застосувати до неї Закон України «Про амністію у 2014 році» та 26.01.2015 року Київський районний суд м. Харкова клопотання ОСОБА_7 задовольнив, звільнив від покарання на підставі п. «в» ст.. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» за вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 27.03.2014 року.

Таким чином, Київський районний суд м. Харкова при постановленні вироку від 15.09.2014 року повинен був прийняти до уваги, що ОСОБА_7 є суб`єктом амністії, але це до уваги прийнято не було, тому передчасно застосована ст. 71 КК України.

У зв`язку з цим з вироку підлягає виключенню застосування районним судом ст. 71 КК України.

Районний суд, при призначенні покарання ОСОБА_7 , прийняв до уваги, що вона була раніше судима та в період іспитового строку скоїла новий злочин.

Але з вироку виключається застосування ст. 71 КК України та посилання на скоєння злочину в період іспитового строку, тому міру покарання слід знизити до двох років позбавлення волі.

У той же час, апеляційний суд приймає до уваги, що ОСОБА_7 скоїла крадіжку у стані алкогольного сп`яніння, ніде не працювала, при цьому сума викраденого склала 6834 гривні, а за цивільним позовом на 4448 грн. збитки не відшкодувала.

Тому, хоча ОСОБА_7 мала малолітню дитину, щиросердно розкаялася у вчиненому, підстав для звільнення від відбування покарання та призначення більш м`якого покарання немає.

Апеляційний суд не змінює кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 185 КК України, у зв*язку з тим, що в провадженні СВ Московського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області перебували матеріали розслідування від 04.07.2014 року за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, який було вчинено 03.07.2014 року (а.с. 148), які на теперішній час знаходяться на розгляді в Московському районному суді м. Харкова. Дані обставини вказують на наявність кваліфікуючої ознаки повторність, а тому дії обвинуваченої слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 185 КК України.

На підставі викладеного апеляція ОСОБА_7 підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 404, 405, ст. 407, ст. 418, 419, ч. 2 ст. 376 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченої задовольнити частково.

Вирок Київського районного суду м. Харкова від 15.09.2014 року щодо ОСОБА_7 змінити, пом`якшити покарання до двох років позбавлення волі, виключити з вироку посилання на застосування ст. 71 КК України.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, що тримається під вартою у той же строк з дня отримання копії ухвали.

Головуючий

Судді: