АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 лютого 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Оболонського районного суду м. Києва від 28 листопада 2014 року,

за участю сторони обвинувачення прокурора ОСОБА_6 ,

УСТАНОВИЛА:

Вироком Оболонського районного суду м. Києва від 28 листопада 2014 року в кримінальному провадженні під №0000192, внесеному 11.08.2014 р. до ЄРДР, обвинувачений:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, який народився в м. Києві, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , несудимий,

визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, та йому призначене покарання у виді одного року шести місяців обмеження волі.

Вироком суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_5 визнаний винуватим у необережному середньої тяжкості тілесному ушкодженні.

Як визнав установленим у вироку суд першої інстанції, кримінальне правопорушення вчинене за таких обставин.

16.07.2014 р. близько 18:30 годині ОСОБА_5 , перебуваючи за адресою: м. Київ, просп. Оболонський, 14-Б, вигулював на повідці та без намордника, належну йому собаку, породи пітбультер`єр на кличку Гек, яка за наявною породою, згідно додатку з Правилами утримання домашніх собак та котів в м. Києві, затвердженими рішенням Київської міської ради №1079/3912 від 25.10.2007 р., входить до переліку собак, які визнані потенційно небезпечними, чим порушив зазначені Правила, за вимогами яких власникам собак забороняється вигулювати та виводити за межі помешкання потенційно небезпечних собак без наявності коротких повідків та намордника.

Так, ОСОБА_5 під час вигулу своєї собаки належним чином не тримаючи її на повідку та не надівши на неї намордника, знаючи, що його собака відноситься до потенційно небезпечних порід собак і усвідомлюючи можливі наслідки її укусу чи нападу, недбало віднісся до своїх обов`язків, не передбачив настання суспільно-небезпечних наслідків, хоча повинен був і міг їх передбачити, внаслідок чого, собака вкусила перехожого ОСОБА_7 за руку.

За висновком судово-медичної експертизи №1539 від 26.08.2014 р., потерпілий ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості у виді відкритої травми третього пальця правої кисті: перелом гористості дистальної фаланги з незначним зміщенням уламків, рвано-укушена (циркулярна) рана на рівні перелому.

Не погодившись із ухваленим щодо нього вироком, обвинувачений ОСОБА_5 29.12.2014 р. подав апеляційну скаргу, в якій просить: вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 28.11.2014 р. щодо нього змінити в зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та його особі, яке є явно несправедливим через суворість, та на підставі ст. 75 КК України звільнити його, ОСОБА_5 , від відбування покарання з випробуванням із встановленням одного року шести місяців іспитового строку.

Іншими учасниками судового провадження, які мають право подати апеляційну скаргу, вирок суду першої інстанції не оскаржений.

Заслухавши суддю-доповідача щодо змісту оскарженого вироку та доводів обвинуваченого ОСОБА_5 , викладених ним у апеляційній скарзі; про дату, час та місце апеляційного розгляду обвинувачений та його захисник належно повідомлені /а.с.п. 121, 122/; вислухавши доводи прокурора ОСОБА_6 , який заперечував стосовно задоволення апеляційної скарги, вважаючи вирок суду першої інстанції законним і обгрунтованим, просив залишити його без змін, апеляційну скаргу без задоволення; вивчивши та перевіривши матеріали провадження, провівши судові дебати, обговоривши й обміркувавши доводи апелянта, колегія суддів уважає апеляційну скаргу такою, що задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Так, висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_5 у необережному середньої тяжкості тілесному ушкодженні за обставин, установлених судом, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження і об`єктивно підтверджені зібраними у встановленому порядку доказами, які ретельно досліджені, належно оцінені та детально викладені судом у вироку.

Зазначені висновки суду першої інстанції відповідають фактичним даним, які містяться в наступних зібраних і докладно наведених у вироку джерелах доказів:

- показаннях обвинуваченого ОСОБА_5 , який в судовому засіданні суду першої інстанції, хоча себе винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 128 КК України не визнав, але підтвердив, що 16.07.2014 р. близько 18:30 годині, перебуваючи за адресою: м. Київ, просп. Оболонський, 14-Б, вигулював на повідці свою собаку породи пітбультер`єр на кличку Гек, яка була на повідку, але без намордника, оскільки вона напередодні отримала травми від укусу іншої тварини та лікар-ветеринар тимчасово заборонив одягати собаці намордник. Поблизу проходив потерпілий з дружиною та з двома собаками, одна з собак потерпілого була на повідку. Його, ОСОБА_5 , собака зірвалась з повідка та напала на собаку потерпілого. Він, ОСОБА_5 , та потерпілий почали розбороняти собак. В цей час потерпілий засунув пальці в пащу собаці, належній ОСОБА_5 , внаслідок чого та вкусила потерпілого за палець;

- показаннях потерпілого ОСОБА_7 , який суду першої інстанції показав, що 16.07.2014 р. близько 18:30 годині він проходив з дружиною та зі своїми безпородними собаками за адресою: АДРЕСА_2 . Одна з собак потерпілого була на повідку. У цей час собака ОСОБА_5 скинула з себе ошийник та почала бігти на них, підбігши, вчепилася пащею в собаку потерпілого. ОСОБА_7 почав кричати ОСОБА_5 , щоб той допоміг розняти собак, але ОСОБА_5 сказав, що він цього робити не буде, але потім, все ж таки, підійшов і вони вдвох зі ОСОБА_5 почали розбороняти собак. У цей час собака ОСОБА_5 , намагаючись міцніше схопити собаку потерпілого, дещо розжала щелепу та схопила за палець його, ОСОБА_7 , який у цей час тримав свою собаку руками в області холки. В результаті цього собака ОСОБА_5 відкусила йому, ОСОБА_7 , палець. Дружина його, ОСОБА_7 , схопила пластмасове відро та почала бити ним по голові пітбультер`єра, після чого той відпустив їх собаку;

- показаннях у якості свідка ОСОБА_8 , яка суду першої інстанції показала, що 16.07.2014 р. близько 18:30 годині вона проходила зі своїм чоловіком ОСОБА_7 та з двома власними безпородними собаками за адресою: м. Київ, просп. Оболонський, 14-Б. Одна з їхніх собак була на повідку. В цей час ОСОБА_5 сидів біля під`їзду в компанії хлопців. Собака ОСОБА_5 побачила їхню собаку, різко витягла голову з ошийника та почала бігти на них, вчепившись одній із їхніх собак в щелепу. ОСОБА_7 почав кричати ОСОБА_5 , щоб той допоміг розняти собак, але останній сказав, що він цього робити не буде, оскільки його собака може його вкусити, але потім він, все ж таки, підійшов і ОСОБА_7 зі ОСОБА_5 почали розбороняти собак. Як саме собака ОСОБА_5 відкусила потерпілому ОСОБА_7 палець, вона не бачила. Побачивши кров, вона, ОСОБА_8 , схопивши пластмасове відро, почала бити по голові собаку ОСОБА_5 , після чого та відпустила їхню собаку;

- показаннях свідка ОСОБА_9 , який в суді першої інстанції показав, що 16.07.2014 р. близько 18:30 годині він проходив поблизу просп. Оболонського, 14-Б. в м. Києві, де побачив ОСОБА_5 , який сидів біля під`їзду в компанії хлопців, біля нього сиділа його собака, яка була на повідку, але без намордника. Потім собака ОСОБА_5 витягла голову з ошийника та напала на собаку потерпілого, який в цей час проходив поблизу з дружиною та зі своїми собаками. ОСОБА_5 не відразу почав відтягувати свою собаку. Коли, все ж таки, ОСОБА_5 з потерпілим ОСОБА_7 розпочали розтягували собак, пітбультер`єр ОСОБА_5 вкусив потерпілого ОСОБА_7 за палець. Також свідок ОСОБА_9 показав, що ОСОБА_5 постійно вигулює свою собаку без намордника і йому, ОСОБА_9 , відомі випадки, коли остання покусала жінку та її собаку;

- показаннях свідка ОСОБА_10 , яка с судовому засіданні першої інстанції показала, що подію, яка сталася 16.07.2014 р. вона не бачила, однак пояснила, що має маленьку дитину, з якою гуляє на дитячому майданчику по просп. Оболонському, 14-Б, та неодноразово бачила, як ОСОБА_5 вигулює свою собаку без намордника. Також свідок ОСОБА_10 заявила, що їй відомо про те, що собака ОСОБА_5 кусала не лише потерпілого ОСОБА_7 , але й інших людей;

- показаннях свідка ОСОБА_11 , який в суді першої інстанції показав, що 16.07.2014 р. близько 18:30 годині він знаходився по просп. Оболонському, 14-Б в м. Києві, біля під`їзду № 3, із товаришами, серед яких був ОСОБА_5 , який тримав свою собаку на повідку, намордника на собаці ОСОБА_5 не було, оскільки собака хворіла. У цей час поблизу проходили потерпілий із дружиною та двома собаками. В якийсь момент ОСОБА_5 відволікся і його собака вислизнула з ошийника та кинулась на собаку потерпілого. Потерпілий сам почав розбороняти собак та з необережності всунув свій палець в щелепу собаці ОСОБА_5 , саме тому та вкусила потерпілого;

- показаннях свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , які надали суду першої інстанції пояснення, аналогічні показанням свідка ОСОБА_11 ;

- висновку судово-медичної експертизи №1539/Е від 26.08.2014 р., за підсумками якої ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості у вигляді відкритої травми третього пальця правої кисті: перелом гористості дистальної фаланги з незначним зміщенням уламків, рвано-укушена (циркулярна) рана на рівні перелому. Виявлене ушкодження свідчить про те, що воно утворилось від травматичної дії тупого (их) предмета (ів), могло утворитись внаслідок укусу зубами собаки, за давністю може відповідати 16.07.2014 р. та відноситься до ушкодження середнього ступеню тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я на строк понад 21 добу /а. с. п. 20-23/.

Отже, вирок суду першої інстанції згідно з вимогами ст. 370 КПК України щодо ОСОБА_5 є законним, обгрунтованим і вмотивованим, ухваленим компетентним судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням вимог відносно кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені зазначеними в ньому доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом згідно до визначених статтею 94 цього Кодексу правил, які грунтуються на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх дійсних обставин кримінального провадження, керуючись законом, кожний зібраний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність усіх зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для ухвалення даного вироку, в якому наведені належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення з вирішенням питань, зазначених у ст. 368 КПК України, з правильною кваліфікацією діяння обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України.

Що стосується доводів, наведених у апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_5 відносно незастосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність в частині незвільнення його на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням, тобто судом першої інстанції не застосовано кримінальний закон, який підлягав застосуванню, внаслідок чого призначене йому покарання не відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, та особі обвинуваченого, так як воно є явно несправедливим через суворість, колегія суддів апеляційного суду вважає їх не обґрунтованими та з ними не погоджується, виходячи з наступного.

Відповідно до змісту положень ст. 50 КК України, покарання за вироком суду, з-поміж інших завдань, має на меті не тільки кару, а повинно досягти мети виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так й іншими особами.

У відповідності до загальних засад призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, зокрема, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 75 КК України суд, звільняючи засудженого від відбування покарання з випробуванням, повинен ураховувати тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дотримуючись загальних засад призначення покарання, передбачених ст. 65 КК України.

Так, призначаючи ОСОБА_5 покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення злочину та дані про особу обвинуваченого, який не працює й не займається іншою суспільно корисною діяльністю, за місцем свого проживання характеризується формально позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, а також його байдуже відношення до вчиненого, обставин, які пом`якшують і обтяжують покарання не встановлено.

Отже, на переконання колегії суддів апеляційної інстанції, покарання ОСОБА_5 призначене судом першої інстанції з дотриманням вимог статті 65 КК України, врахування фактичних обставин справи, відповідає ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення злочину та особі обвинуваченого, за своїм видом і розміром є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так й іншими особами.

При цьому, враховуючи фактичні обставини справи, характер вчиненого злочину та ступінь його тяжкості в сукупності з байдужим ставленням самого обвинуваченого до подій, що сталися 16.07.2014 р., суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для застосування ст. 75 КК України до обвинуваченого ОСОБА_5 .

Ті ж обставини, на які посилається обвинувачений ОСОБА_5 , мотивуючи прохання про пом`якшення йому покарання шляхом застосування положень ст. 75 КК України, цілком враховані судом першої інстанції у вироку.

До цього ж апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_5 не містить будь-яких нових даних і обставин, не врахованих судом першої інстанції при призначенні йому покарання, а також нових об`єктивних даних, які б могли беззаперечно свідчити на користь його пом`якшення.

Отже, колегія суддів апеляційного суду не погоджується з доводами апеляційної скарги про невідповідність призначеного ОСОБА_5 покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

З огляду на викладене, на переконання колегії суддів, викладені обставини свідчать про неможливість виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів без реального відбування ним покарання у виді обмеження волі.

Таким чином підстав для зміни вироку й призначення ОСОБА_5 покарання більш м`якого, ніж призначив йому суд першої інстанції, в тому числі шляхом застосування положень статті 75 КК України, колегія суддів апеляційної інстанції не убачає.

Зважаючи на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законний і обґрунтований вирок, перевіркою кримінального провадження в апеляційному порядку колегією суддів не виявлено.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 ч. 1 п. 1 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суд м. Києва

ПОСТАНОВИЛА:

Вирок Оболонського районного суду м. Києва від 28 листопада 2014 року, ухвалений у кримінальному провадженні під №0000192, внесеному 11.08.2014 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань, щодо ОСОБА_5 за ст. 128 КК України залишити без змін.

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення судом апеляційної інстанції

С У Д Д І:

ОСОБА_15 с і п о в а