справа № 462/2885/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 травня 2015 року Залізничний районний суд м.Львова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Бишів Радехівського району Львівської області, українця, громадянина України, з освітою 9 класів, одруженого, має на утриманні дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , працює дорожнім робітником представництва «Онур Тааззут Ташимаджилик ве Тіджарет Лімітед Ширкеті», військовозобов`язаного, зареєстрованого по АДРЕСА_1 та проживаючого по АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України,
ОСОБА_4 27.03.2015 року близько 05.20 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, переліз через огорожу, проник на територію ПрАТ «Львівський локомотиворемонтний завод», за адресою: м.Львів, вул.Залізнична, 1, яка охоронялася, звідки намагався викрасти чорний металобрухт вагою 65 кг, вартістю 178,10 грн., однак був затриманий працівниками ПрАТ «Львівський локомотиворемонтний завод», не маючи можливості в подальшому розпорядитися викраденим майном.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому злочині, передбаченому ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, визнав повністю, не заперечив фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті, та дав суду показання аналогічні фабулі обвинувачення. У вчиненому щиро розкаюється, просить суд його суворо не карати.
Враховуючи, що учасниками судового провадження не оспорювались фактичні обставини кримінального провадження, з`ясовано, що вони правильно розуміють зміст цих обставин і немає сумнівів у добровільності та істинності такої їх позиції, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини провадження в апеляційному порядку, суд, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, провів судовий розгляд у порядку, передбаченому даною нормою.
Таким чином, аналізуючи наведене, суд вважає, що вина ОСОБА_4 у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднаному з проникненням в сховище, доведена повністю і його дії слід кваліфікувати за ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України.
При призначенні обвинуваченому виду та міри покарання суд враховує загальні засади призначення покарання, тобто призначає покарання в межах, установлених у санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин та відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, а також ступінь здійснення злочинного наміру та причини, внаслідок яких злочин не було доведено до кінця.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 є щире каяття.
Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_4 є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є тяжким злочином, вчиненим умисно, з корисливих мотивів; особу винного, який раніше не судимий (матеріали кримінального провадження, арк.53), одружений, має на утриманні малолітню дитину, ІНФОРМАЦІЯ_2 (матеріали кримінального провадження, арк. 61, 62), є особою молодого віку, працює дорожнім робітником представництва «Онур Тааззут Ташимаджилик ве Тіджарет Лімітед Ширкеті», на обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансері не перебуває (матеріали кримінального провадження, арк.56, 57), згідно наданої характеристики за місцем проживання скарг від мешканців не поступало (матеріали кримінального провадження, арк.59), крім цього, згідно характеристики за місцем праці характеризується позитивно (матеріали кримінального провадження, арк.60).
Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 слід обрати покарання, достатнє і необхідне для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів, у виді позбавлення волі в мінімальних межах санкції ч.3 ст.185 КК України, та, беручи до уваги вищенаведені обставини і особу винного, застосувати до обвинуваченого ст.75 КК України і звільнити його від відбування покарання з випробуванням, оскільки його виправлення можливе без реального відбування покарання. При цьому, суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені п.п. 2, 3, 4 ч.1 ст.76 КК України.
На підставі ч.9 ст.100 КПК України питання про долю речових доказів вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.
Відтак, питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.
Процесуальні витрати відсутні.
Запобіжний захід обвинуваченому у вигляді особистого зобов`язання, обраний ухвалою слідчого судді Залізничного районного суду м.Львова від 31.03.2015 року строком до 31.05.2015 року, необхідно продовжити до вступу вироку в законнусилу.
Керуючись ст.ст. 368-371, 373-375 КПК України, суд
засудив:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання із випробуванням протягом іспитового строку тривалістю один рік.
Зобов`язати ОСОБА_4 , відповідно до ст.76 КК України, не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
Запобіжний захід ОСОБА_4 , до вступу вироку в законну силу, залишити попередній особисте зобов`язання.
Речові докази: металобрухт вагою 65 кг, який передано на зберігання начальнику охорони ПрАТ «ЛЛРЗ» ОСОБА_5 (матеріали кримінального провадження, арк.23, 24) повернути потерпілому ПрАТ «Львівський локомотиворемонтний завод», як власнику.
Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення учасниками процесу до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: (підпис)

З оригіналом згідно.

Суддя: ОСОБА_1