АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 536/1514/13-к
Номер провадження 11-кп/786/36/14
Категорія ч.3 ст.276 КК т.з.
Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2014 року м. Полтава
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з секретарем ОСОБА_5
з участю прокурора ОСОБА_6
обвинуваченої ОСОБА_7
захисника обвинуваченої - ОСОБА_8
представника потерпілої - ОСОБА_9
представників цивільного відповідача ОСОБА_10 ,
ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава кримінальне провадження за апеляціями захисників ОСОБА_12 та ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 , а також представника цивільного відповідача Державного підприємства «Одеська залізниця» на вирок Кременчуцького районного суду Полтавської області від 29 жовтня 2013 року,
в с т а н о в и л а :
Цим вироком, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка Одеської області, Біляївського району, с. Троїцьке, громадянки України, з середньо - спеціальною освітою, одружена, працююча провідником пасажирських вагонів пасажирського вагонного депо Одеса-Головна, зареєстрована та проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 . раніше не судима,
засуджена за ч.3 ст.276 КК України на 5 років позбавлення волі.
Цивільний позов ОСОБА_13 до Державного підприємства «Одеська залізниця», де третьою особою є ОСОБА_7 про стягнення матеріальної та моральної шкоди задоволено повністю.
Постановлено стягнути з Державного підприємства «Одеська залізниця» на користь ОСОБА_13 матеріальну шкоду в сумі 31 315 грн. 21 коп. та моральну шкоду в сумі 200 000 грн.
За вироком суду, ОСОБА_7 , працюючи провідником пасажирських вагонів (призначена на посаду: № 368 від 01.07. 1997 року), являючись працівницею залізничного транспорту пов`язаною з рухом поїздів та відповідальною за виконанням вимог безпеки руху в межах своїх обов`язків, відповідно до пункту 1.2 Правил технічної експлуатації залізниць України, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 20.12.1996 року № 411, перевірку із знання яких ОСОБА_7 склала 11.04.2012 року, злочинно недбало поставилася до своїх обов`язків, пов`язаних із забезпеченням безпечної експлуатації пасажирського вагону в складі поїзду під час руху, грубо порушивши правила безпеки руху та експлуатації залізничного транспорту, що спричинило загибель з наступних підстав.
Так, 30.12.2012 року ОСОБА_7 о 18 годині 12 хвилин виїхала в якості провідника купейного вагону №5 швидкого поїзду №60 сполученням «Одеса-Харків» зі станції Одеса-Головна, 31.12.2012 року слідуючи по перегону ст. Бурти - ст. Крюків на Дніпрі Південної залізниці ОСОБА_7 грубо порушила п. 3.2 Інструкції провідника пасажирських вагонів № ЦЛ -0038, затвердженої наказом Міністра транспорту України за № 234 Ц від 01.09.2003 року відповідно до якого під час руху потяга провідники головного і хвостового вагонів зобов`язані тримати бокові та торцеві двері закритими на внутрішні замки (секретки) та спецключ, в решті вагонів тільки двері робочого і неробочого тамбурів закриваються на внутрішні замки (секретки) на спецключ, достовірно знаючи це, не закрила бокові двері робочого тамбуру вагону №5 на внутрішній замок, таким чином не виконала свої обов`язки провідника пасажирського вагону поїзда.
В подальшому, рухаючись по вищевказаному перегону близько 02 годин 53 хвилин до робочого тамбуру вагону № 5 зайшов пасажир вагону №3 місце № 43 ОСОБА_14 , який знаходився в стані тяжкого алкогольного сп`яніння, без визначеної мети відкрив бокові двері робочого тамбуру з правої сторони по ходу поїзда, які були не закриті на внутрішній замок та самовільно вистрибнув з вагону поїзда на 270 км перегону Бурти - ст. Крюків - на Дніпрі Південної залізниці (с. Чечелеве, Кременчуцького району Полтавської області) і загинув на місці падіння. ОСОБА_7 особисто бачила дану подію, знову злочинно - недбало поставилася до виконання своїх обов`язків провідника пасажирських вагонів та не вжила термінових заходів по спасінню пасажира поїзда і всупереч вимог п. 7.12 Інструкції провідника пасажирських вагонів №ЦЛ-0038 відповідно до якого про нещасний випадок, що трапився з пасажиром, провідник негайно повинен зупинити поїзд стоп-краном, не виконала таких дій та не надала потерпілому першу долікарську допомогу.
В апеляції захисник ОСОБА_15 просить вирок суду змінити у бік пом`якшення, врахувавши те, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання та роботи, де характеризується позитивно, вперше притягується до кримінальної відповідальності, а також поведінку самого потерпілого.
В апеляції захисник ОСОБА_8 також просить вирок змінити та постановити новий вирок, призначивши ОСОБА_7 покарання за ч.3 ст.276 КК України з застосуванням ст.75 КК України, врахувавши при цьому особу ОСОБА_7 , її позитивні характеристики, наявність у неї, крім чоловіка, доньки та онуки, пристарілої матері, 1928 року народження, пом`якшуючі покарання обставини: щире каяття та сприяння розкриттю злочину.
В апеляції цивільний відповідач Державне підприємство «Одеська залізниця» просить скасувати вирок суду в частині цивільного позову, постановити новий вирок, яким відмовити ОСОБА_13 у задоволенні позову.
Інші учасники процесу вирок не оскаржили.
Заслухавши доповідача, доводи апелянта захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_8 та саму обвинувачену ОСОБА_7 , які просили пом`якшити призначене покарання, застосувавши ст.75 КК України, доводи представників цивільного відповідача про необхідність скасування вироку в частині цивільного позову та відмови у його задоволенні щодо потерпілої ОСОБА_13 , міркування прокурора про залишення вироку суду без зміни як законного та обґрунтованого, обговоривши доводи апеляцій та перевіривши матеріали судового провадження колегія суддів вважає, що апеляції підлягають до часткового задоволення з наступних підстав.
Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченої ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.276 КК України та фактичні обставини справи, сторонами, які можуть в цій частині оскаржувати вирок суду, не оспорюються.
Доводи апеляції цивільного відповідача щодо неправильного посилання у вироку на зміст п.7.12 Інструкції провідника пасажирських вагонів № ЦЛ-0038 про порушення вимог ст.18 КПК України в частині примушування обвинуваченої визнати свою винуватість, про не витребування іншого кримінального провадження та не дослідження судом факту втрати ключа обвинуваченою колегія суддів вважає безпідставними і такими, що знаходяться за межами правового поля вимог апеляції цивільного відповідача, визначеними ч.3 ст.62 КПК України.
Порушень вимог кримінального процесуального законодавства в ході розгляду судом кримінального провадження щодо ОСОБА_7 не встановлено.
Разом з тим, вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченій ОСОБА_7 суд першої інстанції не в повній мірі врахував вимоги ст.65 КК України і формально пославшись на те, що приймає до уваги неправомірну поведінку загиблого ОСОБА_14 фактично цю обставину не врахував, тому визначив покарання яке, на думку колегії, не відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченої.
Також, судом недостатньо враховано особу обвинуваченої, яка тривалий час працює провідником вагону, позитивно характеризується як за місцем роботи, так і за місцем проживання, раніше не притягувалась до будь-яких видів відповідальності, щиро кається і жалкує з приводу загибелі молодої людини, а також має на своєму утриманні пристарілу матір.
З огляду наведеного, колегія суддів вважає за можливе на підставі ст.75 КК України звільнити обвинувачену ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк, у зв`язку з чим вирок суду в частині призначення покарання підлягає зміні.
Крім цього, колегія суддів вважає частково обґрунтованими доводи апеляції цивільного відповідача щодо необхідності притягнення до участі у розгляду цивільного позову, поданого потерпілою ОСОБА_13 страхової компанії, яка у відповідності із Законом України «Про страхування» здійснює страхові виплати у разі настання страхового випадку на транспорті.
Так, згідно матеріалів судового провадження потерпіла ОСОБА_13 звернулась до ПрАТ «Український Страховий Дім» з відповідною заявою про виплату страхового відшкодування у зв`язку із загибеллю ОСОБА_14 (а.с.132 т.2)
Про результати розгляду вищевказаної заяви потерпілої учасники судового розгляду суд не повідомили і відповідні докази в апеляційну інстанцію не надали.
За таких обставин вирок в частині цивільного позову підлягає скасуванню, а провадження за позовом потерпілої ОСОБА_13 направленню на новий судовий розгляд для вирішення в порядку цивільного судочинства.
В той же час апеляції учасників процесу підлягають до часткового задоволення, оскільки у них ставиться питання про постановлення нового вироку підстав для ухвалення якого у відповідності з вимогами ст.420 КПК України колегія суддів не убачає.
В іншій частині вирок суду слід залишити без зміни.
Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляції захисників ОСОБА_12 та ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 , а також представника цивільного відповідача Державного підприємства «Одеська залізниця» задовольнити частково.
Вирок Кременчуцького районного суду Полтавської області від 29 жовтня 2013 року щодо ОСОБА_7 в частині призначення покарання змінити,
Вважати засудженою ОСОБА_7 за ч.3 ст.276 КК України до покарання, визначеного судом першої інстанції у виді 5 років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити її від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 роки.
Вирок Кременчуцького районного суду Полтавської області від 29 жовтня 2013 року щодо ОСОБА_7 в частині вирішення цивільного позову ОСОБА_13 скасувати, а провадження за її позовом направити на новий судовий розгляд в порядку цивільного судочинства.
В іншій частині вирок суду залишити без зміни.

с у д д і :

ОСОБА_4 ОСОБА_2 ОСОБА_3