АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11/793/38/15 Справа № 1-2/11 Категорія: ч.2 ст.15, ч.2 ст.289, ч.ч.2, 3 ст.185, ч.3 ст.186, ч.2 ст.289 КК України Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 квітня 2015 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого -

ОСОБА_6

захисника -

ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси кримінальну справу за апеляційними скаргами прокурора та обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 13.02.2013 року, яким

ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, працюючого вантажником ПП «Довгаль» м. Черкаси, раніше не судимого, -

засуджений за:

- ч.2 ст.15, ч.2 ст.289 КК України до 5 років позбавлення волі;

- ч.2 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі;

- ч.3 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі;

- ч.3 ст.186 КК України до 6 років позбавлення волі;

- ч.2 ст.289 КК України до 6 років позбавлення волі. На підставі ст.70 КК України шляхом часткового складання покарань 4 роки 6 місяців 6 днів позбавлення волі. Зараховано в строк покарання час перебування під вартою з 07 серпня 2008 р. по 13 лютого 2013 р.

Запобіжний захід змінено на тримання під вартою.

Вирішена доля речових доказів та судових витрат по справі, відповідно до положень ст.81, 91, 92 КПК України.

в с т а н о в и л а :
Згідно вироку суду ОСОБА_6 засуджений за те, що 27.06.2006 року ОСОБА_9 діючи повторно, умисно за попередньою змовою групою осіб, в складі організованої групи, розробив план вчинення незаконного заволодіння автомобілем ВАЗ - 21011 д/н НОМЕР_1 , який знаходився біля будинку № 54-6 по вулиці І. Валюка в м. Христинівка Черкаської області, з котрим ознайомив ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , розподіливши ролі між учасниками злочину. Окрім цього ОСОБА_9 сказав ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , щоб останні після скоєного незаконного заволодіння вищевказаним автомобілем поставили його до нього в гараж за адресою: АДРЕСА_2 . В цей же день, близько 21 год., ОСОБА_10 залучив до скоєння цього злочину неповнолітнього ОСОБА_6 , який не був членом організованої групи, щоб останній допоміг їм штовхати автомобіль. Після цього згідно розробленого плану вони втрьох направились до будинку АДРЕСА_3 , де знаходився вказаний автомобіль. Підійшовши до автомобіля, який знаходився з тильної сторони будинку, вищевказані особи оглянули навколишню обстановку і впевнившись, що немає нікого стороннього, ОСОБА_10 шляхом вільного доступу через передні відчинені дверцята проник в середину, після чого сів за кермо автомобіля, при цьому розібрав замок запалювання, а ОСОБА_11 та ОСОБА_6 почали штовхати автомобіль, який належав ОСОБА_12 . Однак свій злочинний намір ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_6 не довели до кінця з причин, які не залежали від їх волі, а саме тому, що автомобіль не завівся. Вартість автомобіля, яким незаконно намагалися заволодіти вищевказані особи, складало 6500 грн.

ОСОБА_11 27.08.2006 року, близько 22 год., повторно, умисно, з корисливих мотивів за попередньою домовленістю, разом з ОСОБА_6 та ОСОБА_10 з метою незаконного заволодіння транспортним засобом, направились до будинку АДРЕСА_4 , де знаходився автомобіль ЛУАЗ д/н НОМЕР_2 . Підійшовши до вказаного автомобіля, який стояв під під`їздом будинку, ОСОБА_6 шляхом вільного доступу, через передні відчинені дверцята проник в середину і сів за кермо автомобіля, при цьому розібрав замок запалювання, а ОСОБА_11 та ОСОБА_10 почали штовхати автомобіль, який належав ОСОБА_13 . Однак свій злочинний намір ОСОБА_10 , ОСОБА_11 і ОСОБА_6 не довели до кінця з причин, які не залежали від їх волі, а саме тому, що ОСОБА_6 був затриманий власником автомобіля, а ОСОБА_11 та ОСОБА_10 з місця злочину втекли. Вартість автомобіля ЛУАЗ, яким незаконно намагалися заволодіти вищевказані особи, складала 3000 грн.

Як вбачається з апеляції прокурора, останній не оспорюючи кваліфікацію дій обвинуваченого, просить вирок Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 13.02.2013 року, відносно ОСОБА_6 скасувати внаслідок неправильного застосування кримінального закону, істотного порушення кримінально-процесуального закону, невідповідності призначеного покарання тяжкості злочину та особам засуджених внаслідок м`якості та постановити новий вирок та призначити покарання ОСОБА_6 за ст.ст.15 ч.2 і 289 ч.2, 185 ч.3, 186 ч.3, 289 ч.2, 185 ч.2, 70 КК України остаточно у виді 6 років позбавлення волі.

В апеляції обвинуваченого ОСОБА_6 від 31.01.2014 р. порушується питання про зміну вироку Уманського міськрайонного суду відносно останнього, пом`якшивши покарання, застосувавши ст.69 КК України. Призначити за:

- ч.2 ст.15, ч.2 ст.289 КК України - 4 роки позбавлення волі;

- ч.3 ст.186 КК України - 4 роки позбавлення волі;

- ч.2 ст.289 КК України 4 роки позбавлення волі.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора, який підтримав свою апеляцію, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 в режимі відеоконференції, який просив задовольнити його апеляцію та його захисника ОСОБА_7 , який підтримав апеляцію обвинуваченого, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що апеляції прокурора та обвинуваченого ОСОБА_6 підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.323 КПК України (1960 року) вирок суду повинен бути законним і обґрунтованим. Суд обґрунтовує вирок лише на тих доказах, які були розглянуті в судовому засіданні та оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно з вимогами ч.1 ст.334 КПК України (1960 року) мотивувальна частина обвинувального вироку повинна містити формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, з зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків злочину, форми вини і мотивів злочину. В цій частині вироку наводяться обставини, які визначають ступінь тяжкості вчиненого злочину, та докази, на яких грунтується висновок суду щодо кожного підсудного, з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає інші докази.

У відповідності до п.п.15, 16 роз`яснень постанови ПВСУ № 5 від 29.06.1990 року «Про виконання судами України законодавства і постанов ПВСУ з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» в мотивувальний частині вироку потрібно викласти весь обсяг обвинувачення, визнаного доведеним, а також обставини, які визначають ступінь винності кожного з підсудних, їх роль у вчиненні злочину, а після цього - докази, покладені судом в обгрунтування своїх висновків; вказати судам на необхідність точного виконання вимог ст.334 КПК України про обгрунтування обвинувачення конкретними доказами не лише кожному підсудному, а й по кожному епізоду обвинувачення, визнаного судом доведеним.

Крім цього, суду належить дати аналіз усіх зібраних у справі доказів, тобто всіх фактичних даних, які містяться в показаннях свідків, потерпілих, підсудних, у висновку експерта та інших джерелах доказів, які стверджують чи спростовують обвинувачення, не обмежуючись лише зазначенням прізвища свідка, потерпілого або назви проведеної експертизи тощо. З показань підсудного, потерпілого, свідка у вироку слід наводити лише ті, в яких йде мова про фактичні дані, що стосуються доказуваної обставини.

Колегія суддів вважає, що суд 1 інстанції, розглядаючи дану кримінальну справу, не дотримався зазначених вимог закону та роз`яснень постанови Пленуму ВСУ № 5 від 29.06.1990 року «Про виконання судами України законодавства і постанов ПВСУ з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку», а тому оскаржуваний вирок суду належить скасувати через істотні порушення вимог кримінально-процесуального закону, оскільки:

- безпосередньо судом 1 інстанції не було вирішено питання стосовно слухання даної справи колегіальним складом суду чи одноособово суддею, оскільки в своїх апеляціях засуджений ОСОБА_14 та його захисник ОСОБА_15 зазначили, що під час розгляду справи було порушено право на справедливий суд, так як обвинувачений ОСОБА_14 у протоколі про оголошення обвинуваченому про закінчення досудового слідства і пред`явлення йому матеріалів справи для ознайомлення від 20.04.2007 року заявив клопотання, щоб дана справа розглядалася у суді колегіально в складі трьох суддів. Дане клопотання обвинуваченого підтримали його захисники на той час ОСОБА_16 та ОСОБА_17 (а.с.18 т.7). Разом з тим, в заяві вже іншого захисника ОСОБА_18 від 11.06.2007 року, яку підтримав обвинувачений ОСОБА_14 , захисник просив суд проводити розгляд справи суддею одноособово (а.с.95 т.7). Після цього листом ст. прокурора відділу Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_19 від 17.06.2007 року на ім`я голови Уманського міськрайонного суду було направлено клопотання обвинуваченого ОСОБА_14 від 10.05.2007 року, в якому він просить слухання справи проводити в складі судової колегії із трьох суддів (а.с.1-2 т.10);

- по даній кримінальній справі обвинуваченим інкримінується 38 епізодів вчинених злочинів, по справі 26 потерпілих, проте, у вироку суду зазначені покази лише 7 (семи) потерпілих; обвинувальний вирок суду, в порушення вимог ст.334 КПК України, не обгрунтовується конкретними доказами не лише по кожному підсудному, а й по кожному епізоду обвинувачення, визнаного судом доведеним. Так, у вироку суду лише частково викладаються докази, зазначені в томах 1-9 справи (а.с.107 т.31), в той же час значна частина доказів інкримінованих обвинуваченим злочинів викладена і в інших томах з 9 по 31;

- протоколи додаткового допиту неповнолітніх обвинувачених ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_6 , ОСОБА_22 від 24.02.2007 року, від 28.02.2007 року, від 01.03.2007 року, від 09.03.2007 року, від 05.03.2007 року складаються в присутності захисників ОСОБА_23 та ОСОБА_24 , але без участі законних представників неповнолітніх обвинувачених, представника служби у справах дітей та без роз`яснення їх процесуальних прав і в такий спосіб було порушено право на захист (а.с.186-211, 219-220, 221-223 т.4).

Згідно постанови Уманського міськрайонного суду від 24.12.2014 р., залишеною без змін ухвалою апеляційного суду від 10.03.2015 р., кримінальна справа відносно інших осіб, які обвинувачуються з ОСОБА_6 у скоєнні спільних злочинів, направлена прокурору для проведення додаткового розслідування. В даному судовому рішенні детально викладені порушення КПК України, які не можуть бути усунуті в ході судового розгляду.

Перевіривши матеріали кримінальної справи та враховуючи положення Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 11.02.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування», колегія суддів вважає, що вирок суду відносно ОСОБА_6 , не можна вважати законним та обґрунтованим, тому підлягає скасуванню, а справа направленню прокурору на додаткове розслідування, оскільки досудове слідства було проведено не повно, не правильно та не об`єктивно, з істотними та грубими порушеннями кримінально-процесуального закону, а недоліки вказані судом першої інстанції ніяким чином не можуть бути усунуті в судовому засіданні.

За таких обставин вирок відносно ОСОБА_6 підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням КПК України, а справа направленню на додаткове розслідування, тому апеляція прокурора, обвинуваченого ОСОБА_6 підлягають частковому задоволенню.

Колегія суддів не входить в обговорення решти доводів апеляцій прокурора, обвинуваченого щодо його незаконності і вважає, що вони в разі наявності підстав можуть стати предметом під час нового розгляду справи, у зв`язку із скасуванням вироку суду 1 інстанції за наведеними підставами.

У зв`язку із направленням справи відносно ОСОБА_14 , ОСОБА_21 , ОСОБА_20 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_9 прокурору Черкаської області для проведення додаткового розслідування, органу досудового розслідування необхідно вирішити питання про об`єднання справ.

Керуючись ст.ст.22, 246, 362, 365, 366, 368, 374 КПК України (1960 р.) колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляції прокурора та обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 13.02.2013 року, відносно ОСОБА_8 скасувати, а справу направити прокурору Черкаської області для проведення додаткового розслідування.

Запобіжний захід ОСОБА_6 залишити попередній тримання під вартою.

Головуючий :

Судді :