Справа № 192/90/15-к
Провадження № 1-кп/192/39/15
В И Р О К
Іменем України
"16" лютого 2015 р.смт.Солоне

Солонянський районний суд Дніпропетровської області в особі головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження №0000001, внесене до ЄРДР 01.01.2014 року, відносно

ОСОБА_5 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с.Привільне Солонянського району Дніпропетровської області, де мешкає по АДРЕСА_1 , зареєстрований по АДРЕСА_2 , громадянина України, з середньою освітою, має двох неповнолітніх дітей, працює оператором ТОВ Палада ТБ,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,

В с т а н о в и в:

29 грудня 2013 року близько 11-ї години ОСОБА_4 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, прийшов на територію туберкульозного диспансеру по АДРЕСА_3 , щоб викрасти металеву водонапірну вежу.

Упевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_4 обвязав башню вірьовкою, розхитав її та звалив на землю. Молотком він розбив вежу на частки, які склав у возик та вивіз з території диспансеру. У такий спосію ОСОБА_4 умисно викрав належну Комунальному закладу охорони здоровя Солонянський центр ПМСД металеву водонапірну вежу, завдавши закладу шкоду на суму 7280 грн.

У судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю та своїми показаннями підтвердив вказані обставини скоєного ним злочину. Пояснив, що на час крадіжки тубдиспансер вже не працював і його майно не охоронялося. Знаходячись в скрутному матеріальному становищі, він вирішив викрасти металеву вежу. Зваливши вежу на землю, він розбив її на частки та протягом декількох днів вивозив їх на приймальний пункт металобрухту та продавав.

Оскільки обставини кримінального правопорушення ніким не оспорюються, суд, вислухавши думку сторін судового провадження, в порядку ч.3 ст.349 КПК України, ухвалив визнати недоцільним дослідження інших доказів, окрім даних, що характеризують особу обвинуваченого.

Дії ОСОБА_4 кваліфікуються за ч.1 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який, відповідно до ст.12 КК України, відноситься до категорії середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який працює, має сімю, двох неповнолітніх дітей, характеризується за місцем проживання позитивно; обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

З урахуванням і обставин справи, що пом`якшують покарання: обвинувачений до кримінальної відповідальності притягується уперше, повністю визнав свою вину, своїми показаннями сприяв встановленню істини у справі, що свідчить про щире каяття обвинуваченого, суд вважає за доцільне призначити ОСОБА_4 покарання у виді штрафу у межах санкції ч.1 ст.185 КК України, вважаючи, що це покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 1000 (одна тисяча) гривень.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Дніпропетровської області через Солонянський районний суд протягом 30 діб з дня його проголошення.

Головуючий