Справа № 1-124
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня
2007року Хотинський районний суд
Чернівецької області

у
складі: головуючого судді Мартинюка А.О.

при
секретарі Паламар
Н.В.

за
участю

прокурора Петровича В.В.

адвоката ОСОБА_2

підсудного ОСОБА_1

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі в
місті Хотині Чернівецької області справу по обвинуваченню ОСОБА_1
ІНФОРМАЦІЯ_1, українця, гр.України,
уродженця та жителя с. Долиняни Хотинського
району Чернівецької області, не працює, не судимий за
ст. 122 ч.1 КК України, -

встановив:

9 квітня 2007
року біля 22 год. ОСОБА_1 перебуваючи в стані алкогольного сп»яніння на одній з
вулиць с. Долиняни Хотинського району Чернівецької області затіяв суперечку із
ОСОБА_3, а потім несподівано для ОСОБА_3
з метою спричинення тому тілесних ушкоджень наніс в обличчя удар кулаком
внаслідок чого заподіяв йому тілесних ушкоджень у вигляді ангулярного перелому
нижньої щелепи зправого боку, який
відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, як такі,
що призвели до довготривалого розладу здоров»я.

Допитаний в
судовому засіданні підсудний ОСОБА_1
вину у вчиненому не визнав,
заперечує, що наносив удари
потерпілому.

Не дивлячись на
те, що підсудний не визнав вину у
вчиненому, вона знаходить своє
підтвердження в залі судового засідання.

Так, будучи опитаним з приводу вчиненого ДІМ
ОСОБА_4 (а.с. 6) підсудний
визнавав, що на грунті суперечки, що виникла із потерпілим він наніс йому удар
кулаком в обличчя.

Допитаний як
свідок ОСОБА_4 суду ствердив, що такі
пояснення ОСОБА_1 давав
добровільно і він записав все так, як
той пояснював.

Вина підсудного
доведена також поясненням потерпілого,
його показами, протоколом очної
ставки (а.с. 5, 14,
38, 44-46), які дослідженні в
судовому засіданні у зв»язку із його смертю. З вищевказаного вбачається, що підсудний під час суперечки з потерпілим
наніс тому удар в голову.

Свідок ОСОБА_5
суду ствердив, що потерпілий ОСОБА_3
9.04.2007 року ввечері прийшов в його господарство, був побитий та повідомив йому, що йому ОСОБА_1
наніс побої.

Аналогічне
вбачається з показів свідка ОСОБА_6,
який не з»явився в суд з поважної причини (виїзд за межі області) і
покази якого дослідженні (а.с. 43).

Про те, що потерпілий ОСОБА_3 та підсудний мали конфлікт, штовхались між собою суду ствердив свідок
ОСОБА_7, якому про це розповів
підсудний.

Висновком
судово-медичного експерта (а.с. 66)
стверджується, що тілесні ушкодження у
ОСОБА_3 у вигляді ангулярного перелому нижньої щелепи зправа виникли в результаті
дії твердих предметів (тупих),
відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як такі,
що призвели до довготривалого розладу здоров»я. Наявні тілесні
ушкодження могли виникнути в результаті
нанесення гр.ОСОБА_3 удару рукою або іншим
тупим предметом. ОСОБА_3 було
нанесено не менше як один удар в ділянку обличчя.

Таким чином
вищенаведені докази в своїй сукупності доводять вину підсудного у вчиненні
злочину. Його дії слід кваліфікувати за
ст. 122 ч. 1 КК України-умисне
середньої тяжкості тілесне ушкодження,
яке не є небезпечним для життя і не тягне за собою наслідків, передбачених у ст. 121 КК України, але таке,
що спричинило тривалий розлад здоров»я.

Суд виключає із
обвинувачення підсудного те, що він
наніс удар потерпілому ОСОБА_3 піднятим із землі каменем. Таке трактування побудоване на припущеннях
потерпілого і не може бути доказом.

Не визнання вини
підсудним зумовлене наміром уникнути відповідальності за вчинене. Покази
підсудного спростовуються дослідженими показами потерпілого, свідків,
висновком судово-медичної експертизи.

Суд призначає
покарання підсудному у межах, що
установлені в санкції ст. 122ч.1 КК
України, відповідно до положень
Загальної частини КК України, враховуючи
ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу
винного та обставини, що пом»якшують та
обтяжують покарання та призначає підсудному покарання необхідне і достатнє для
його виправлення.

Пом»якшуючими
покарання обставинами є вчинення підсудним злочину вперше, позитивна характеристика, наявність у нього захворювання.

Обтяжуючими
покарання обставинами є вчинення злочину в стані алкогольного сп»яніння.

Враховуючи
вищенаведене, суд вважає, що
підсудного слід звільнити від відбуття покарання з випробуванням ( ст. 75 КК України), поскільки як відмічено вище він вчинив злочин
вперше, позитивно характеризується, має психічне захворювання, хоча і є осудним.

Потерпілим
ОСОБА_3 заявлено позов про відшкодування
матеріальної і моральної шкоди від злочину в сумі 3150 грн. Поскільки
потерпілий помер, що не уможливило його явку до суду, позов слід задоволити без розгляду до вступу
в права спадкування спадкоємців.

Прокурор заявив
позов про стягнення з підсудного 545, 79 грн. в користь Чернівецької обласної
клінічної лікарні за лікування потерпілого ОСОБА_3

Підсудний позов
не визнає, поскільки не вважає себе
винним у вчиненні злочину.

Суд, визнавши винним ОСОБА_1 у вчиненні злочину
вважає, що позов прокурора слід
задовольнити.

Керуючись ст.
ст. 323, 324 КПК України суд, -

з а судив:

визнати винним у
вчинені злочину передбаченого ст. 122ч.1
КК України ОСОБА_1 і засудити його на
два роки обмеження волі.

В силу ст. 75, 76 КК України звільнити засудженого
від відбуття покарання з випробуванням,
якщо він протягом іспитового строку в один рік шість місяців не вчинить
нового злочину і виконає покладений на нього обов»язок не виїжджати за межі
України на постійне проживання без
дозволу органу кримінально-виконавчої системи.

В задоволення цивільного позову прокурора,
стягнути із ОСОБА_1 в користь Чернівецької обласної клінічної лікарні
545, 79 грн. за лікування ОСОБА_3

Цивільний позов
ОСОБА_3 залишити без розгляду.

Мірою
запобіжного заходу засудженому до вступу вироку в законну силу залишити
підписку про невиїзд.

Вирок може бути
оскаржено до апеляційного суду Чернівецької області через Хотинський районний
суд терміном п»ятнадцяти діб з моменту
його оголошення.