Справа № 192/1267/15-к
Провадження № 1-в/192/388/15
Ухвала
Іменем України
"13" серпня 2015 р. року смт Солоне

Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого-судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
засудженого ОСОБА_3 ,
представника СВК-21 ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання

ОСОБА_3 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого 05 лютого 2010 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст. 187 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі,

Початок строку:07.03.2009 року

Кінець строку: 07.09.2016 року

ВСТАНОВИВ:

Засуджений відбув 2/3 частини строку покарання та звернувся до суду з клопотанням про умовнодострокове звільнення від відбування покарання пославшись на те, що він протягом майже двох років не вчиняє порушень режиму утримання, дотримується правомірних взаємовідносин з персоналом установи, є особою, яка не має стягнень, не працевлаштований, оскільки адміністрація установи не взмозі забезпечити його роботою згідно його кваліфікаційних здібностей, він довів своє виправлення, і щиро розкається у вчиненому злочині. Також просив скасувати рішення комісії Солонянської виправної колонії № 21 та спостережньої комісії про відмову в направленні на розгляду суду матеріалів щодо застосування умовно-дострокового звільнення.

Засуджений в судовому засіданні просив клопотання задовольнити та звільнити його умовно-достроково від відбування покарання, пояснив, що він має родичів, які потребують його турботи, також наполягав на задоволенні вимоги про скасування рішення комісії Солонянської виправної колонії № 21 та спостережньої комісії про відмову в направленні на розгляду суду матеріалів щодо застосування умовно-дострокового звільнення.

Представник адміністрації Солонянської виправної колонії № 21 у судовому засіданні проти клопотання заперечував.

Суд, вислухавши засудженого, представника адміністрації Солонянської виправної колонії № 21, думку прокурора, який не заперечував проти задоволення клопотання, та вважав, що засуджений довів свого випрвалення, дослідивши матеріали справи, вивчивши матеріали особової справи засудженого, вважає, що клопотання не підлягає задоволенню у зв`язку з наступним.

Відповідно до ст. 81 КК України особам, які відбувають покарання, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, тобто умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому суд ретельно з`ясовує ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засудженого, а також його наміри щодо прилучення до суспільно-корисної праці.

Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально-виконавчого законодавства, оскільки має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, відшкодування матеріальних збитків, нанесених злочином, каяття у скоєному злочині.

Доцільність умовно-дострокового звільнення визначається тим, що засуджений за певний час перебування у місцях позбавлення або обмеження волі виправився, змінив поведінку, з огляду на що відсутня необхідність повного відбування призначеного судом строку покарання.

Засуджений не працевлаштований за власним бажанням. Згідно довідки про заохочення та стягнення, на даний період часу заохочень немає, при цьому мав п`ятнадцять стягнень (а.с. 6), п`ять з яких поміщення в ДІЗО, що говорить про неналежне дотримання режиму утримання за весь період відбуття строку покарання. Крім того, засуджений не бере участь в програмах диференційованого виховного впливу,не проявляє соціально-корисну активність в організації роботи самодіяльних організацій колонії, згідно наявних в матеріалах особової справи характеристик характеризується негативно і тому суд вважає, що засуджений на даний час не довів сумлінною поведінкою та ставленням до праці свого виправлення.

Що стосується вимог засудженого про скасування рішення комісії Солонянської виправної колонії № 21 та спостережньої комісії про відмову в направленні на розгляду суду матеріалів щодо застосування умовно-дострокового звільнення, то суд зауважує, що в порядку ст.ст.537-539 КПК України такі вимоги не розглядаються і в тому в їх задоволенні слід відмовити.

На підставі наведеного та керуючись ст.81 КК України, ст.ст.537, 539 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:
В задоволенні клопотання ОСОБА_3 про звільнення його від відбування покарання умовно-достроково - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим з моменту вручення йому її копії.

Головуючий: суддя ОСОБА_1