Справа №
11-206- 2007 р. Головуюча
у 1-й інст. :Шаманська Н.А.,
Категорія : ст.307ч.З КК України Доповідач
апел.інст.-.Тимошевський В.П.,
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія
суддів Судової палати у кримінальних
справах апеляційного суду Миколаївської
області у складі:

головуючого Ржепецького
О.П.,

суддів Губи
О.О., Тимошевського В.П.,

при секретарі Ішутко
В.М.,

за участю прокурора Захарченка
Д.В.,

засудженої ОСОБА_1,

захисника ОСОБА_2

29 березня 2007 року розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Миколаєві кримінальну справу за апеляцією заступника
Миколаївського транспортного прокурора Титаренка Ю.О., на вирок Заводського
районного суду м. Миколаєва від 18.01. 2007 року, яким,

ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, уродженка с.Білоцерківка Чаплинського району
Херсонської області, циганка, громадянка України, без освіти, пенсіонерка,
проживаюча в АДРЕСА_1, прописана в АДРЕСА_2, не судима,

-виправдана за ст. 304 КК України на підставі п. 2 ст. 6
КПК України за відсутністю в її діях складу злочину;

-засуджена:- за ч.3 ст.307 КК України з застосуванням ст.
69 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, з
конфіскацією 1/2 частини майна належного їй на праві власності;

- за 4.2 ст. 309 КК України до покарання у виді
позбавлення волі на строк З роки;

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів
шляхом поглинення менш суворого
покарання більш суворим,
ОСОБА_1,

2

остаточно
призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 років з конфіскацією
1/2 частини майна належного їй на праві власності.

Згідно вироку, ОСОБА_1
визнана винною в тому, що в січні 2006 року, у невстановлені час та місці,
у невстановленої особи, з метою подальшого збуту, придбала особливо небезпечний
наркотичний засіб -макову солому. Потім, 29-30.01. 2006 року, потягом
сполучення «Львів -Херсон», ОСОБА_1
продовжувала зберігати при собі придбану раніше макову солому, і незаконно
її перевезла в сумці, на залізничний вокзал ст. Миколаїв.

Там 30.01.2006 року, в 9 год. 20 хв., вона збула ОСОБА_3 , передавши ОСОБА_3 сумку, в
якій містився особливо небезпечний наркотичний засіб-макова солома. Одразу
після цього ОСОБА_3 за вчинення адміністративного правопорушення була затримана
і доставлена в чергову частину ЛВ на ст. Миколаїв. В ході огляду у неї виявлено
і вилучено сумку, в якій знаходився особливо небезпечний наркотичний
засіб-макова солома, вагою 5 кг. 200 грам .

В березні 2006 року, в невстановлений день, ОСОБА_1 перебуваючи в м.
Рівне, у невстановленої особи з метою подальшого збуту, придбала особливо
небезпечний наркотичний засіб - макову солому, після чого, продовжувала його
зберігати при собі перевезла потягом в м. Київ. З 13 на 14.03. 2006 року ОСОБА_1 придбаний
наркотичний засіб перевезла потягом сполучення «Київ- Севастополь» в м. Миколаїв,
за місцем свого проживання АДРЕСА_1, де відсипала частину привезеної макової
соломи в поліетиленовий пакет, і залишила на зберігання для власного вживання,
без мети збуту.

В той же день, 14.03. 2006 року ОСОБА_1 перенесла дві
сумки з маковою соломою, до сусідів, АДРЕСА_3 і залишила там для тимчасового
зберігання, з метою подальшого збуту.

О 18 год
15 хв. цього ж дня лінійним відділом міліції на ст. Миколаїв був проведений
обшук за вказаною адресою, в ході якого в даному домоволодінні були виявлені і
вилучені дві сумки з особливо-небезпечним наркотичним засобом.. Загальна вага
макової соломи у висушеному стані склала 9 кг. 928 грам.

Крім того, 14.03. 2006 року, в ході проведення обшуку за
місцем проживання ОСОБА_1 по АДРЕСА_1, було виявлено і вилучено пакет з таким
же наркотичним засобом, вага якого в висушеному стані склала -381,0 грам, який ОСОБА_1 придбала і
зберігала для власного вживання.

Крім того, органами досудового слідства ОСОБА_1 обвинувачується
в тому, що достовірно знаючи що ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження є
неповнолітньою, втягнула її в злочинну діяльність, заздалегідь вказала останній
час і місце збуту їй особливо небезпечного наркотичного засобу-макової соломи,
а також місце та особу для подальшого збуту наркотичного засобу.

3

Виправдовуючи ОСОБА_1 за
ст.304 КК України, суд зазначив у вироку, що в судовому засіданні в діях
ОСОБА_1 не встановлено складу злочину, передбаченого ст. 304 КК України.
Посилаючись на вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 08.06.2006
року, суд вказав, що ОСОБА_3 також засуджена за ч.З ст.307 КК України за
незаконне придбання і зберіганні наркотичних засобів в особливо великих
розмірах з метою збуту, тобто за дії, вчинені нею одною, без участі ОСОБА_1,
30.01.2006 року, з маковою соломою, вагою 5 кг. 200 гр. З цих це мотивів суд
виключив з обвинувачення ОСОБА_1 за ч.З ст.307 КК України кваліфікуючі ознаки -
попередню змову групи осіб, з втягненням неповнолітнього.

Заступник Миколаївського транспортного прокурора
Титаренко Ю.О., в апеляції просить вирок у відношенні ОСОБА_1 скасувати в
зв'язку з неправильним застосуванням кримінального закону і невідповідністю
призначеного судом покарання ступеню тяжкості злочину та особі засудженої.
Просить постановити новий вирок, яким визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні злочинів
передбачених ст. ст.304, 307ч.З, 309 ч.2 КК України і призначити покарання: -за
ст.304 КК України -4 роки позбавлення волі; -за ч.З ст.307 КК України -12 років
позбавлення волі з конфіскацією 1А частини майна належного їй на праві
власності; -за ч.2 ст.309 КК України -З роки позбавлення волі, а на підставі
ст.70 КК України остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі на
строк 15 років, з конфіскацією Уг частини майна належного їй на праві
власності.

Апелянт вважає, що суд першої інстанції необгрунтовано
виправдав ОСОБА_1 за ст.304 КК України, невірно виключив з її обвинувачення за
ч.З ст.307 КК України кваліфікуючі ознаки - попередню змову групою осіб, з
залученням неповнолітньої, а при призначенні покарання засудженій за ч.З ст.307
КК України безпідставно застосував ст.69 КК України. Також вказує, що в
резолютивній частині вироку при призначенні покарання ОСОБА_1 за сукупністю
злочинів, суд не послався на відповідну частину вказаної статті, яка передбачає
звільнення від основного або додаткового покарання. Апелянт вважає, що
засудженій призначено покарання яке не відповідає ступеню тяжкості злочину та
особі винної. Вказує, що ОСОБА_1
вчинила два особливо тяжких злочини., а суд неправильно застосував принцип
поглинення менш суворого покарання більш суворим замість принципу складання
призначених покарань.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора Захарченко
Д.В. на підтримку апеляції, думку засудженої ОСОБА_1 та захисника ОСОБА_2 про
залишення вироку без зміни, а апеляції без задоволення, вивчивши матеріали
справи, обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція
задоволенню не підлягає з таких підстав.

Висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні
злочинів, відповідальність за які
передбачена ч.З ст. 307 КК України та ч.2

4

ст. 309 КК України, суд
першої інстанції зробив на підставі досліджених у судовому засіданні і детально
викладених у вироку доказів, і апелянт не оспорює вирок в цій частині.

Є правильним висновки суду про виключення з обвинувачення
ОСОБА_1 кваліфікуючих ознак ч.З ст. 307 КК України - попередньої змови групи
осіб та залучення неповнолітньої до злочину, оскільки як видно з вироку
Ленінського районного суду м. Миколаєва від 08.06.2006 р. (а.с.229) ОСОБА_3
також засуджена за ч.З ст.307 КК України за незаконне придбання і зберігання
наркотичних засобів в особливо великих розмірах з метою збуту, тобто за дії,
вчинені нею одною, без участі ОСОБА_1, 30.01.2006 року, з маковою соломою,
вагою 5 кг. 200 гр. Тому не було юридичних підстав інкримінувати ОСОБА_1
незаконні дії за цим же епізодом як вчинені нею та ОСОБА_3 за попередньою
змовою групою осіб та з залученням до злочину неповнолітньої, оскільки ОСОБА_3
не визнана винною у вчиненні даного злочину у співучасті з ОСОБА_1 В іншому
випадку мала б місце різна юридична оцінка одним і тим же діям, що
неприпустимо.

Посилання прокурора на неправильне застосування судом
першої інстанції ст. 69 КК України при призначенні покарання засудженій ОСОБА_1
за ч.З ст. 307 КК України, не грунтується на матеріалах справи, оскільки з
вироку видно, що суд при призначенні покарання врахував ступень тяжкості
вчинених нею злочинів, але водночас відповідно до вимог ст.ст. 65, 66 КК
України врахував обгрунтовано як пом'якшуючі покарання обставини та дані про
особу: вчинення злочинів вперше, щире каяття, похилий вік, наявність ряду
захворювань, в цілому задовільну характеристику.

Таким чином, суд першої інстанції за наявності декількох
обставин , які істотно знижують ступень тяжкості вчиненого злочину та з
урахуванням особи винного, належним чином умотивував рішення щодо застосування
вимог ст. 69 КК України при призначенні покарання за ч.З ст. 307 КК України
нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті, тобто у відношенні
тільки основного покарання.

Немає порушень при застосуванні судом відповідно до вимог
ст. 70 ч.1 КК України за сукупністю злочинів принципу часткового, а не повного
складання покарань, як зазначає апелянт, оскільки закон вказує на можливість
застосування судом різних принципів при визначенні покарання за сукупністю
злочинів.

На думку колегії суддів призначене ОСОБА_1 покарання є
справедливим та достатнім для її виправлення. Тому немає підстав для скасування
вироку, як просить апелянт.

5

Керуючись
ст .ст.365, 366 КПК України,
колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляцію заступника Миколаївського транспортного
прокурора залишити без задоволення, а вирок Заводського районного суду м.
Миколаєва від 18.01. 2007 року у відношенні ОСОБА_1, залишити без зміни.