Справа № 159/1142/15-к
Провадження № 1-кп/159/86/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Ковель 27 березня 2015 року

Ковельський міськрайсуд Волинської обл. в складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю: прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого та цивільного відповідача ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ковелі Волинської обл. кримінальне провадження № 120 150 301 100 000 62 про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина Республіки Бєларусь, білоруса, з освітою неповною середньою, неодруженого, не працюючого, утриманців не має, фактично проживаючого без реєстрації у дачному будинку АДРЕСА_2 , раніше притягався до кримінальної відповідальності судом Малоритського р - ну Брестської обл. Республіки Бєларусь 25.01.11 р. за ч. 2 ст. 206 КК Республіки Бєларусь до 3 р. 02 міс. обмеження волі, судимість не знята та не погашена у встановленому законом порядку,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України,
В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_6 20.01.15 р. о 19 год., перебуваючи у стані алкогольного спяніння, знаходячись у кімнаті дачного будинку АДРЕСА_2 , під час конфлікту з потерпілим ОСОБА_5 , 61 р. н., що виник раптово на побутовому грунті, наніс останньому один удар кулаком правої руки в область обличчя, а коли потерпілий намагався втекти, вибігши з дачного будинку на вулицю, то обвинувачений ОСОБА_6 з ціллю зясування неприязних стосунків, маючи мету заподіяння потерпілому тілесного ушкодження, використовуючи ніж господарсько побутового призначення, що взяв у кімнаті дачного будинку, кинувся за потерпілим та, наздогнавши останнього на дорозі, обхопив ззаду, утримуючи руки потерпілого, чим позбавив останнього можливості чинити опір, та, висловлюючи погрози позбавити життя, що супроповоджувались тим, що 5 6 разів провів лезом ножа по шиї потерпілого, раптово умисно наніс потерпілому один сконцентрований удар ножем у ліву ділянку грудної клітки, де знаходяться життєво важливі органи серце та легені, заподіявши тяжкі тілесні ушкодження.

Своїми умисними діями, що виразились у умисному тяжкому тілесному ушкодженні, тобто, умисному тілесному ушкодженні, небезпечному для життя потерпілого в момент заподіяння, обвинувачений ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення (злочин) передбачений ч. 1 ст. 121 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений своєї винуватості у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав, заяву Ковельського міжрайпрокурора в інтересах держави в особі фінуправління виконкому Ковельської міськради Волинської обл.. про стягнення витрат медзакладу на лікування потерпілого від злочину визнав повністю, та суду показав, що, дійсно, з потерпілим він познайомився за тиждень до події і запросив проживати разом з ним у належному йому дачному будинку. Вони ж разом розшукували у місті його співмешканку свідка ОСОБА_9 .. Остання прийшла сама у дачний будинок 20.01.15 р.. 20.01.15 р. увечері він, потерпілий та свідок ОСОБА_9 у кімнаті дачного будинку вечеряли та вживали спиртне. Вечерю готував потерпілий. Йому не сподобалось те, як потерпілий готував вечерю, та у звязку з цим, бажаючи показати свою зверхність, та хто в хаті господар він, будучи сердитим на потерплого також за побите останнім дзеркало, що розмішувалось на дверях дачного будинку, під час суперечки з потерпілим наніс потерпілому удар кулаком в обличчя, від чого у потерпілого пішла кров. Потім виштовхав потерпілого з будинку на вулицю, де відбулась бійка між ними. Побачивши, що в руках у потерпілого є складаний ніж, повернувся у будинок, взяв кухонного ножа і, розвернувши потерпілого спиною до себе, утримуючи так, 5 6 разів мовчки провів лезом ножа по горлу потерпілого з метою налякати останнього. Потерпілий стояв та просив не чіпати його. Потім, повернувши потерпілого, раптово наніс останньому один удар ножем в область грудей, але куди саме, не бачив, так як вже було темно. Потерпілий, запитавши, коли йому прийти по документи, що залишились у дачному будинку, на що він сказав, що - завтра, пішов по вулиці. Під час цих подій була присутня і свідок. Потерпілий пішов в сторону вул. Богуна, до якої біля 300 м. Він зайшов у будинок, де разом зі свідком вечеряв та заночував. Ножа з кровю потерпілого протер. Заперечує те, що мав намір умисно заподіяти смерть потерпілому, не думав, що може вбити потерпілого, надіявся, що обійдеться, хоча розумів, що удар може стати фатальним. При бажанні, після удару ножем він безперешкодно міг позбавити потерпілого життя, але не робив. Меддопомоги потерпілому не надавав і станом його після удару не цікавився. Потерпілого не наздоганяв, враховував, що потерпілий одягнений у зимовий одяг і лезо ножа може до тіла не дістати. Визнає свою винуватість лише у нанесенні потерпілому тілесних ушкоджень. Просить у потерпілого вибачення. Прохає суворо не карати.

Винуватість обвинуваченого у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення повністю підтверджується як показаннями самого обвинуваченого, так і показаннями потерпілого, свідка, письмовими доказами у справі.

Так, потерпілий в судовому засіданні показав, що, з обвинуваченим познайомився за тиждень до події. Останній запропонував йому проживати разом у дачному будинку. Дійсно, з обвинуваченим деякий час вони спільно розшукували співмешканку останнього свідка ОСОБА_9 20.01.15 р. остання прийшла у дачний будинок. Готував вечерю він та всі разом вживали спиртне. Раптово обвинувачений у кімнаті дачного будинку наніс йому удар кулаком в обличчя, від чого з носа пішла кров. Він став втікати з будинку, а обвинувачений став доганяти та утримував його за одяг. На вулиці біля хвіртки обвинувачений, схопивши його за одяг, розвернувши його спиною до себе, утримуючи так, кілька разів провів лезом ножа по горлу, сказавши, що таких як він треба вбивати. Він просив у обвинуваченого пробачення, вважав, що вбити його обвинувачений не зможе. Потім, повернувши його, обвинувачений раптово наніс йому один удар ножем в область грудей. Все відбувалось присутності свідка. Він побіг по вулиці садівничого масиву до вулиці Грушевського, де сторонні особи викликали швидку меддопомоги. Почувався він зле та йому була надана меддопомога, він був госпіталізований та прооперований. Обвинуваченого прощає, просить обвинуваченого суворо не карати.
Свідок ОСОБА_9 суду показала, що вона є співмешканкою обвинуваченого. 20.01.15 р. вона прийшла у дачний будинок, де проживає обвинувачений. Потерпілий готував вечерю, використовуючи свого складаного ножа. Всі разом вони вживали спиртне. У побуті використовувався і кухонний ніж із білою пластмасовою ручкою, що також знаходився там же. Раптово обвинувачений у кімнаті дачного будинку наніс потерпілому удар кулаком в обличчя, від чого у потерпілого пішла кров, що потрапила і на постіль. Потерпілий вийшов з будинку, а обвинувачений за ним. Вона також вийшла з будинку і побачила, що обвинувачений та потерпілий бються. На вулиці обвинувачений, утримуючи потерпілого, кілька разів провів лезом ножа по горлу останнього, потім раптово наніс один удар ножем в область грудей. Коли саме обвинувачений взяв ножа, вона не бачила. Потерпілий пішов, а вона з обвинуваченим залишилась у дачному будинку вечеряти та ночувати. Закривавленого кухонного ножа обвинувачений помив, а вона прибрала у будинку.
Винуватість обвинуваченого у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення доводиться також:

- протоколом огляду місця події від 20.01.15 р. з фототаблицями, згідно з яким

зафіксовано місце конфлікту кімнату дачного будинку АДРЕСА_2 , двір біля нього; виявлено сліди, схожі на кров, на меблях, що знаходяться у кімнаті будинку, та в кімнаті виявлено та вилучено кухонного ніж з білою пластмасовою ручкою та довжиною і шириною леза, відповідно, 12, 4 та 1, 8 см;

- висновком експерта № 37 від 20.02.15 р. проведеної судово медичної експертизи,

згідно з яким у потерпілого відмічено тілесні ушкодження в вигляді колото різаної проникаючої рани грудної клітки зліва з лівобічним гемопневмотораксом та підшкірною емфіземою, що утворились від дії предмету, що має колючо ріжучі властивості, можливо, в час, вказаний у постанові слідчого і за ступенем тяжкості відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя. По тілу потерпілого було нанесено не менше одного удару, не виключається можливість утворення вищевказаних тілесних ушкоджень від удару кухонним ножем з довжиною леза 12,4 см найбільшою шириною 1,8 см..

- протоколом проведення слідчого експерименту від 23.01.15 р. за участю

обвинуваченого, з фототаблицями, згідно з яким останній детально показав та розповів, де, коли та при яких обставинах він познайомився з потерпілим, наніс потерпілому тілесні ушкодження 20.01.15 р.;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 24.02.15 р. за участю

потерпілого, з фототаблицями, згідно з яким останній детально показав та розповів, де, коли та при яких обставинах він познайомився з обвинуваченим, останній наніс йому тілесні ушкодження 20.01.15 р.;

- актом № 81 наркологічної експертизи від 04.02.15 р., згідно з яким обвинувачений

має психічні і поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності; страждає хронічним алкоголізмом II ст., потребує примусового протиалкогольного лікування терміном 12 міс., що йому не протипоказане; на час скоєння інкримінованих йому дій у стані патологічного алкогольного спяніння не перебував; наркоманією не страждає;

- висновком судово психіатричної експертизи № 39 від 29.01.15 р., згідно з яким обвинувачений в період скоєння інкримінованих йому протиправних дій не виявляв ознак хронічного психічного захворювання, недоумства чи тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності, перебував у стані простого алкогольного спяніння, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. Може бути визнаний осудним. На будь - який психічний розлад не страждає, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує;

Суд повно, всесторонньо, обєктивно аналізуючи зібрані у справі докази, приходить до висновку, що умисні дії обвинуваченого невірно кваліфіковано органами досудового розслідування за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України та, обговорюючи питання правильності кваліфікації дій обвинуваченого, суд враховує, що замах на злочин може бути вчинено лише з прямим умислом (коли особа усвідомлює суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачає його суспільно небезпечні наслідки і бажає їх настання). Якщо винний діяв з непрямим умислом, він не може нести відповідальності за замах на вбивство. Також, злочин не може бути кваліфікований як замах на вбивство у випадках, коли винний діє з неконкретизованим умислом, допускаючи можливість як заподіяння будь - якої шкоди здоров`ю потерпілого, так і настання смерті останнього. Відповідальність у цих випадках повинна наставати лише за наслідки, що фактично було заподіяні.

Питання про наявність у діях обвинуваченого умислу на вбивство суд вирішує, виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема, враховуючи спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку обвинуваченого і потерпілого, що передували події, їх стосунки.

Зокрема, суд враховує, що обвинуваченому фактично було відомого про особу потерпілого, вони на протязі тижня спільно проживали, конфліктів не мали та мали спільні риси обоє не мали місця проживання, не працювали та не цурались спиртного. 20.01.15 р. конфлікт виник спонтанно, на побутовому ґрунті, у звязку з тим, що у будинок повернулась співмешканка обвинуваченого. Удар ножем був одиничний і завданий не холодною зброєю, а ножем господарсько - побутового призначення. До нанесення вказаного удару, обвинувачений у присутності своєї співмешканки, утримуючи потерпілого, кілька разів провів лезом цього ж ножа по горлу потерпілого, погрожуючи вбивством, однак, будь - яких дій на реалізацію таких погроз не вчиняв. У подальшому, наніс удар ножем в область грудей потерпілого, однак, не прицільно, бачачи, що потерпілий одягненний також у зимовий одяг, що зменшувало, на його думку, у деякій мірі наслідки удару.

Про відсутність умислу на вбивство потерпілого свідчить те, що, обвинувачений, маючи для цього реальну можливість, після поранення потерпілого, бачачи, що той іде від будинку геть, не наздоганяв і не переслідував останнього, в своїх показаннях вказував на те, що він, з врахуванням його життєвого досвіду та навичок, при бажанні позбавити потерпілого життя, міг би це зробити

ОСОБА_10 ножем обвинувачений наніс потерпілому безпосередньо у ході конфлікту, під час якого він вживав дій для залякування потерпілого, та несподівано для останнього наніс удар в область розташування життєво важливих органів.

А тому дії обвинуваченого слід перекваліфікувати із ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України на ч .1 ст. 121 КК України.

На думку суду, підстав для перекваліфікації дій обвинуваченого на ст. 124 КК України немає, так як під час судового розгляду не було встановлено наявності ознак перевищення обвинуваченим меж необхідної оборони і знаходження обвинуваченого у стані необхідної оборони. Зокрема, суд не розцінює так показання обвинуваченого про те, що потерпілий під час конфлікту вийняв та відкрив складаного ножа і тримав ножа перед собою, так як обвинуваченому було відомо, що у своєму одязі потерпілий носить такого ножа. Даних про те, що потерпілий погрожував обвинуваченому під час конфлікту складаним ножем чи нападав на нього, під час судового слідства не здобуто. Сам потерпілий не заперечує, що мав при собі вищезазначеного складаного ножа у футлярі, яким відкрито користувався у побуті у присутності як обвинуваченого, так і свідка, однак, показав, що під час конфлікту з обвинуваченим 20.01.15 р. він цього ножа не діставав та у руці не тримав.

Таким чином, обставин, що свідчили б про наявність посягання потерпілого з такою небезпечністю, для захисту від якої обвинуваченому було б необхідно наносити потерпілому удар ножем в область розташування життєво важливих органів, по справі не встановлено.

Показання обвинуваченого в тій їх частині, що в ході конфлікту з потерпілим повернувся з вулиці у будинок і він взяв у будинку кухонного ножа з огляду на наявність у руках потерпілого складаного ножа останнього, суд розцінює як такі, що дані з метою уникнення відповідальності за вчинене та створення явлення про те, що з боку потерпілого мались певні неправомірні дії по відношенню до нього, що зумовили подальшу його поведінку у ході конфлікту, що призвела до вищезазначених наслідків.

Призначаючи покарання, суд враховує тяжкість вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, те, що він вчинив тяжкий злочин; особу винного у їх сукупності, те, що обвинувачений раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності за умисні злочини, зокрема, у 2007 р. за ч. 2 ст. 174 КК РБ, у 2007 р. за ч. 3 ст. 205 КК РБ, 20.01. 03 р. за ч. 1 ст. 174, ч. 2 ст. 205 КК РБ, 21.12.98 р., з врахуванням ухвали суду апеляційної інстанції від 10.08.01 р., за ч. 3 ст. 205 КК РБ; 21.05.98 р. за ч. 2 ст. 87 КК РБ, однак, належних висновків не зробив і знову став на злочинний шлях. Зокрема, обвинувачений має не зняту та не погашену судимість за вироком суду Малоритського району Брестської області Республіки Бєларусь від 25.01.11 р. за ч. 2 ст. 206 КК Республіки Бєларусь у виді 3 р. 02 міс. обмеження волі; в даний час перебуває у розшуку як особа, яка уникає відбування вищезазначеного кримінального покарання та перебуває у республіканському та міждержавному розшуку у звязку з цим; обвинувачений утриманців не має, за місцем проживання та недавнього відбування покарання характеризується виключно негативно; не працює, хоча є працездатного віку; стан його здоровя, те, що обвинувачений має психічні і поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності, страждає хронічним алкоголізмом II ст..

Суд також враховує думку потерпілого, який обвинуваченого прощає та просить суд останнього суворо не карати.

До обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, суд відносить вчинення злочину у стані алкогольного спяніння.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд відносить активне сприяння розкриттю злочину, що полягає у тому, що обвинувачений як під час досудового розслідування, так і в суді детально розповів про обставини вчинення злочинних дій щодо потепілого.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства.

Враховуючи обгрунтування цивільного позову та докази на його підтвердження, суд вважає, що цивільний позов підлягає до задоволення у повному обсязі.

Процесуальні витрати по справі слід покласти на обвинуваченого у повному обсязі.

Захід забезпечення кримінального провадження, обраний попередньо, слід залишити без змін.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, ч. 1 ст. 1 206 ЦК України, суд

У Х В А Л И В:
ОСОБА_6 визнати винним у скоєні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу ОСОБА_6 залишити попередній тримання під вартою.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з часу затримання 20.01.15 р..

Цивільний позов за заявою Ковельського міжрайонної прокуратури в інтересах держави в особі фінансового управління виконавчого комітету Ковельської міської ради Волинської області до ОСОБА_6 задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави в особі фінансового управління виконавчого комітету Ковельської міської ради Волинської області за лікування потерпілого ОСОБА_5 у Ковельській центральній районній лікарні, що входить до Ковельського міськрайонного територіального медичного обєднання 1 421 (одну тисячу чотириста двадцять одну) грн. 64 коп. витрат на лікування потерпілого від злочину.

Стягнути з ОСОБА_6 на доход держави за проведення:

- судової експертизи холодної зброї (висновок № 132 від 26.02.15 р.) 306 (триста шість) грн. 90 коп. процесуальних витрат;

- судової трасологічної експертизи (висновок № 133 від 26.02.15 р.) 306 (триста шість) грн. 90 коп. процесуальних витрат.

Речові докази у справі, що передані до камери схову речових доказів Ковельського МВ У МВС України у Волинській області, а саме: ніж знищити; куртку дублянку, жакет, кофту повернути потерпілому ОСОБА_5 .

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту отримання копії вироку.

Головуючий: Судді: ОСОБА_1