Провадження №1-кп/487/491/13
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.12.2013 року Заводський районний
суд м. Миколаєва

в складі: головуючого - судді Агєєвої
Л.І.,

при секретарі - Уманському І.В.,

з участю прокурора -
Прохорчук І.М.,

обвинуваченого - ОСОБА_1,

захисника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в місті Миколаєві
кримінальне провадження №0000522
відносно

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.
Миколаєва, українця, громадянина
України, з середньою освітою, не
одруженого, не працюючого, раніше
судимого: 04.03.1991 року Очаківським
районним судом Миколаївської області
за ч. 2 ст. 141 КК України в редакції 1960р.
до 3 років позбавлення волі, звільнений
04.09.1993р., у зв'язку з відбуттям строку
покарання; 18.05.1994 року Ленінським
районним судом м. Миколаєва за ч.1 ст. 142,
ч. 3 ст. 222 КК України в редакції 1960р., до 5
років позбавлення волі, звільнений
10.02.1999р. в зв'язку з відбуттям строку
покарання; 05.06.2000 року Корабельним
районним судом м. Миколаєва за ч. 3 ст. 140
КК України в редакції 1960р., до 4 років
позбавлення волі, звільнений 15.12.2003
року у зв'язку з відбуттям строку
покарання; 28.10.2005 року Корабельним
районним судом м. Миколаєва за ч. 2 ст. 185
КК України в редакції 2001р. до 3 років
позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК
України звільнений з іспитовим строком
2 роки; 27.02.2008 року Корабельним районним
судом м. Миколаєва за ч. 1 ст. 296 КК
України до 3 років 1 місяця позбавлення
волі, 25.03.2011 року звільнений у зв'язку з
відбуттям строку покарання; 15.01.2013 року
Корабельним районним судом м.
Миколаєва за ч. 2 ст. 185 КК України до 2
років позбавлення волі, на підставі ст.
75 КК України звільнений з іспитовим
строком 2 роки, 02.10.2013 року Ленінським
районним судом м. Миколаєва за ч. 1 ст. 309,
71 КК України до 2 років та 1 місяця
позбавлення волі, зареєстрованого
АДРЕСА_1,

у вчиненні кримінального
правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190
КК України, суд -

встановив:

23.02.2013 року приблизно о 13 годині 00
хвилин ОСОБА_1. знаходячись на
території автовокзалу, який
розташовано біля ЦКР по пр. Леніна в
місті Миколаєві, маючи умисел
направлений на заволодіння чужим
майном шляхом обману та зловживання
довірою, вчинив кримінальний злочин
при наступних обставинах.

Знаходячись у вказаний час, у вказаному
місці, реалізуючи свій корисливий
мотив, направлений на заволодіння
чужим майном, ОСОБА_1 під приводом
телефонного дзвінка попросив
мобільний телефон у ОСОБА_3, після чого
отримав майно, належне ОСОБА_3, а саме:

- мобільний телефон марки «Samsung 5610»,
вартістю 810 гривень.

Після цього ОСОБА_1 утримуючи викрадене
майно при собі, з місця скоєння злочину
зник, розпорядившись ним на власний
розсуд.

Своїми навмисними протиправними діями
ОСОБА_1 спричинив потерпілому ОСОБА_3
матеріальний збиток на загальну суму 810
гривень, тим самим скоїв злочин,
передбачений ч. 2 ст. 190 КК України, тобто
заволодіння чужим майном шляхом обману
та зловживання довірою, вчинене
повторно.

Допитаний в судовому засіданні
обвинувачений ОСОБА_1 винним себе у
вчиненні кримінального
правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190
КК України визнав повністю та суду
пояснив, що побачивши мобільний
телефон у потерпілого ОСОБА_3 вирішив
його привласнити, тому під приводом
здійснити телефонний дзвінок попросив
мобільний телефон у ОСОБА_3 та зник з
ним. Свою провину визнає в повному
обсязі та просить суд його суворо не
карати. Мобільний телефон потерпілому
ОСОБА_3 повернутий.

Потерпілий ОСОБА_3 в судове засіданні
не з,явився, про день та час розгляду
справи був повідомлений належним
чином.

За згодою обвинуваченого та
інших учасників судового провадження,
суд в силу ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав
недоцільними дослідження доказів щодо
тих обставин справи, які ніким не
оспорюються. Судом з'ясовано, що
обвинувачений ОСОБА_1 правильно
розуміє зміст цих обставин, сумнівів у
добровільності його позиції немає, а
також йому роз'яснено, що у такому
випадку він буде позбавлений права
оскаржити ці обставини в апеляційному
порядку.

Призначаючи покарання
обвинуваченому ОСОБА_1 у відповідності
зі ст. 65 КК України, суд враховує
ступінь тяжкості вчиненого злочину,
особу винного та обставини, що
пом'якшують та обтяжують покарання.

Так, обвинувачений ОСОБА_1 скоїв злочин
середньої тяжкості, на досудовому
слідстві та в суді давав правдиві
показання, розкаюється у скоєному,
раніше неодноразово притягувався до
кримінальної відповідальності,
характеризується за місцем проживання
негативно, на обліку у лікаря психіатра
не перебуває, був обстежений в 1990 р. та
встановлений діагноз: акцентуація
характеру по лабільно нестійкому типу
з можливістю формування психопатії.
Згідно Акту амбулаторної
судово-психіатричної експертизи № 490
від 15.10.2013 р. ОСОБА_1 будь-яким психічним
захворюванням не страждає, має ознаки
пограничного типу емоційно-нестійкого
розладу особистості, які ускладненні
зловживанням каннабіноідів, опіоїдів,
алкоголю зі шкідливими наслідками. В
період часу, до якого відноситься
інкриміноване йому діяння міг розуміти
значення своїх дій та керувати ними.
Примусового лікування не потребує.
Крім того, згідно довідки ОНД від 01.10.2013
р. вих. № 4420 ОСОБА_1 знаходиться на
обліку з 16.03.2012 року з приводу
зловживання опіатами, каннабіноідами.

Обставини, що пом'якшують покарання
обвинуваченому ОСОБА_1 згідно ст. 66 КК
України, суд визнає щире каяття.

Обставини, що обтяжують покарання
обвинуваченому ОСОБА_1, згідно ст. 67 КК
України, суд визнає рецидив злочинів.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 65 КК України
особі, яка вчинила злочин, має бути
призначене покарання, необхідне й
достатнє для її виправлення та
попередження нових злочинів, а згідно з
ч.2 ст. 50 КК України покарання має на
меті не тільки кару, а й виправлення
засуджених.

А з урахуванням вище викладеного, суд
вважає необхідним призначити
обвинуваченому ОСОБА_1 покарання у виді
позбавлення волі з урахуванням
положень ч. 4 ст. 70 КК України.

На підставі вищевикладеного
та керуючись ст. ст. 349, 370, 373, 374, 376 КПК
України, суд, -

з а с у д и в:

ОСОБА_1 визнати винуватим у скоєнні
кримінального правопорушення,
передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України та
призначити йому покарання у виді
позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за
сукупністю злочинів за даним вироком
та покарання призначеного за вироком
Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 02.10.2013 року шляхом
часткового складання призначених
покарань призначити ОСОБА_1 остаточне
покарання у виді позбавлення волі
строком на 2 роки 2 місяці.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_1 у
вигляді особистого зобов'язання
залишити без змін до набрання вироком
законної сили.

На вирок суду може бути подана
апеляційна скарга до апеляційного суду
Миколаївської області через
Заводський районний суд м. Миколаєва
протягом тридцяти діб з моменту його
проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
вирок, якщо його не скасовано, набирає
законної сили після ухвалення рішення
судом апеляційної інстанції. Якщо
строк апеляційного оскарження буде
поновлено, вважається, що вирок не
набрав законної сили. Судове рішення
суду апеляційної інстанції набирає
законної сили з моменту його
проголошення.

Учасники судового провадження мають
право отримати в суді копію вироку.
Копія вироку негайно після його
проголошення вручається
обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня
після ухвалення надсилається учаснику
судового провадження, який не був
присутнім в судовому засіданні.

Суддя
Агєєва Л.І.