Справа №1-150/07
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2007
року Червоноградський міський суд Львівської області

В
складі: головуючого-судді Мелешко
СІ..

При
секретарі Янкевич
Л.В.

З участю
прокурора Непийвода
А.В.

Розглянув у
відкритому судовому засіданні в залі суду м.
Червонограда справу про обвинувачення

ОСОБА_1

ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця міста Перемишляни,
Львівської області,
українця, громадянина України, одруженого,
працюючого в ТзОВ «Орбіта» на посаді столяра, з освітою середньо-спеціальною, проживає АДРЕСА_1, раніше судимого 17.10.1993 р.
Перемишлянським районним судом Львівської області за ст. . ст. 142 ч.2, 46-1
КК України до 3-х років
позбавлення волі з відстрочкою виконання вироку на 2 роки; 29.03.1995 року
Червоноградським міським судом Львівської області за ст. . 141 ч.2, 43 КК
України до 3-х років 6 місяців
позбавлення волі; 6.04.1999
року тим же судом за ст. .229-6 ч.2 КК України
до 2-х років
позбавлення волі, ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 4.08.2000 року умовно достроково
звільнений на не відбутий термін 6
місяців 18 днів;

12.05.2005 році Червоноградським міським судом по ст. . 185 ч.2 КК України
до 1 року 6 місяців
позбавлення волі. Звільнився 17.10.2006
р

В злочині
передбаченому ст. 186
ч.2 КК України,

встановив:

Підсудний
ОСОБА_1 23.01.2007 року ,
близько 14
години , з метою відкритого заОСОБА_7ння чужим майном та власного
збагачення під приводом того, що хоче
повернути свої гроші в сумі 130
гривень, які в нього якоби викрала
ОСОБА_2 , в приміщенні квартири АДРЕСА_2, наніс їй декілька ударів рукою по обличчю та
відкрито заОСОБА_7в мобільним телефоном марки «Нокія -1112 » вартістю 370 гривень, стартовим пакетом вартістю 50 гривень на
рахунку якого було 4 гривні, котрий знаходився в даному мобільному
телефоні ОСОБА_2 і з викраденим з місця
вчинення злочину втік, завдавши своїми
діями останній тілесні ушкодження у вигляді крововиливу на обличчі, які відносяться до легких тілесних ушкоджень
та матеріальних збитків на суму 424 гривні.

Допитаний
в судовому засіданні підсудний ОСОБА_1 вину свою у вчиненні злочину
передбаченого ст. 186 ч.2 КК України
визнав частково та пояснив, що

23.01.2007 р. о 8 годині
він знаходився на роботі, перед тим , а
саме 22.01.2007 року він
отримав аванс в сумі 200
гривень з яких 150 гривень
відклав до дня Тетяни , а 50
гривень віддав дружині. Окрім цих грошей в нього були інші гроші за які він
трохи випив. Перед тим як їхав на роботу випив ще пляшку пива. З роботи він
відпроситеся так як погано себе почував.

Близько 10. 30 години він
зайшов в гості до своєї знайомої ОСОБА_2
, яку знає дуже давно, що проживає за адресою АДРЕСА_2, де на цей момент в квартирі була ОСОБА_2
, її знайомий ОСОБА_3, якого він бачив перший раз, як йому сказала ОСОБА_2 він проживає у
Львові, що робив у даній квартирі, не питав. Коли він знаходився в даній
квартирі туди заходив син ОСОБА_2, але
пробув там не довго та зразу пішов.

Оскільки
йому треба було похмелитися,
запропонував випити пива,
витягнув з внутрішньої кишені куртки портмане в якому було 140 гривень, і у присутності ОСОБА_2 та її мами, дав ОСОБА_4 10 гривень, котрий
прийшов приблизно через 10
хвилин та приніс дві пляшки пива,
яке вони випили разом з ним. Мама
ОСОБА_2 з квартири вийшла разом з ОСОБА_4,
коли той йшов в магазин. В квартирі,
ОСОБА_1 роздягнувся і залишив свою куртку на дивані в коридорі , а пиво
вони пішли пити на кухню, після якого
він оп»янів, пішов в кімнату та приліг
на диван де заснув . Проспавши
приблизно 30 хвилин, збудився в квартирі, де на цей момент знаходилась ОСОБА_2, її знайомого не було. Зайшовши в
коридор, він підняв куртку витягнув з
неї партмоне для того щоб покласти туди 5 гривень здачі з пива, котрі віддав йому ОСОБА_3, виявив пропажу 130 гривень. Чи його куртка
знаходилася в тому самому положені куди він її поклав, чи ні,
не звернув уваги. Виявивши дану пропажу грошей ОСОБА_1. запитав у
ОСОБА_2 де гроші, які були в його
партмоне на що вона сказала, що не
знає, що в неї теж пропав мобільний
телефон і це міг зробити її знайомий ОСОБА_3,
котрий поїхав до Львова до дому ,
як його прізвище і де проживає йому не відомо. Після цього, він зразу передзвонив на її номер мобільного
телефону і почув виклики в кухні. В кухню зайшла ОСОБА_2, взяла телефон і повністю вимкнула його.
Зайшовши на кухню обізлившись ОСОБА_1. вдарив її 2-3 рази рукою по обличчю,
сказав при цьому що вона обманює,
ОСОБА_2 сказала що грошей не брала,
що гроші взяв ОСОБА_4. Тоді він сказав ОСОБА_2, що ніби бачив , як вона брала у нього
гроші, хоча цього не бачив. ОСОБА_2
пропонувала йому піти з нею на вокзал за ОСОБА_4, який можливо ще не поїхав, однак ОСОБА_1. відмовився. Тоді, він сказав ОСОБА_2, щоб повернула 20 гривень а решту пізніше,
на що ОСОБА_2 погодилась і сказала,
що піде до сусідів позичить. Через 10
хвилин ОСОБА_2 повернулася без грошей,
сказала що не має сусідів, що
позичить в інших знайомих і разом зі мною вийшла з квартири, на цей момент телефон знаходився у неї в
руках. По сходах вони опускалися разом,
ОСОБА_2 по переду а він за нею. Вийшовши з під»їзду вони направились до
будинку, що знаходиться поряд. По дорозі
ОСОБА_2 підходила до невідомих йому чоловіків в яких намагалася позичити 20 гривень, однак вони їй не позичили і вони пішли в
сусідній будинок, який саме номер, не знає. Коли ОСОБА_2 заходила в
під»їзд, ОСОБА_1. сказав, щоб даний мобільний телефон марки «Нокія»
вона залишила йому в завдаток, за гроші, але вона відмовилась, сказала що не дає, що зараз повернеться, однак він настоював, так як боявся щоб ОСОБА_2 не втекла.
Пояснивши, що зачекає її біля під»їзду 10 хвилин та коли
вона не прийде чекати не буде, але знає
де він живе, принесе гроші, тоді він поверне їй телефон, на що вона погодилась і дала йому телефон а
сама зайшла в під»їзд.

На цей
момент він разом із своєю дружиною проживав в квартирі знайомої його дружини за
адресою м. Червоноград, вулиця Івасюка, точніше адреси не знає

Зачекавши
біля під»їзду близько 15
хвилин, пішов на квартиру в якій
проживав і ліг спати. Через деякий час на квартиру прийшла його дружина
ОСОБА_5, котра пояснила, що на адресу АДРЕСА_1, де проживає її мама прийшли не знайомі і
шукають його через мобільний телефон. Своїй дружині він пояснив, що даний мобільний

телефон, котрий лежав
на столі в кімнаті, йому залишили в
завдаток. Даний мобільний телефон його дружина забрала і занесла своїй мамі.

А також
доповнив, що даний мобільний телефон
марки «Нокія» ОСОБА_2 повернути його не просила, оскільки вони домовились з нею що після
того, як вона принесе гроші він поверне
телефон. Та про те, що телефон належить
її матері, ОСОБА_2 не казала. В крадіжці
грошей з його куртки ОСОБА_1. підозрює Олену,
хоча не бачив, як вона викрала у
нього гроші і тому наполягав щоб ОСОБА_2 повернула йому їх, оскільки гроші пропали в її квартирі.

Після
допиту в судовому засіданні, як свідка ОСОБА_6, підсудний пояснив,
що він являється особою , яку він згадував на ім*я ОСОБА_3 ,
а також являється співмешканцем потерпілої ОСОБА_2 і
покази дає в суді неправдиві, хоча між ним неприязних відносин немає. У вчиненому щиро
розкаюється.

Крім
часткового визнання підсудним вини, його
винність у вчиненні інкримінованих йому злочинів повністю стверджується
поясненнями потерпілого, свідків
протоколами слідчих дій та іншими матеріалами справи.

Допитана
в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_2 ,
пояснила , що 23.01.2007
року зранку у до обідній проміжок часу,
в якій саме годині пригадати не може,
до неї додому, прийшов її
знайомий ОСОБА_7, якого вона знає
декілька років, прізвище його дізналася
від працівників міліції. На цей час в квартирі вона була сама. ОСОБА_7 прийшов
до неї, поправити здоров»я, випити пива,
яке він приніс із собою. Після того,
як вони випили пиво ОСОБА_2 зробила чаю,
розповіла ОСОБА_7, що у неї є
співмешканець, котрий час від часу
приїзджає до неї, додому і звати його
ОСОБА_8, який проживає у місті Львові.
Після того ОСОБА_2 та ОСОБА_7 пішли в
зал де він приліг собі на ліжко. В цей момент коли ОСОБА_7 спав, до неї в квартиру приходив ОСОБА_8, якого вона знає близько трьох місяців та
подивившись, що в квартирі посторонній
чоловік, приревнував її до нього, розізлився,
побажав їй удачі в особистому житті і вийшов з квартири. В квартирі
ОСОБА_8 пробув близько 5
-ти хвилин та під час того, як він
там знаходився заходив її син, який
забравши потрібні йому речі і одразу пішов. Після нього пішов і ОСОБА_8.
Приблизно через 20 хвилин одягнувшись,
підійшла до ОСОБА_7, який
задрімав на ліжку розбудила і сказала,
що вже треба йти, тому що повинен
прийти її син, після чого пішла на
кухню, подивитися чи виключений газ та
вода. В цей момент на кухню до неї зайшов ОСОБА_7, в руках якого знаходився партмоне і
сказав, щоб вона разом з ним зайшла в
зал. Після чого в кімнаті, підійшовши до
дверей балкону, ОСОБА_7 перегородив їй
прохід, щоб вона незмогла вийти з
кімнати, і тримаючи в руках своє
партмоне почав звинувачувати її в тому що вона забрала в нього гроші в сумі 20
гривень, котрі лежали в партмоне, в куртці,
біля нього, коли він спав, і щоб поклала їх на місце. Вона пояснила
йому, що ніяких грошей в нього не
брала, однак ОСОБА_7 сказав, що ніби бачив як вона витягувала його гроші з
партмоне. ОСОБА_2 попросила в нього щоб
він ще раз перевірив кишені своєї куртки та штанів, можливо поклав їх в іншу кишеню. Після того
ОСОБА_1. вдарив її один раз кулаком в обличчя в наслідок чого у неї потекла з
носа кров, але не зважаючи на це та на
її прохання припинити її бити, ОСОБА_7
продовжував наносити їй удари по обличчі та по животі, від яких вона заступалась руками. Скільки раз
ОСОБА_1. її вдарив сказати не може,
так, як ударів було дуже багато.
Після чого викрутивши їй руки,
продовжував бити її іншою рукою по голові. На прохання припинити її бити
не реагував при чому продовжував вимагати повернути йому гроші. Тоді вона сказала
щоб він перестав її бити, що вона
позичить гроші у своїх сусідів і відасть йому. ОСОБА_7 зайшов на кухню і забрав
мобільний телефон, котрий належав її
матері, яким вона користувалась, який лежав на кухонному столі. Він
сказав, що забирає мобільний
телефон, віддасть коли вона поверне йому
20 гривень. Вона
почала просити в нього, щоб віддав
телефон, оскільки він належить
мамі, що мама заявить в міліцію, але ОСОБА_7 сказав, що нехай заявляє. Коли ОСОБА_1. зайшов в
кімнату вона попросила його дати їй телефон,
щоб передзвонити, тим самим
хотіла повернути його собі, але ОСОБА_7
не погодився. Тоді вона вирвала з його рук телефон, ОСОБА_7 схопив її захватом рук і повалив на
ліжко, вона почала кричати, так як було дуже боляче. ОСОБА_7 закрив їй рот
рукою, викрутив руку, забрав телефон і направився до виходу.

Піднявшись
з ліжка, вона направилась наздоганяти
його. Вийшовши з квартири на сходову клітку,
закрила двері, почула як ОСОБА_7
прискореним кроком спускається поверхом нижче і почала кричати за ним, щоб він почекав ,
щоб повернув телефон,
однак ОСОБА_7 не реагував. В момент коли вона вибігла з підїзду, ОСОБА_7 направлявся в бік парку культури.
Наздогнавши його вона знову почала просити,
щоб він повернув телефон, однак
ОСОБА_7 в черговий раз відмовився. На розі будинку №5,
що по вулиці Шевченка в м. Червонограді, вона побачила своїх знайомих, котрих знаю візуально, де саме вони живуть не знає. Вони запитали в
неї чому вона побита, що в неї
сталося, пояснила їм, що ОСОБА_7,
вказавши на нього, побив її, забрав телефон і вимагає щоб вона віддала
йому гроші, які нібито забрала в нього
та попросила в них позичити їй 20
гривень, однак грошей вони не
позичили. Тоді ОСОБА_2 звернулась з
проханням до ОСОБА_7 зачекати , що вона спробує позичити гроші в інших своїх
знайомих, які проживають в сусідньому
будинку. Коли вона зайшла в під»їзд,
ОСОБА_7 залишився на дворі та пробувши в підїзді близько 5 хвилин
вийшла, але ОСОБА_7 там не застала.
Грошей ОСОБА_2 так і не позичила, тому що дверей їй не відкрили. Після того
вона пішла до додому і лягла відпочивати,
тому що почала боліти голова та тушнило. Коли вона поверталася
додому, неподалік від кінотеатру побачила
свого сина, якому розповіла що сталося.
Через деякий час прийшла її мама,
побачивши її стан, викликала
швидку і її забрали в лікарню. Від стаціонарного лікування ОСОБА_2 відмовилась,
думала що стане краще. Після того як вона прийшла додому прийшов і її
син, який приніс її мобільний телефон
котрий забрав у неї ОСОБА_7. Як її син знайшов ОСОБА_7 і як забрав у нього
телефон не пояснив.

В даний
час до підсудного вона жодних претензій не має , просить
його суворо не карати.

Допитана
в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснила, що 23.01.2007 року в проміжок
часу між 12 та 13 годиною вона
знаходилась в дома . Із
загального коридору під»їзду, вона
почула крик в якому впізнала голос своєї сусідки, котра проживає поверхом вище а саме ОСОБА_2 ,
яка кричала за якимось ОСОБА_7 та просила повернути
мобільний телефон. Спускаючись по сходовій клітці, вниз,
ОСОБА_2 продовжувала просити повернути телефон. В коридор ОСОБА_9 не
виходила, оскільки була не одягнута та
Володимира не бачила. Приблизно через одну годину вона зайшла до своєї сусідки
ОСОБА_2 щоб з»ясувати, що в неї сталося та
побачила у неї на обличчі з лівого боку синяк та розбиту губу. ОСОБА_2 пояснила,
що її побив ОСОБА_7 і забрав у неї телефон, який поверне після того як вона дасть йому 20 гривень.

Допитана
в судовому засіданні свідок ОСОБА_10
пояснила , що 23.01.2007р. її чоловік в першу зміну пішов на роботу
о 7 годині
ранку а вона пішла до своєї мами, після
чого близько 15 години
поїхала на «старе місто» до своєї знайомої. Коли поверталася від неї на її
мобільний телефон передзвонила її сестра і сказала, щоб вона приїхала до мами додому, тому що прийшли невідомі хлопці і шукають
ОСОБА_7, через мобільний телефон який
він забрав. Після того вона направилась на квартиру в якій тимчасово проживала
разом з ОСОБА_7 за адресою м. Червоноград,
вул. Івасюка, який саме будинок
не знає. Зайшовши в квартиру, де на цей
момент вже знаходився ОСОБА_7, розповіла
йому, що до мами, додому,
прийшли незнайомі, які шукають
його через мобільний телефон. В кімнаті даної квартири на столі вона побачила
мобільний телефон марки «Нокія », ОСОБА_7 пояснив,
що даний мобільний телефон йому залишили як завдаток, за гроші. Взявши цей телефон ОСОБА_5 пішла до
своєї мами з якою зустрілася біля магазину «Бджілка», після чого разом з нею пішла додому на адресу
АДРЕСА_1, де пробула близько 5 хвилин та пішла.
Кому саме її мама віддала мобільний телефон ОСОБА_5 не бачила. Прийшовши на
квартиру, ОСОБА_7 пояснив, що даний мобільний телефон йому дала ОСОБА_2, яка мала повернути йому гроші в сумі близько 120 гривень, котрі пропали в нього в цей же день в її
квартирі.

Допитана
в судовому засіданні свідок ОСОБА_11
пояснила , що 23.01.2007р. у після обідній проміжок часу вона її
старша сестра та мама знаходились вдома.

До них в двері
постукав незнайомий хлопець, який шукав
ОСОБА_1 з

приводу
того, що він забрав в когось мобільний
телефон її мама пояснила незнайомому,

і

через двері, що ОСОБА_7 вдома не має, що на даний момент він знаходиться на роботі
а проживає по вул. Івасюка, де саме не сказала, оскільки не знає та сказала, щоб підійшов через деякий час на що невідомий
погодився. Після цієї розмови ОСОБА_12 передзвонила своїй сестрі ОСОБА_5 і
розповіла, що до них приходив невідомий
хлопчина і шукав ОСОБА_7 через якийсь мобільний телефон, котрий ОСОБА_7 забрав, щоб вона владнала ці проблеми, щоб до них більше не приходили. ОСОБА_5
сказала, що буде через 15 хвилин. Через
деякий час прийшла ОСОБА_5 і принесла мобільний телефон марки «Нокія», світлого кольору із світлими кнопками. Вона
пояснила, що даний мобільний телефон
знаходився у ОСОБА_7 та віддала мамі. Про те де ОСОБА_7 взяв даний мобільний
телефон, ОСОБА_5 нічого не пояснила.
Тоді її мама вийшла на вулицю, щоб
зачекати там невідомого хлопчину, який
повинен був прийти за даним мобільним телефоном. Приблизно через 5 хвилин вона
повернулася і сказала, що все
нормально, що мобільний телефон вона
віддала.

Про те де
ОСОБА_7 взяв даний мобільний телефон їй нічого не відомо.

Допитаний
в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснив , що 23.01.2007 року зранку він
зайшов до своєї співмешканки ОСОБА_2,
виявив в її квартирі підсудного ОСОБА_1 , приревнувавши
його до ОСОБА_2 через дві хвилини вийшов з матір*ю ОСОБА_2 з квартири та поїхав
у м. Львів .ОСОБА_1 він пива не купував , грошей у нього не брав .Коли ввечері повернувся зі Львова
, ОСОБА_2 йому
розповіла , що ОСОБА_1 її побив та
відкрито викрав мобільний телефон .

Із
оголошених і оцінених в судовому засіданні пояснень свідка ОСОБА_13 стверджується, що 23.01.2007
р. близько 10 години
ранку він зайшов на адресу АДРЕСА_3, де проживає його мама з бабусею . На цей момент в
квартирі знаходився невідомий мужчина,
який прийшов до його мами в гості.

В цей
день близько 15 години, біля торгового павільону, що по вул.
Шевченка в місті Червонограді,
навпроти кінотеатру він побачив свою маму, яка закривала обличчя рукою. Підійшовши до
неї побачив на обличчі з правого боку синяк,
запитав що сталось, вона пояснила
мені, що ОСОБА_7, який приходив до неї в гості безпідставно
звинуватив її у тому що вона забрала в нього гроші у розмірі 20 гривень та
побив. Після того забрав у неї телефон котрим вона користувалася і власником
якого є його бабуся. Вона пояснила йому,
де живе теща ОСОБА_7, як туди
зайти.

Пішовши
на адресу АДРЕСА_1, через двері, він розмовляв з якимись жінками, які знаходились в даній квартирі, пояснивши,
що сталось, вони пояснили, що ОСОБА_7 знімає квартиру в іншому місці де
саме не знають, після чого пішов . Приблизно через 20 хвилин
повернувся на дану адресу та при вході в під»їзд побачив старшу жінку, яка по опису підходила на мешканку даної
квартири. Пояснивши цій жінці ще раз ситуацію,
яка виникла із її з»ятем ОСОБА_7 та його мамою, вона витягнула з кишені халату мобільний
телефон марки Нокія -
1112, його мами та
запитала чи це той самий телефон який він шукає. Телефон був вимкнений, відкривши його він переконався, що стартовий пакет знаходиться на місці та
після того направився додому. Як даний мобільний телефон опинився у неї він не
питав, однак вона наголосила, що у вечері до його мами прийде її з»ять
ОСОБА_7 і вибачиться перед нею. Прийшовши додому він повернув телефон своїй
мамі та розповів, що даний мобільний
телефон йому віддала теща ОСОБА_7.

Про те
що, крім невідомого в квартирі
знаходився ОСОБА_8 він не сказав, про це
попросила його мама.

/а.с. 40 /

Із
оголошених і оцінених в судовому засіданні пояснень свідка ОСОБА_14
стверджується, що у вересні 2006 року вона вз»яла
в кредит мобільний телефон марки «Нокія -1112», вартістю 370
гривень, який дала на користування
своїй дочці ОСОБА_2 до того моменту коли
внук закінчить школу, щоб тотім йому
подарувати.

23.01.2007 р. з самого
ранку вона вийшла з дому, пішла
вирішувати питання по пільгах на квартиру,
оформлювала субсидію. У після обідній проміжок часу близько 16 години вона повернулася
додому, двері їй відкрила ОСОБА_2 в якої
на обличчі з правого боку вона побачила синяк її дочка була сильно схвильована
та почала рвати. Після того розповіла їй що зранку до неї в гості приходив
знайомий ОСОБА_7, який безпідставно
звинуватив її в

тому що
вона забрала в нього гроші в сумі 20
гривень, сильно її бив по
голові, по обличчі після чого відібрав у
неї телефон марки Нокія-1112, яким користувалася її дочка. Побачивши незадовільний стан
своєї дочки, викликала швидку, після
чого її оглянули і скерували на стаціонарне лікування, однак ОСОБА_2 відмовилася.

Після
того, як вони прийшли з лікарні прийшов
її внук, який приніс мобільний телефон
котрий ОСОБА_7 забрав у ОСОБА_2. Пояснив,
що даний мобільний телефон йому віддала теща цього ОСОБА_7.

/а.с. 43
/ Із оголошених і оцінених в судовому засіданні пояснень свідка ОСОБА_15
стверджується, що 23.01.2007р. протягом
дня вона знаходились вдома. Після обіду о котрій саме годині пригадати не може
в двері її квартири постукав незнайомий хлопець, який шукав ОСОБА_1, її з»ятя. Дверей йому не відкрила, та через двері дізналася від нього що її
з»ять ОСОБА_7 побив його маму і забрав у неї мобільний телефон . Адресу
квартири, де на цей час проживала її
дочка з ОСОБА_7 йому не сказала, тому що
не знала у них в гостях ніколи не була. Попросила невідомого хлопчину прийти
трохи пізніше . Молодша
дочка, яка на цей час знаходилась разом
з нею в квартирі передзвонила ОСОБА_5,
дружині ОСОБА_7 та пояснила, що
його шукають з приводу телефону, який
він забрав. ОСОБА_5 сказала, що
подивиться, якщо він є у ОСОБА_7 то вона
його принесе. Через декілька хвилин,
біля магазину «Бджілка», вона
зустрілася з ОСОБА_5 і разом з нею пішли до неї додому, де ОСОБА_5 дала їй мобільний телефон марки
«Нокія», котрий взяла у ОСОБА_7, після чого пішла нічого не пояснюючи. Яка
саме модель мобільного телефону вона не знає,
оскільки в них не розбирається. Вийшовши на вулицю, до свого під»їзду, ОСОБА_15 зустріла молодого хлопчину, котрий направлявся до неї та ще раз пояснив
їй що сталося. Після того вона показала йому телефон, оглянувши його він сказав, що це той телефон та пішов . З приводу даної
події ОСОБА_7 їй нічого не пояснював.

/а.с. 45 / Висновком експерта №098 від 19.02.2007р.
згідно якого у ОСОБА_2 були виявленні
легкі тілесні ушкодження у вигляді крововиливу на обличчі.

/а.с. 23-24
/

Протоколом
ставки віч-на-віч між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ,
яка настоює, що ОСОБА_1. з
застосуванням фізичного насиля забраву неї телефон .

/а.с. 53-56 /

Визнання
підсудним ОСОБА_1 вини частково , суд оцінює , як його бажання пом*якшити покарання за
скоєний ним злочин. Зокрема потерпіла ОСОБА_2 , як під
час досудового слідства так і в суді ствердила, що
підсудний 23.01.2007 р.
перебуваючи в її квартирі, побив її та забрав мобільний телефон, ніяких грошей вона у нього не брала.

Свідок ОСОБА_9,
яка є сусідкою потерпілої, чула як
ОСОБА_2, біжучи по сходах під*Ьду, просила
якогось Володимира повернути їй телефон .

Свідок ОСОБА_6
пояснив , що він жодних грошей у підсудного не брав ,
залишив їх в квартирі з потерпілою та поїхав в м. Львів,
а коли повернувся ввечері, потерпіла
розповіла йому про пограбування та її побиття .

Аналізуючи
наведені вище докази в їх сукупності, суд вважає, що вина підсудного ОСОБА_1 у вчиненні відкритого
викрадення чужого майна (грабіж) поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров*я
потерпілого , вчинене повторно доведено повністю . Тому суд
кваліфікує його дії за ст. 186
ч.2 КК України.

Обираючи
вид та міру покарання підсудному, суд
враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину.

Щире
розкаяння у вчиненому , думку потерпілої суворо не карати підсудного ,
відшкодування завданої матеріальної шкоди потерпілій ,
суд враховує як обставини, що пом"якшують покарання підсудному.

Обставина, що обтяжує покарання підсудному є рецидив
злочину.

Разом з тим суд
враховує особу підсудного ОСОБА_1. , що він чотири рази і судимий і судимості його не погашені
, працює, одружений,
по місцю проживання та праці характеризується
позитивно .

З
врахуванням наведених всіх вище обставин в їх сукупності, враховуючи особу підсудного ОСОБА_1.,
суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання підсудного
можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства і йому слід обрати
покарання у вигляді позбавлення волі.

Враховуючи
обставини справи , а також обставини, що пом*якшують покарання підсудному ,
те що внаслідок скоєного злочину тяжких наслідків не
наступило , суд вважає за можливе при призначенні покарання підсудному
ОСОБА_1. за ст. 186
ч.2 КК України застосувати до нього ч.1
ст. 69 КК України , тобто призначити покарання нижче від найнижчої межі ,
встановленої в санкції статті за даний злочин .

Керуючись ст. 323,
324 КПК України суд,

ЗАСУДИВ

ОСОБА_1
визнати винним за ст. 186
ч.2 КК України та призначити покарання з застосуванням ст. .69 ч.1 КК України 2 (два) роки позбавлення
волі з відбуттям покарання в кримінально-виконавчій установі.

Міру запобіжного
заходу засудженому ОСОБА_1 підписку про невиїзд змінити на тримання під вартою. Взяти під варту
з залу суду .

Строк
відбуття покарання засудженому ОСОБА_1 слід рахувати з часу його фактичного
затримання, тобто з 08
травня 2007 року .

На вирок
може бути подана апеляція до апеляційного суду Львівської області протягом 15 діб з часу його
оголошення, а засудженим ОСОБА_1 в цей
же термін з часу вручення йому копії вироку.