Дата документу 01.09.2014
Справа №501/207/14-к Провадження №1-кп/501/59/14

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 вересня 2014 року Іллічівський міський суд Одеської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
судді ОСОБА_2 ,
присяжних: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
представника потерпілого адвоката ОСОБА_7 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_11 ,
обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_10 ,
перекладача ОСОБА_12 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Іллічівську Одеської області кримінальне провадження відносно:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Копчак Штефан-Водського району республіки Молдова, громадянина Молдови, який має середню освіту, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
28 серпня 2003 року Суворовським районним судом м.Одеси за ст.ст. 186 ч.2, 186 ч.3, 152 ч.1, 153 ч.2 КК України до 7 років позбавлення волі,
21 липня 2008 року Ізмаїльським міським судом Одеської області за ст. 187 ч. 1 КК України до 4 років позбавлення волі,
за звинуваченням у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 115 ч. 2 п. 6, ст. 187 ч. 4 КК України,
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Копчак Штефан-Водського району республіки Молдова, громадянина Молдови, який має середньо-спеціальну освіту, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
22 липня 2005 року Комінтернівським районним судом Одеської області за ст. 186 ч. 2 до 4 років позбавлення волі, з іспитовим строком 1 рік,
10 грудня 2007 року Суворовським районним судом м.Одеси за ст.ст. 185 ч. 1, 289 ч. 2, 69 КК України до 2 років позбавлення волі,
за звинуваченням у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 187 ч. 4, ст. 121 ч. 2 КК України,
В С Т А Н О В И В:
26 січня 2012 року, ОСОБА_8 спільно і за попередньою змовою з ОСОБА_10 , із корисливих мотивів, з метою скоєння розбійного нападу, заволодіння чужим майном і спричинення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_13 , приблизно о 21 години 30 хвилин, попередньо озброївшись металевим арматурним прутом для нанесення ударів потерпілому з метою спричинення тяжких тілесних ушкоджень, приїхали до гаражу, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , в якому потерпілий ОСОБА_13 здійснював прийом металобрухту. Згідно розподілених ролей, за попередньою домовленістю, ОСОБА_10 залишився в районі зупинки громадського транспорту на проспекті Свободи, відповідаючи на телефонні дзвінки ОСОБА_8 , створюючи при цьому видимість начебто виконання заздалегідь обумовлених зобов`язань з поставки металобрухту потерпілому ОСОБА_13 , а також, з метою прослуховування того, що відбувається у приміщенні зазначеного гаражу. В свою чергу ОСОБА_8 , шляхом омани у вигляді сповіщення потерпілого ОСОБА_13 про нібито бажання здати йому металобрухт, будучи озброєним металевим арматурним прутом проник в приміщення гаражу, де в період з 22 годин 08 хвилин до 23 годин 04 хвилин 26 січня 2012 року, в процесі бесіди під час чаювання з потерпілим ОСОБА_13 , в момент, коли останній повернувся до нього спиною, напав на нього, та вийшовши за межі домовленості з ОСОБА_10 щодо обсягу злочинних дій, бажаючи настання смерті ОСОБА_13 , вчинив більш тяжке кримінальне правопорушення - умисне вбивство потерпілого ОСОБА_13 , завдавши з достатньою силою останньому не менше семи ударів металевим арматурним прутом в область потилиці потерпілого ОСОБА_13 , заподіявши йому тим самим тілесні ушкодження: відкриту черепно-мозкову травму у вигляді комплексу пошкоджень: саден і забитих ран тім`яно-потиличної області голови, крововиливів в м`які тканини голови, що займає праву і ліву тім`яні області, потиличну область, а також праву і ліву скроневі області, багатооскольчатого перелому кісток склепіння та основи черепа в проекції правої і лівої тім`яних кісток та луски потиличної кістки з переходом на основу черепа в праву і ліву середні черепні ямки, крововиливи над твердою мозковою оболонкою на опуклій поверхні і підставі черепа в проекції перелому кісток черепа, крововиливу під тверду мозкову оболонку на опуклій поверхні і підставі черепа, крововиливів під м`які мозкові оболонки на опуклій поверхні і підставі головного мозку, в міжпівкульної щілини і півкулями мозочка, вогнищ забитого місця і розтрощення тканини головного мозку на опуклій поверхні і підставі правої і лівої лобових часток, а також на опуклої поверхні і підставі правої і лівої скроневих часток, внутрішньо-мозкових крововиливів в області вогнищ забитого місця і розтрощення тканини головного мозку, які згідно висновку судово-медичної експертизи від 13 березня 2012 року № 16-345/12 відносяться то тяжких тілесних ушкоджень і смерть ОСОБА_13 знаходиться у прямому причинному зв`язку з нанесеними тілесними ушкодженнями. Після чого ОСОБА_8 заволодів майном потерпілого ОСОБА_13 , а саме: мобільним телефоном марки «Nокіа С 1-01», вартістю 350,00 грн., сім-картою, вартістю 20,00 грн. з 40,00 грн. на рахунку, сумкою-барсеткою, вартістю 50,00 грн., сумкою-барсеткою, вартістю 60,00 грн., грошовими коштами в сумі 5000,00 грн., завдавши тим самим потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 5520,00 грн., після чого, ОСОБА_8 та ОСОБА_10 покинули місця скоєння кримінального правопорушення, розпорядившись краденим майном на свій розсуд.
Вироком Овідіопольського районного суду Одеської області від 15 жовтня 2013 року ОСОБА_8 визнано винним у скоєнні кримінальних правопорушень передбачених ст. 115 ч. 2 п. 6, ст. 187 ч. 4 КК України та на підставі ст. 70 КК України назначено покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у виді позбавлення волі строком на п`ятнадцять років з конфіскацією всього особисто належного йому майна. ОСОБА_10 визнано винним у скоєнні кримінальних правопорушень передбачених ст. 121 ч. 2, ст. 187 ч. 4 КК України та на підставі ст. 70 КК України назначено покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у виді позбавлення волі строком на вісім років з конфіскацією всього особисто належного йому майна (т.5,а.с.162-168).
Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 20 травня 2014 року вказаний вирок скасовано та призначено новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції, у зв`язку з тим, що було порушено право обвинувачених на розгляд справи судом присяжних та розгляд справи вівся на мові, якою вони не володіють (т.5,а.с.255-259).
Свою вину ОСОБА_10 визнав частково та показав суду, що 26 січня 2012 року він, спільно та за попередньою домовленістю з ОСОБА_14 домовились про напад на потерпілого Тікіє з метою заволодіння його майном, для чого ОСОБА_14 , повинен був запропонувати ОСОБА_15 в нічний час прийняти вантаж металобрухту та за таким поводом проникнути до гаражу Тікіє та заволодіти коштами. При цьому ОСОБА_14 продемонстрував ОСОБА_16 арматурний прут, який планував якимось чином застосувати, якщо той чинитиме опір. Він, в свою чергу, за попередньою домовленістю, повинен був очікувати ОСОБА_14 неподалік від вказаного гаражу, відповідаючи на його телефонні дзвінки, створюючи при цьому видимість начебто виконання заздалегідь обумовлених зобов`язань з поставки металобрухту. Приблизно о 22 годині ОСОБА_14 направився до гаражу де його повинен був очікувати ОСОБА_15 , а він залишився в районі зупинки громадського транспорту на проспекті Свободи, не відключаючи мобільний телефон, який постійно транслював події в гаражі. Періодично він відповідав на дзвінки ОСОБА_14 , повідомляючи, що затримується з автомобілем навантаженим металевим брухтом, та нібито розбирається з працівниками ОСОБА_17 під час перевірки вантажу. Після того, як ОСОБА_14 повернувся з гаражу, вони виїхали на вул. Марсельську в м. Одесі, до бару «Марсель», по дорозі Бурсук арматуру викинув в сміттєвий бак на вул. Польській у м. Одесі, а мобільний телефон Тікіє на Миколаївській дорозі в м. Одесі. В барі Бурсук повідомивши, що два рази вдарив арматурою Тікіє по потилиці, але з ним все гаразд, вони поділили порівну вкрадені у Тікіє гроші, яких було приблизно 5000,00 грн.
Обвинувачений ОСОБА_8 в судовому засіданні свою вину визнав частково, показавши суду, що 26 січня 2012 року, він спільно та за попередньою домовленістю з ОСОБА_16 домовились заволодіти майном потерпілого ОСОБА_15 , який займався прийомом металобрухту у гаражі за адресою: АДРЕСА_2 . Для цієї мети, він заздалегідь приготував металевий арматурний прут, довжиною 25 см, який намагався застосувати при необхідності під час розбою, якщо той чинитиме опір. Прут продемонстрував ОСОБА_16 , заховавши його в пакет, який взяв с собою. Близько 21 години, після того, як він зателефонував до ОСОБА_15 , пояснивши останньому, що нібито бажає продати йому лом чорного металу, він та ОСОБА_16 приїхали за вказаною адресою. Згідно розподілених ролей, він, взявши арматурний прут направився в гараж до Тікіє, а ОСОБА_16 , залишився в районі зупинки громадського транспорту на проспекті Свободи, неподалік від вказаного гаражу, періодично відповідаючи на його телефонні дзвінки, створюючи при цьому видимість начебто виконання заздалегідь обумовлених зобов`язань з поставки металобрухту потерпілому Тікіє, а також, з метою прослуховування того, що відбувається у приміщенні зазначеного гаражу. В гаражі, приблизно протягом години, вони розмовляли з Тікіє і пили з ним чай, а він підбирав влучний момент щоб напасти на нього. В той момент, коли ОСОБА_15 повернувся до нього спиною, він, бажаючи оглушити його, щоб той знепритомнів, навмисно вдарив його арматурним прутом по потилиці один раз, від чого останній впав на підлогу. Він зняв з потерпілого барсетку, в якій знаходились гроші, а також заволодів мобільним телефоном потерпілого марки «Noкіа» з сім-картою, вибіг на вулицю, де його очікував ОСОБА_16 , з яким вони весь час залишалися на мобільному зв`язку. Після цього, вони разом відправились на вул. Марсельську в м. Одесі, де в барі «Марсель», вони з ОСОБА_16 поділили вкрадені у Тікіє гроші, яких було приблизно 5000,00 грн.
Бурсук також показав, що під час досудового розслідування перед початком проведення відтворення обставин і обстановки події на нього здійснено тиск слідчим ОСОБА_18 , щодо необхідності надавати покази, які за змістом повинні були свідчити про скоєння ним навмисного вбивства, при цьому задавала йому навідні питання, у зв`язку з чим він вимушений був стверджувати, що під час знаходження у Тікіє він вирішив вбити його, для чого наніс один удар арматурою по потилиці потерпілого. Крім того, арматуру нібито викинув в сміттєвий бак на вул. Польській у м. Одесі, а мобільний телефон Тікіє на Миколаївській дорозі коли слідували на вул. Марсельську в м. Одесі. В дійсності арматурний прут залишив в гаражі у Тікіє, а мобільний телефон викинув біля бару «Марсель» після розподілу коштів.

Вина обвинуваченого ОСОБА_8 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених п. 6 ч. 2 ст. 115 та ч. 4 ст. 187 КК України, обвинуваченого ОСОБА_10 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, підтверджується наступними доказами, які були досліджені у ході судового розгляду:
показаннями потерпілої ОСОБА_19 дружини померлого ОСОБА_13 , допитаної в режимі дистанційного провадження, під час відеоконференції, яка в судовому засіданні показала, що її загиблий чоловік - потерпілий ОСОБА_13 , починаючи з 2010 року, постійно знаходився на заробітках у м. Одесі і Одеській області, де займався прийомом металобрухту у гаражі за адресою: АДРЕСА_2 , періодично пересилаючи гроші їй для утримання сім`ї та будівлі сімейного будинку в с. Долинське Ананьївського району Одеської області. Гроші та мобільний телефон він носив у своїй сумці, яка знаходилась у нього на поясі;
показами свідка ОСОБА_20 , який в судовому засіданні показав, що на час вбивства Тікіє, він працював охоронцем неподалік від гаражу, в якому останній займався прийомом металобрухту за адресою: АДРЕСА_2 , та ще десь працював. З померлим підтримував дружні відносини. 26 січня 2012 року у вечорі той знаходився у нього на охоронювальній території та приблизно о 21 годині 30 хвилин Тікіє зателефонувала якась особа з якою той розмовляв молдавською, після чого пішов до себе в гараж пояснивши, що зараз привезуть металобрухт на двох автомобілях, який необхідно прийняти, після чого повернеться до ОСОБА_21 . При чому, на поясі ОСОБА_13 постійно знаходилася сумка-барсетка, в якій він носив з собою свій телефон та гроші. Тікіє був обережною людиною та в нічний час не зустрічався би з особою яку не знає. Подзвонивши кілька разів до ОСОБА_13 о 23.00 годині 26 січня 2012 pоку, його телефон не відповідав та Тікіє в той вечір не повернувся. З ранку 27 січня 2012 року, приблизно о 8 годині ОСОБА_21 виявив, що двері до гаражу привідкриті, а в самому приміщені він знайшов ОСОБА_15 , який був у несвідомому стані на ліжку, яке було в крові. При чому, на поясі ОСОБА_13 була відсутня його сумка-барсетка з грошима та мобільним телефоном. Він одразу викликав швидку медичну допомогу та зателефонував їхньому спільному приятелю ОСОБА_22 ;
показами свідка ОСОБА_23 , який в судовому засіданні показав суду, що з померлим підтримував дружні відносини. Тікіє десь працював та приймав металобрухт в гаражі за адресою: АДРЕСА_2 , в якому він проживав і куди до нього постійно приїжджала його дружина ОСОБА_19 27 січня 2012 року приблизно о 8 годині йому зателефонував ОСОБА_21 який повідомив, що знайшов Тікіє в гаражі у несвідомому стані. Прибувши до вказаного місця він ( ОСОБА_24 ) виявив, що у Тікіє відсутні ознаки життя, все ліжко, подушка у крові. Тікіє був обережною людиною та нікого незнайомих до гаражу не пускав;
показами слідчого ОСОБА_18 , яка в судовому засіданні показала, що розслідувала вказане кримінальне правопорушення під час якого взагалі та зокрема, при проведенні відтворення обставин і обстановки події, будь який тиск на ОСОБА_14 не здійснювався, покази він надавав вільно та не було сумнівів, щодо їх правдивості;
роздруківкою контактів за телефонними номерами мобільного оператора «КиївСтар» від 05 березня 2012 року № 166, згідно якої Бурсук з абонентського номеру « НОМЕР_1 » телефонував Тікіє на абонентський номер « НОМЕР_2 », 26 січня 2012 року в 21 годині 44 хвилини та о 22 годині 08 хвилин перебуваючи в районі адреси: АДРЕСА_2 , (т. 2, а.с.4-13);
аналізом роздруківок телефонних розмов ОСОБА_16 , який свідчить про те, що з 22 години 11 хвилин до 23 години 06 хвилин (тобто протягом 53 мінут) йому 7 разів телефонував Бурсук із загальною тривалістю розмов 47 мінут (т.2,а.с.11);

висновком судово-медичної експертизи від 29 лютого 2012 року № 100, згідно якого кров потерпілого ОСОБА_13 відноситься до групи АВ, на наволочці з подушкою, простирадлі з ковдрою, а також на парі черевиків, куртці, джинсах та светрі, що належали ОСОБА_13 належить потерпілому ОСОБА_13 (т.2,а.с.147-155);
висновком судово-медичної експертизи від 28 січня 2012 року № 60, згідно якого за фрагментом склепіння черепа ОСОБА_13 є багатофрагментарно-оскольчатий перелом, який міг утвориться неменше ніж від 7 дій тупого предмету, конструктивні особливості якого в пошкодженнях не відобразились, але який мав обмежену контактуючу поверхню, можливо маючу закруглене ребро (т.1,а.с.31-37).
висновком комісійної судово-медичної експертизи від 03 січня 2013 року № 496, згідно якого у ОСОБА_13 були виявлені тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми у вигляді комплексу пошкоджень: саден і забитих ран тім`яно-потиличної області голови, крововиливів в м`які тканини голови, що займає праву і ліву тім`яні області, потиличну область, а також праву і ліву скроневі області, багатооскольчатого перелому кісток склепіння та основи черепа в проекції правої і лівої тім`яних кісток та луски потиличної кістки з переходом на основу черепа в праву і ліву середні черепні ямки, крововиливи над твердою мозковою оболонкою на опуклій поверхні і підставі черепа в проекції перелому кісток черепа, крововиливу під тверду мозкову оболонку на опуклій поверхні і підставі черепа, крововиливів під м`які мозкові оболонки на опуклій поверхні і підставі головного мозку, в міжпівкульної щілини і півкулями мозочка, вогнищ забитого місця і розтрощення тканини головного мозку на опуклій поверхні і підставі правої і лівої лобових часток, а також на опуклої поверхні і підставі правої і лівої скроневих часток, внутрішньо-мозкових крововиливів в області вогнищ забитого місця і розтрощення тканини головного мозку. На момент доставки потерпілого ОСОБА_13 у лікарню він знаходився у стані коми III ступеню, обумовленою тяжкою черепно-мозковою травмою дванадцятигодинної давності. Уникнути настання смерті ОСОБА_13 - навіть при своєчасному наданні йому спеціалізованої кваліфікованої медичної допомоги не було можливим, так як його стан обумовлений тяжкістю черепно-мозкової травми, а пізня госпіталізація (через 12 годин) лише посилила цей стан (т. 4, а.с. 53-63);
висновком судово-медичної експертизи від 13 березня 2012 року № 16-345/12, яким підтверджується, що при дослідженні трупа Тікіє були виявлені тілесні ушкодження тотожні висновкам комісійної судово-медичної експертизи від 03 січня 2013 року № 496, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень і смерть Тікіє знаходиться у прямому причинному зв`язку з нанесеними тілесними ушкодженнями. Згідно висновків медико-криміналістичного дослідження, пошкодження в вигляді забитих ран, саден, багатооскольчатого перелому кісток склепіння та основи черепа - могли бути спричинені тупим предметом не менш ніж від семи травматичних ударів, які спричинені 26 січня 2012 року за відносно короткій проміжок часу, який рахується декількома хвилинами (т. 2, а.с. 123-137);
протоколом місця огляду події та фото-таблиці до нього від 27 січня 2012 року, а саме гаражу, розташованого на АДРЕСА_2 , в якому, серед лому чорного металу (труб, листів і т.і.), справа від входу, знаходиться тапчан, на якому розташована ковдра, подушка та простирадло з рясними плямами бурого кольору, на підлозі мається чоловічий черевик з нашаруваннями плям бурого кольору, а також плями бурого кольору на підлозі біля тапчану та на стільці і на столі (т.1,а.с.4-14);
протоколом від 28 січня 2012 року добровільної видачі записної книжки з номерами телефонів та імен, коробки з-під мобільного телефону марки «Nокіа», які належали потерпілому ОСОБА_13 (т.1,а.с.16);
довідками міської клінічної лікарні № 1 від 27 січня 2012 року № 600 про знаходження у їхній установі хворого ОСОБА_13 з діагнозом: ЗЧМТ, струс головного мозку, забиті рани потиличній області, загальне переохолодження (т.1, а.с.18,19);
лікарським свідоцтвом про смерть від 30 січня 2012 року № 345, згідно якого смерть ОСОБА_13 наступила внаслідок отримання ушкодження від контакту з тупим предметом, намір невизначений (т.1, а.с.22);
протоколом особистого огляду ОСОБА_16 від 29 січня 2012 року, в ході проведення якого, у ОСОБА_16 було вилучено мобільний телефон марки «SonyErikson К 750 і» з сім-картою «КиївСтар» абонента « НОМЕР_3 » та сім-картою «Life:)» абонента « НОМЕР_4 ». Як показав ОСОБА_16 , з номеру сім-карти «КиївСтар» він телефонував 26 січня 2012 року ОСОБА_14 в момент скоєння ними злочину в с. Чорноморка (т.1, а.с.41);
протоколом особистого огляду ОСОБА_14 від 29 січня 2012 року, в ході проведення якого, у ОСОБА_14 було вилучено мобільний телефон марки «Nокіа 6303 і» з сім-картою «КиївСтар» абонента « НОМЕР_5 », а також портмоне чорного кольору, в якому знаходились грошові кошти в сумі 255,00 грн., купюрами 1 шт. 100,00 грн., 3 шт. 50,00 грн., 5 купюр по одній гривні, якими він заволодів 26 січня 2012 року під час застосування фізичного насильства у відношенні Тікіє в с. Чорноморка і на ці грошові кошти купив собі вказаний мобільний телефон та частину грошей залишив собі на витрати і зберігав їх у портмоне (т.1, а.с.50);
медичною карткою стаціонарного хворого ОСОБА_13 від 27 січня 2012 року № 1275/122 (т.1,а.с.75-76);
протоколом огляду трупа ОСОБА_13 з фото-таблицею від 27 січня 2012 року (т.1,а.с.77-78);
протоколом відтворення обстановки та обставин події за участю ОСОБА_16 з фото-таблицею і відеозаписом слідчої дії від 31 січня 2012 року, під час якої, ОСОБА_16 , у присутності понятих, на місці, детально пояснив та показав обставини, при яких він спільно, за попередньою домовленістю з ОСОБА_14 , за пропозицією останнього, 26 січня 2012 року, скоїли розбій відносно ОСОБА_15 у гаражі за адресою: АДРЕСА_2 , де останній займався прийомом металобрухту. Планувалось, що ОСОБА_14 проникне до гаражу Тікіє та нападе на нього з використанням арматурного пруту, який взяв с собою, та заволодіє коштами, а він буде чекати ОСОБА_14 неподалік від вказаного гаражу, відповідаючи на його телефонні дзвінки, створюючи при цьому видимість начебто виконання заздалегідь обумовлених зобов`язань з поставки металобрухту потерпілому Тікіє, а також, з метою прослуховування того, що відбувається у приміщенні зазначеного гаражу. За цим планом приблизно о 21 годині Бурсук за телефоном домовився з ОСОБА_15 про прийом металобрухту та о 22 годині ОСОБА_14 пішов до гаражу звідки зателефонував та попередив, щоб не відключав телефон, а він залишився в районі зупинки громадського транспорту на проспекті Свободи. Періодично він відповідав на дзвінки ОСОБА_14 , повідомляючи, що затримується з автомобілем навантаженим металевим брухтом та нібито розбирається з працівниками ОСОБА_17 під час перевірки вантажу. Через деякий час ОСОБА_14 за телефоном просив зупинити таксі і вони разом відправились на вул. Марсельську в м. Одесі, в бар «Марсель», по дорозі змінивши таксі та ОСОБА_14 викинув арматуру в сміттєвий бак на вул. Польській у м. Одесі, а мобільний телефон Тікіє на Миколаївській дорозі в м. Одесі. В барі Бурсук повідомивши, що два рази вдарив арматурою Тікіє по потилиці, вони поділили вкрадені у Тікіє гроші, яких було приблизно 5000,00 грн.(т.1, а.с.118-127);
протоколом відтворення обстановки та обставин подій за участю ОСОБА_14 з фото-таблицею і відеозаписом слідчої дії від 31 січня 2012 року, під час якого, Бурсук, у присутності понятих, на місці, детально пояснив та показав обставини, при яких він спільно, за попередньою домовленістю з ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , напали на потерпілого ОСОБА_15 у його гаражі за адресою: АДРЕСА_2 , де останній займався прийомом металобрухту і заволоділи грошами та майном потерпілого. Планувалось, що ОСОБА_14 проникне до гаражу Тікіє та нападе на нього з використанням арматурного пруту, який взяв с собою, та заволодіє коштами, а ОСОБА_16 буде чекати ОСОБА_14 неподалік від вказаного гаражу, відповідаючи на його телефонні дзвінки, створюючи при цьому видимість начебто виконання заздалегідь обумовлених зобов`язань з поставки металобрухту потерпілому Тікіє, а також, з метою прослуховування того, що відбувається у приміщенні зазначеного гаражу, а при необхідності прибути в гараж щоб допомогти зламати опір ОСОБА_15 . За цим планом приблизно о 21 годині він за телефоном домовився з ОСОБА_15 про прийом металобрухту та о 22 годині пішов до гаражу, а ОСОБА_16 залишився в районі зупинки громадського транспорту на проспекті Свободи. Періодично той відповідав на дзвінки ОСОБА_14 , повідомляючи, що затримується з автомобілем навантаженим металевим брухтом та нібито розбирається з працівниками ОСОБА_17 під час перевірки вантажу. Через певний час, коли ОСОБА_15 повернувся до нього спиною розпалюючи пічку, він, напав на ОСОБА_15 вдарив його арматурним прутом по потилиці один раз, від чого останній відхитнувся, а він зняв з потерпілого барсетку, в якій знаходились гроші, а також заволодів мобільним телефоном потерпілого марки «Noкіа» з сім-картою, вибіг на вулицю, де його очікував ОСОБА_16 . Після цього, вони разом відправились на вул. Марсельську в м. Одесі, в бар «Марсель», по дорозі змінивши таксі та він викинув арматуру в сміттєвий бак на вул. Польській у м. Одесі, а мобільний телефон Тікіє на Миколаївській дорозі в м. Одесі. В барі вони поділили вкрадені у Тікіє гроші, яких було приблизно 5000,00 грн.(т.1, а.с. 128-139);
протоколами ознайомлення з відеозаписом слідчих дій, щодо відтворення обстановки та обставин події від 31 січня 2012 року, згідно яких у Бурсука та Урсакі зауважень, заяв та клопотань не було (т.1.а.с.127,140);
протоколами огляду речових доказів і фото-таблиць до них від 09 лютого 2012 року та від 01 березня 2012 pоку, постановою про приєднання їх до справи та відповідними квитанціями, щодо передачі до камери зберігання, а саме: чоловічу куртку, три пари чоловічих черевиків, кофту, куртку, подушку, підковдру з ковдрою, дублянку, джинси, дві пари кросівок, штани, три светра, два батніка, майку, дві пари шкарпеток, рукавички, а також, коробку з-під мобільного телефону «Nokia СІ-01», записну книжку з номерами телефонів, мобільним телефоном «Nokia 6303 і», сім-картою «КиївСтар», грошовими коштами в сумі 255,00 грн., вилученими у ОСОБА_14 та мобільним телефоном «SonyErikson», двома сім-картами «КиївСтар» та «Life:)», вилученими у ОСОБА_16 (т.2,а.с.25-113);
Суд критично оцінює твердження Бурсука, що на нього було здійснено тиск з боку слідчого Паєвської перед початком та під час проведення відтворення обставин та обстановки події, що спростовується протоколом та відеозаписом вказаної процесуальної дії.
Аналіз доказів по справі свідчить, що ОСОБА_14 застосовано знаряддя вбивства шляхом нанесення ударів в життєво важливий орган з положення, яке виключало можливість потерпілого уникнути насильства, підвищувало точність та ефективність застосування ударів, зводило до мінімуму вірогідність надання опору з боку Тікіє.
Враховуючи, що ОСОБА_14 спланував скоєння кримінального правопорушення відносно особи з якою вже був знайомий, обрав нічний час скоєння кримінального правопорушення, а прибувши до Тікіє, не приховував свого обличчя, тривалий час обирав влучного моменту для застосування насильства, після скоєння кримінального правопорушення не намагався змінити місця проживання з метою переховування, суд приходить до висновку, що ОСОБА_14 навмисно заподіяв смерть Тікіє, розраховуючи, що тим самим виключить вірогідність його розшуку та розкриття кримінального правопорушення.
На підставі цього, твердження ОСОБА_14 , що він не мав умислу на заподіяння смерті ОСОБА_15 , а наніс тільки один удар по потилиці потерпілого, суд присяжних оцінює критично, вважаючи, що його твердження спростовуються доказами по справі та він штучно намагається створити умови для уникнення відповідальності за скоєння вбивства.
Суд також звертає увагу на те, що ОСОБА_16 при запропонуванні йому ОСОБА_14 скоєння розбою та демонструванні арматурного пруту для вчинення насилля відносно ОСОБА_15 , не заперечував проти використання такого знаряддя насильства, яким могли бути спричинені тяжкі тілесні ушкодження, та виїхавши до місця майбутнього скоєння кримінального правопорушення він фактично дав згоду на його застосування. На підставі цього, суд критично оцінює твердження ОСОБА_16 , що йому не було відомо з якою метою Бурсук взяв арматурний прут та як намагається його застосувати.
Таким чином, ОСОБА_8 своїми умисними діями, які виразилися в умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, тобто умисному вбивстві, скоєному з корисливих мотивів, скоїв кримінальне правопорушення, передбачене п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України.
Крім того, ОСОБА_8 своїми умисними діями, які виразилися в нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному з насильством, небезпечним для життя і здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), а також із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, вчинений за попередньою змовою групою осіб, з проникненням у сховище, особою, яка раніше вчинила розбій, скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 187 КК України.
Державним обвинуваченням ОСОБА_10 обвинувачувався у скоєнні кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 187 та ч. 2 ст. 121 КК України. Разом з тим, відповідно до ч. 4 ст. 187 КК України, яка передбачає відповідальність за розбій, пов`язаний із застосуванням тяжких тілесних ушкоджень, охоплюється цим складом кримінального правопорушення та додаткової кваліфікації за ч. 2 ст. 121 КК України не потребує, тому підлягає виключенню.
Таким чином, ОСОБА_10 , своїми умисними діями, які виразилися в нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному з насильством, небезпечним для життя і здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), а також із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, вчинений за попередньою змовою групою осіб з проникненням у сховище, скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 187 КК України.
ОСОБА_8 раніше судимий, не знаходиться на обліку у нарколога, психіатра, за місцем проживання характеризується позитивно (т.1,а.с.182,189,193,198, т.5,а.с.127).
ОСОБА_10 раніше судимий, не знаходиться на обліку у нарколога, психіатра (т.1, а.с.207,211,213,218, т.5,а.с.127).
Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання ОСОБА_8 , судом не встановлено.
Обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_10 , суд визнає його щире каяття, сприяння слідству і суду у встановленні істини у справі, відшкодування матеріальної шкоди.
Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_10 , судом не встановлені.
При призначенні обвинувачуваним покарання, суд враховує ступінь тяжкості і обставини вчинених обвинувачуваними кримінальних правопорушень, дані про їх особи, обставини пом`якшуючи покарання ОСОБА_10 і вважає, що їм має бути призначене покарання у виді позбавлення волі.
Суд, з урахуванням пом`якшуючих обставин покарання ОСОБА_16 , не знаходить підстав для застосування ст. 69 КК України.
Потерпілою ОСОБА_19 заявлений цивільний позов до ОСОБА_8 та ОСОБА_10 про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 5520,00 грн. та моральної шкоди 850000,00 грн., спричинених кримінальними правопорушеннями (т.3.а.с.3-4).
Згідно ч. 1 ст. 1190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.
Згідно ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
З урахуванням повного погашення матеріальної шкоди потерпілій ОСОБА_19 обвинуваченим ОСОБА_16 в сумі 5520,00гр., що вона підтвердила в судовому засіданні, позов в цієї частині не підлягає задоволенню.
Згідно ст. 1167 ЦК України, передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, і крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю (ч. 2 ст. 1168 ЦК України).
Для суду цілком очевидно, що розбій із спричиненням тяжких тілесних ушкоджень, несподівана смерть ОСОБА_13 від кримінального правопорушення, призвела до істотної зміни нормальних життєвих зв`язків ОСОБА_19 , домогосподарки, матері двох сумісних з потерпілим малолітніх дітей (т.1,а.с.153,154), до найвищих душевних страждань потерпілої, які тільки можуть наступити у людини. Ці страждання і переживання в тій чи іншій мірі будуть у позивачки довічно.
Суд визначає розмір грошового відшкодування моральної шкоди відповідно до вимог ст.23 ЦК України, п.п.3,9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року №4 залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування суд враховує вимоги розумності і справедливості.
З цих підстав суд вважає, що за вчинення розбою із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_13 , підлягає стягненню на відшкодування моральної шкоди з ОСОБА_8 та ОСОБА_10 100000,00грн., солідарно.
За вчинення умисного вбивства ОСОБА_13 , підлягає стягненню на відшкодування моральної шкоди з ОСОБА_8 250000,00грн.

Керуючись ст.ст. 370, 374, 395 КПК УкраЇни, суд,-

З А С У Д И В:
ОСОБА_8 визнати винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 115 ч. 2 п. 6, ст. 187 ч. 4 КК України та призначити йому покарання: за ст. 115 ч. 2 п. 6 КК України у виді позбавлення волі строком на п`ятнадцять років з конфіскацією всього особисто належного йому майна; за ст. 187 ч. 4 КК України у виді позбавлення волі строком на дванадцять років з конфіскацією всього особисто належного йому майна;
На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі строком на п`ятнадцять років з конфіскацією всього особисто належного йому майна.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_8 - тримання під вартою - залишити до набуття чинності вироку.
Строк відбування покарання ОСОБА_8 відраховувати з 29 січня 2012 року, з моменту затримання та знаходження під вартою (т.1,а.с.63).
ОСОБА_10 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 187 ч. 4 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на дев`ять років з конфіскацією всього особисто належного йому майна.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_10 - тримання під вартою - залишити до набуття чинності вироку.
Строк відбування покарання ОСОБА_10 відраховувати з 29 січня 2012 року, з моменту затримання та знаходження під вартою (т.1,а.с.57).
Цивільний позов ОСОБА_19 до ОСОБА_8 та ОСОБА_10 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, задовольнити частково.
В задоволенні цивільного позову ОСОБА_19 в частині стягнення з ОСОБА_8 та ОСОБА_10 на відшкодування матеріальної шкоди - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_19 на відшкодування моральної шкоди 250000,00 грн.
Стягнути з ОСОБА_8 та ОСОБА_10 на користь ОСОБА_19 на відшкодування моральної шкоди 100000,00 грн., солідарно.
Речові докази по справі: чоловічу куртку, три пари чоловічих черевиків, кофту, куртку, подушку, підковдру з ковдрою, дублянку, джинси, дві пари кросівок, штани, три светра, два батніка, майку, дві пари шкарпеток, рукавички, а також, коробку з-під мобільного телефону «Nokia СІ-01», записну книжку з номерами телефонів, сім-карта «КиївСтар», які зберігаються у кімнаті речових доказів Овідіопольського РВ ГУМВС України в Одеській області знищити (т.2.а.с.110).
Речові докази по справі: мобільний телефон «Nokia 6303 і» з сім-картою «КиївСтар», мобільний телефон «SonyErikson К 750 і» з двома сім-картами «КиївСтар» і «Лайф», вилучені у обвинувачених ОСОБА_8 і ОСОБА_10 , які зберігається у кімнаті речових доказів Овідіопольського РВ ГУМВС України в Одеській області - конфіскувати в дохід держави.
Передати речові докази по справі: грошові кошти в сумі 255 грн., які зберігаються в касі Овідіопольського РВ ГУМВС України в Одеській області - в рахунок задоволення цивільного позову в частині стягнення моральної шкоди потерпілій ОСОБА_19 (т.2,а.с.114).
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Одеської області через Іллічівський міський суд Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, які заходяться під вартою, в той же строк, з моменту вручення їм копії вироку.
Копію вироку видати сторонам кримінального провадження негайно.

Головуючий

Суддя

Присяжні