АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі судового засіданняОСОБА_4 ,

розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні 02 липня 2015 року матеріали кримінального провадження № 0011462 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Дарницького районного суду м. Києва від 29 квітня 2015 року щодо
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Донецьку, громадянин України, раніше не судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст. 186 КК України,
за участі сторін кримінального провадження:
прокурораОСОБА_6 ,
захисникаОСОБА_7 ,
обвинуваченогоОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИЛА:

Вказаним вироком суду ОСОБА_5 визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст. 186 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком, відповідно на 2 та 4 роки.
На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.
Згідно з вироком суду ОСОБА_5 визнаний винуватим у тому, що він у період з 18 грудня 2014 року по 04 лютого 2015 року перебуваючи в місті Києві, з метою викрадення та повторного викрадення чужого майна, підходив до потерпілих та зривав з них золоті ланцюжки, з місця вчинення кримінального правопорушення зникав, а викраденим майном розпоряджався на власний розсуд, завдаючи при цьому потерпілим матеріальної шкоди.
Так, ОСОБА_5 18 грудня 2014 року о 15 годині 10 хвилин перебуваючи в магазині «Продукти», який знаходиться по вулиці Поліській 22 зірвав з шиї потерпілої ОСОБА_8 золотий ланцюжок вартістю 1800 гривень з кулоном вартістю 2200 гривень, завдавши останній матеріальної шкоди на загальну суму 4000 гривень;
28 грудня 2014 року о 16 годині 45 хвилин, перебуваючи в магазині «Смачні продукти», який знаходиться по вулиці Поліській, 7/1, зірвав з шиї потерпілої ОСОБА_9 золотий ланцюжок вагою 10 гр., вартістю 4000 гривень з кулоном вагою 5 гр., вартістю 1000 гривень, завдавши останній матеріальної шкоди на загальну суму 5000 гривень;
04 лютого 2015 року о 13 годині 30 хвилин, перебуваючи в магазині «Зарядочка», який знаходиться на вул. Вербицького, 15, застосовуючи насильства, яке не є небезпечним для здоров`я потерпілої ОСОБА_10 , зірвав з її шиї золотий ланцюжок вагою 17 гр., вартістю 8500 гривень, завдавши потерпілій фізичного болю, спричинивши останній матеріальної шкоди на загальну суму 8500 гривень.

Не погоджуючись з вироком суду, обвинувачений ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження та кваліфікацію своїх дій, просить змінити вирок суду в частині призначеного покарання, та на підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання, призначившивідповідний іспитовий строк з випробуванням. Зокрема, апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції повною мірою не враховано те, що ОСОБА_5 визнав вину у вчиненні кримінального правопорушення, щиро розкаявся у його вчиненні та активно сприяв його розкриттю, частково відшкодував завдану шкоду у розмірі 300 гривень потерпілій ОСОБА_9 , а тому вважає, що призначене судом покарання, є занадто суворим для нього.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення обвинуваченого та його захисника на підтримку доводів апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати та вислухавши останнє слово обвинуваченого, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_5 у тому, що він вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), та повторне вчинення тих самих дій, поєднаних з насильством, яке є небезпечним для здоров`я потерпілої, й правова кваліфікація дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст. 186 КК України є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи, які згідно положень ч. 3 ст. 349, ч. 2 ст. 394 КПК України в апеляційному порядку не оскаржуються.

Що ж стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_5 про невідповідність призначеного судом йому покарання особі обвинуваченого внаслідок суворості та необхідність звільнення його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, то вони, на переконання колегії суддів, є необґрунтованими, оскільки призначаючи обвинуваченому ОСОБА_5 міру покарання, суд першої інстанції, врахував характер та ступень суспільної небезпечності вчиненого ним кримінального правопорушення, всі обставини провадження і дані про його особу, про що прямо вказано у вироку.

Так, з вироку суду вбачається, що районний суд вирішуючи питання про вид і розмір покарання врахував характер та ступінь суспільної небезпеки вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії середньої тяжкості та тяжких злочинів, дані про його особу, який раніше не судимий та не має постійного місця проживання. Також судом враховано наявність обставин, які пом`якшують покарання щире каяття, допомога встановити істину у справі, часткове відшкодування потерпілій ОСОБА_9 шкоди, а також відсутність обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому.

При цьому, враховуючи вищезазначені дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про необхідність призначення ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі за ч. 1 ст. 186 та ч. 2 ст. 186 КК України, відповідно у межах близьких до мінімальних та мінімальних межах визначених вказаними статтями, яке на переконання колегії суддів буде необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_5 та запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень.

Враховуючи вищенаведене колегія суддів не вбачає підстав для застосування ст. 75 КК України та призначення ОСОБА_5 покарання не пов`язаного з позбавленням волі, на що посилається в апеляційній скарзі обвинувачений.

Таким чином, колегія суддів приходить до переконання, що призначене ОСОБА_5 покарання відповідає тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого, і не може бути визнане надміру суворим або не справедливим, а апеляційна скарга обвинуваченого не містить доводів, які б не були враховані судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому виду та міри покарання.

З огляду на викладене та те, що вирок відносно обвинуваченого ОСОБА_5 судом першої інстанції ухвалено без порушень вимог кримінального та кримінального процесуального законодавства, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, і підстав для його зміни та призначення ОСОБА_5 покарання із застосуванням ст. 75 КК України не встановлено, то апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Вирок Дарницького районного суду м. Києва від 29 квітня 2015 року, за яким ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 186, ч. 2 ст. 186 КК України, залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим в той же строк з дня вручення йому копії даної ухвали.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа №11-кп/796/1137/2015 Категорія КК: ч.ч. 1, 2 ст. 186 КК УкраїниГоловуючий у першій інстанції ОСОБА_11 Доповідач: ОСОБА_1