АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 644/1842/14-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11кп/790/952/15 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч. 2 ст. 186 КК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 червня 2015 року, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі - ОСОБА_5

за участю прокурора - ОСОБА_6

обвинуваченого - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000234 від 01.02.2014 року за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 , його захисника, адвоката ОСОБА_8 , прокурора, який приймав участь у розгляді справи судом першої інстанції на вирок Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 13 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:
Вказаним вироком:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Харкова, громадянин України, військовозобов`язаний, з середньою технічною освітою, не одружений, не працюючий, раніше судимий: 24 березня 2008 року Фрунзенським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України до 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна; 14 червня 2013 року Фрунзенським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України, з іспитовим строком на 1 рік, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнаний винним у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, з призначенням покарання у вигляді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України, до призначеного покарання частково приєднано не відбуту частину покарання, призначеного вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 14 червня 2013 року, і остаточно призначено за сукупністю вироків покарання у вигляді 6 років позбавлення волі.

Прийнято відмову КП «Тролейбусне депо № 3» від цивільного позову і провадження у справі в цій частині закрито.

Строк відбування покарання відраховано з дня взяття під варту.

Міру запобіжного заходу до набрання вироком законної сили обрано тримання під вартою.

Відповідно до вироку суду, ОСОБА_7 визнано винним в тім, що 31 січня 2014 року, близько 20-00 години, знаходячись в тролейбусі №3328, який слідував маршрутом №45 від вул. 12-го Квітня до вул. О.Зубарєва в м. Харкові, на зупинці «Вулиця С. Грицевця», розташованій по вул. Роганській, 117, побачив в кабіні водія тролейбусу, яка була не зачинена, виручку, що знаходилася без догляду в пластикових стаканах. Реалізуючи раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, зайшов до кабіни водія та викрав з пластикових стаканів виручку в сумі 295 гривень та дорожній лист водія ОСОБА_9 № НОМЕР_1 , після чого попрямував на вихід з тролейбусу.

Дії ОСОБА_7 були помічені пасажирами тролейбусу, які своїми вербальними діями намагалися його зупинити та змусити звернути на нього увагу водія та людей, які знаходилися на зупинці. Однак ОСОБА_7 не зупинившись, почав бігти в бік дворів по вул. С.Грицевця. Побачивши це, ОСОБА_10 побіг слідом за ним, наздогнав і затримав біля зупинки громадського транспорту по вул. С. Грицевця. 12 в м. Харкові.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник, адвокат ОСОБА_8 , в поданих апеляційних скаргах просять вирок суду скасувати та ухвалити новий, яким дії ОСОБА_7 кваліфікувати за ч.2 ст.185 КК України, призначивши більш м`яке покарання, що відповідає тяжкості скоєного, особі обвинуваченого. В обгрунтування доводів вказують про вчинення обвинуваченим злочину не відкрито, а таємно, оскільки ОСОБА_7 , бажаючи бути не поміченим пасажирами тролейбусу при викраденні грошей, спиною закрив вхід до кабіни водія, тобто, його умисел був спрямований на таємне викрадення грошових коштів. Вважають, що відкрите заволодіння майном в судовому засіданні не знайшло підтвердження.

Крім цього, обвинувачений вказує на наявність у нього на утриманні малолітньої дитини та матері пенсійного віку, позитивну характеристику за місцем проживання, хронічне захворювання на гепатит «Ц».

Прокурор в поданій апеляційній скарзі просить вирок суду змінити, виключити із мотивувальної частини висновок суду щодо недоведеності суми спричиненої матеріальної шкоди в розмірі 400 гривень, та вказати прокурора ОСОБА_11 учасником кримінального провадження, який теж приймав участь в судових засіданнях. При цьому зазначає, що суд, обгрунтовуючи в мотивувальній частині вироку висновок про відкрите заволодіння ОСОБА_7 грошовими коштами потерпілого в розмірі 295 гривень, залишив без уваги внесення 19.12.2014 року прокурором у кримінальному провадженні змін до обвинувального акту про викрадення грошових коштів саме в такому розмірі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого, захисника та прокурора, які підтримували викладені в апеляційних скаргах доводи, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи поданих апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу прокурора слід задоволити частково, апеляційні скарги обвинуваченого та захисника залишити без задоволення з таких підстав.

Розглянувши кримінальне провадження в межах апеляційних вимог встановлено, що суд першої інстанції з достатньою повнотою, в межах визначенного судом обсягу, об`єктивно дослідивши обставини вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, дав їм правильну юридичну оцінку.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою винуватість у вчинені інкримінованого йому злочину визнавав частково, не заперечував факт викрадення коштів, однак вказував, що злочинні дії він вчиняв таємно. Скориставшись відсутністю в кабіні тролейбуса водія, щоб ніхто із присутніх в салоні громадян не бачив викрадення, він спиною закрив вхід до кабіни, забрав гроші та вийшов.

Крім пояснень обвинуваченого, винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину повністю доведена зібраними у кримінальному провадженні та дослідженими під час судового провадження доказами.

Показаннями свідка ОСОБА_12 , водія тролейбусу, який підтвердив, що 31 січня 2014 року, вечором на зупинці «Вулиця Грицевця» спрацювала сигналізація, що свідчила про відключення штанги тролейбусу від дроту контактної електромережі. Він вийшов, причепив штангу, коли повернувся, пасажири сказали, що хлопець, який стояв біля кабіни, пізніше з`ясувалося, що це ОСОБА_7 , забіг до кабіни, щось взяв та вибіг. У вказаному пасажирами напрямку він побачив хлопця, який біг від тролейбуса. Один з пасажирів разом з ним стали наздоганяти крадія. Злякавшись ймовірності їх спільних дій, він передумав його переслідувати. В кабіні тролейбусу виявив викрадення двох пластикових стаканів з грошима та маршрутного листа. На підлозі кабіни було розкидано приблизно 20 гривень дрібними купюрами. Салон тролейбусу в цей час був заповнений: людьми, які стояли в проході та всі місця були зайняті.

Свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_13 в судовому засіданні підтвердили, що того дня у вечірній час на зупинці громадського транспорту по вул.Роганській, при зупинці тролейбуса з передніх дверей вибіг чоловік і побіг. Пасажири тролейбусу кричали вслід: «Тримайте крадія!». Чоловік на той час відбіг недалеко і чув ці крики. Громадяни, що виходили з салону, повідомили, що той чоловік вкрав гроші. ОСОБА_10 побіг за ним, по дорозі зателефонував в міліцію. ОСОБА_7 хотів уїхати на автобусі, але він його витяг та затримав, потім під`їхали працівники міліції. В його присутності та в присутності двох понятих при огляді ОСОБА_7 в карманах куртки було виявлено приблизно 300 гривень.

Свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_15 підтвердили суду факт затримання 31 січня 2014 року разом з капітаном міліції ОСОБА_16 на вул. JI. Пастера в м.Харкові ОСОБА_7 , якого, з участю двох понятих, було оглянуто та вилучено грошові кошти дрібними купюрамина, 295 гривень і маршрутний лист. Під час затримання ОСОБА_7 пояснював, що вилучені гроші він викрав у водія тролейбусу маршруту № 45 на Роганському жилому масиві.

Протоколом огляду від 31 січня 2014 року підтверджено факт вилучення у обвинуваченого ОСОБА_7 з правого карману куртки 295 гривень і дорожній лист водія ОСОБА_9 № 000052427 від 31 січня 2014 року які, відповідно до протоколу огляду від 01 лютого 2014 року, визнані речовими доказами та передані на відповідальне зберігання представнику КП «Тролейбусне депо № 3».

Приймаючи до уваги наведені в обгрунтування висновків суду докази, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції з достатньою повнотою досліджені докази по справі, які в сукупності доводять обгрунтованність висновків суду про те, щоОСОБА_7 при обставинах, встановлених судом, вчинив відкрите викрадення майна КП «Тролейбусне депо № 3, та вважає обґрунтованими вказані у вироку доводи спростування позиції обвинуваченого про таємне викрадення чужого майна.

Наведеними доказами достовірно встановлено, що обставини вчинення ОСОБА_7 крадіжки з кабіни тролейбусу були помічені пасажирами ще в салоні, що не виключав сам обвинувачений. Оскільки пасажири зразу стали голосно кричати про необхідність затримання крадія, коли він швидко вибігав з тролейбуса, та пробігав по зупинці громадського транспорту, він зрозумів, що його побачили і побіг далі в напрямку будинків. Такі його дії свідчать про відкрите викрадення чужого майна.

При таких обставинах, колегія суддів вважає доведеним, що при обставинах, встановлених судом, було вчинено інкриміноване обвинуваченому ОСОБА_7 кримінальне правопорушення. Його дії вірно кваліфіковані за ч.2 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна /грабіж/, вчинене повторно, оскільки раніше він був судимий за вчинення крадіжки, судимість не знята та не погашена.

Перевірені судовою колегією доводи апеляційної скарги обвинуваченого та захисника про неправильність кваліфікації дій ОСОБА_7 спростовуються наведеними доводами, тому відхиляються.

Істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону, які тягнуть скасування у будь-якому разі судового рішення, колегією не встановлено.

Поряд з цим, підлягає частковому задоволенню апеляційна скарга прокурора, в частині виключення із мотивувальної частини вироку обгрунтовання суду про недоведеність відкритого викрадення ОСОБА_7 грошових коштів в сумі 400 гривень, оскільки прокурором у кримінальному провадженні були внесені зміни до обвинувального акту про викрадення коштів в сумі 295 гривень.

Перевіряючи вирок в частині правильності призначення покарання ОСОБА_7 колегія суддів вважає, що суд першої інстанції з дотриманням вимог ст.65 КК України обрав йому покарання за 2 ст.186 КК України - 5 років позбавлення волі, та на підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, 6 років позбавлення волі. При цьому врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії тяжких, його наслідки. В достатній мірі врахував дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, даний злочин вчинив в період іспитового строку, визначеного за попереднім вироком суду, по місцю проживання характеризується задовільно, має матолітню дитину, ніде не працює, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Обставин, які пом`якшують покарання, не встановлено. До обтяжуючих покарання обставин суд обгрунтовано відніс - рецидив злочинів.

За вироком Фрунзенського районного суду м.Харкова від 24 березня 2008 року ОСОБА_7 був засуджений до 5 років позбавлення волі. Незадовго після звільнення, знову вчинив злочин, за який суд призначив покарання з застосуванням ст.75 УК України. В період іспитового строку вчинив даний злочин. Наведене свідчить про стійке небажання ОСОБА_7 стати на шлях виправлення. За таких обставин колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_7 покарання, являється необхідним і достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів, відповідає вимогам ч.2 ст.50 КК України, що не дає підстав для пом`якшення йому обраного судом покарання. Підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого та його захисника не вбачається.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника, адвоката ОСОБА_8 , залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу прокурора, який приймав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції задоволити частково.

Вирок Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 13 березня 2015 року стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 змінити, виключити із мотивувальної частини вироку суду висновок щодо недоведеності суми заподіяної матеріальної шкоди в розмірі 400 гривень.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно, але може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під варто - з дати отримання копії судового рішення.

СУДДІ:

______________ _______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_17