АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-cc/796/535/2015 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 199 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 лютого 2015 року місто Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційні скарги прокурора відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_6 , підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 17 лютого 2015 року,

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СУ ГУМВС України в місті Києві ОСОБА_9 , яке погоджене із прокурором відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_6 , про продовження строку тримання під вартою
ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Бровари Київської області, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше тричі судимого відповідно до одного, семи та восьми років позбавлення волі, останній раз звільненого з місць позбавлення волі 01 вересня 2010 року по відбуттю строку покарання,

який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 4 ст. 189, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309КК України.

Як вбачається з ухвали суду першої інстанції, слідчий суддя, відмовляючи в задоволенні клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 , посилався на положення п. 9 Розділу ХІ КПК України (1960 року) та ч. 9 ст. 156 КПК України (1960 року) і зазначив, що строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 потрібно відраховувати з 22 січня 2015 року, тобто з моменту надходження кримінальної справи до прокуратури міста Києва.

Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку, що двохмісячний строк тримання підозрюваного ОСОБА_8 під вартою закінчується 22 березня 2015 року, однак в резолютивній частині ухвали про це не вказав.

Не погоджуючись з таким рішенням, прокурор відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_6 , підозрюваний ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_7 подали апеляційні скарги.
В своїй апеляційній скарзі прокурор відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою продовжити строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 в межах строку досудового розслідування, тобто до 26 березня 2015 року. Зокрема, апелянт вказує, що в мотивувальній частині оскаржуваної ухвали зазначено, що, враховуючи положення розділу ХІ КПК України (1960 року) та ст. 156 КПК України (1960 року), строк тримання ОСОБА_8 під вартою завершується 22 березня 2015 року. Однак, як звертає увагу прокурор, ухвалою Березанського міського суду Київської області за результатом розгляду заяви ОСОБА_10 , який є співучасником злочинів, в яких підозрюється і ОСОБА_8 , про звільнення його з-під варти, ОСОБА_10 було роз`яснено, що строк тримання під вартою слід рахувати від дати винесення ухвали Апеляційним судом міста Києва, тобто від 24 грудня 2014 року. При цьому автор апеляції зауважує, що дана ухвала суду оскарженню не підлягає. Разом з тим, як зазначає апелянт, ОСОБА_8 є підозрюваним в одному кримінальному провадженні із ОСОБА_10 та ОСОБА_11 і строки розслідування та тримання під вартою їм рахуються однаково, тобто після повернення кримінальної справи на додаткове розслідування.

Підозрюваний ОСОБА_8 у своїй апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу слідчого судді та визначити, що строк тримання його під вартою вважається до 24 лютого 2015 року. На думку апелянта, слідчий суддя не взяв до уваги ухвалу Березанського міського суду Київської області від 06 лютого 2015 року, відповідно до якої строк тримання під вартою ОСОБА_8 слід рахувати від дати постановлення ухвали Апеляційного суду міста Києва, а саме від 24 грудня 2014 року, тобто до 24лютого 2015 року.

У свій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , вважаючи ухвалу слідчого судді незаконною, просить її скасувати та постановити нову ухвалу відповідно до вимог чинного законодавства України. Зокрема, апелянт не погоджується з висновками слідчого судді, що строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 потрібно відраховувати з 22 січня 2015 року, тобто з дня, коли кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_8 , ОСОБА_12 та ОСОБА_10 надійшла до прокуратури міста Києва. На думку захисника, ОСОБА_8 з 24 листопада 2011 року по даний час утримується під вартою без наявного обвинувального вироку суду, який би набрав законної сили.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та підозрюваного, які підтримали подані ними апеляційні скарги, просили їх задовольнити і заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг підозрюваного та захисника, підтримав доводи своєї апеляційної скарги і просив її задовольнити, вивчивши матеріали провадження, обміркувавши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги прокурора відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_6 , підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, в провадженні СУ ГУМВС України в місті Києвіперебуває кримінальне провадження № 0000047, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26 січня 2015 року у відповідності до вимог п. 12 Розділу XI КПК України (в редакції 2012 року).
В березні 2012 року кримінальна справа № 10-27828 за обвинуваченням ОСОБА_8 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 309, ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 186, ст. 257 КК України була направлена до Деснянського районного суду міста Києва.
18 вересня 2014 року постановою Деснянського районного суду міста Києва кримінальну справу № 10-27828 було повернуто на додаткове розслідування.

24 грудня 2014 року ухвалою Апеляційного суду міста Києва було залишено без змін постанову Деснянського районного суду міста Києва від 18 вересня 2014 року про повернення кримінальної справи № 10-27828 на додаткове розслідування та залишено без змін і запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, раніше застосований відносно кожного із обвинувачених.

Згідно копії супровідного листа, кримінальна справа № 10-27828 за обвинуваченням ОСОБА_8 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 309, ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 186, ст. 257 КК України була направлена та отримана прокуратурою міста Києва 22 січня 2015 року.

27 січня 2015 року ОСОБА_8 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 4 ст. 189, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309КК України.

17 лютого 2015 року слідчий СУ ГУМВС України в місті Києві ОСОБА_9 , за погодженням із прокурором відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_6 , звернувся до Голосіївського районного суду міста Києва з клопотанням про продовження ОСОБА_8 строку тримання під вартою. Це клопотання мотивовано тим, що строк тримання ОСОБА_8 під вартою закінчується 24 лютого 2015 року, однак у передбачений законом строк завершити досудове розслідування неможливо. В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що під час перебування на волі ОСОБА_8 може переховуватися від слідства та суду, знищити або сховати речі чи документи, що можуть мати доказове значення, незаконно впливати на свідків та потерпілих в кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, тобто заявлені ризики з моменту застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_8 на даний час не зменшилися.
Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 17 лютого 2015 року в задоволенні клопотання слідчого було відмовлено.
Відповідно до п. 9 Розділу XI КПК України від 2012 року запобіжні заходи, арешт майна, відсторонення від посади, застосовані під час дізнання та досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

У відповідності до п. 11 Розділу XI КПК України від 2012 року кримінальні справи, які до дня набрання чинності цим Кодексом надійшли до суду від прокурорів з обвинувальним висновком, постановою про застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, постановою про направлення справи до суду для вирішення питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності, розглядаються судами першої, апеляційної та касаційної інстанцій і Верховним Судом України в порядку, який діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Відповідно до п. 12 Розділу XI КПК України від 2012 року розслідування кримінальних справ, передбачених пунктом 11 цього розділу, у разі повернення таких кримінальних справ судом прокурору для проведення додаткового розслідування проводиться у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_8 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 309, ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 186, ст. 257 КК України, розглядалася в порядку КПК України, в редакції 1960 року.

Отже, як встановлено колегією суддів, зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані не в повному обсязі.

Так, розглядаючи клопотання слідчого, слідчим суддею було встановлено, що після надходження 22 січня 2015 року кримінальної справи № 10-27828 до прокуратури міста Києва строк тримання під вартою ОСОБА_8 визначався по закону до 22 березня 2015 року.

26 січня 2015 року, у відповідності до вимог п. 12 Розділу XI КПК України (в редакції 2012 року),кримінальну справу № 10-27828 було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000047, строк досудового розслідування в якому закінчується 26 березня 2015 року.

Колегія суддів, дослідивши вище зазначені обставини, не знайшла у висновках слідчого судді, а саме в мотивувальній частині ухвали, порушень вимог КПК України та чогось очевидно безпідставного. Разом з тим, відмовляючи в задоволенні клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_8 та мотивувавши застосування до нього строку тримання під вартою до 22 березня 2015 року, слідчий суддя в резолютивній частині, в порушення вимог ч. 4 ст. 196 КПК України, не визначив дату закінчення її дії у межах строку, передбаченого кримінальним процесуальним законом.

Крім того, колегія суддів не погоджується з висновками слідчого судді Березанського міського суду Київської області від 06 лютого 2015 року, оскільки вони не ґрунтуються на вимогах закону, є безпідставними та спростовуються вищезазначеним.

За таких обставин, виходячи з вимог, передбачених ч. 3 п. 2 ст. 407 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги прокурора відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_6 , підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 необхідно задовольнити частково, а саме скасувати ухвалу слідчого судді і постановити нову ухвалу, якою частково задовольнити клопотання слідчого та вважати, що строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 діє до 22 березня 2015 року включно.

Керуючись ст. 156 КПК України (в редакції 1960 року), п. 12 Розділу ХІ Перехідних положень до КПК України, ст. ст. 176 178, 183, 194, 197, 199, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
Апеляційні скарги прокурора відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_6 , підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 17 лютого 2015 року, якою відмовлено в продовженні строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого СУ ГУМВС України в місті Києві ОСОБА_9 , погоджене із прокурором відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_6 , про продовження ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строку тримання під вартоюдо 26 березня 2015 року задовольнити частково.
Вважати, що строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 4 ст. 189, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309КК України, діє до 22 березня 2015 року включно.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________________ _______________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4