справа № 208/4254/14-к
№ провадження 1-кп/208/51/15
ВИРОК
Іменем України
04 березня 2015 р. м. Дніпродзержинськ
Заводський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: головуючого, судді ОСОБА_1 ;
при секретарі ОСОБА_2
за участю: прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Великий Камінь, Шкотовського району, Приморського краю; громадянина України, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
1) 30.06.2009 року Баглійським районним судом міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч.1 ст.263, ч.3 ст.185, ч.1 ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі. 27.01.2012 року звільнений з Синельниковської ВК Дніпропетровської області №94; на підставі постанови Сінельниковського міського суду Дніпропетровської області від 20.01.2012 року, відповідно до ст. 81 КК України, умовно-достроково на не відбутий строк 1 рік 2 місяці 7 днів.
2) 16.05.2014 року Баглійським районним судом міста Дніпродзержинська за ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185 КК України, на підставі ч.1 ст. 70 КК України до чотирьох років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст. 71 КК України частково приєднано невідбутий строк покарання, призначений вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 30.06.2009 року та остаточно призначено покарання у виді чотирьох років одного місяця позбавлення волі.
у вчиненні кримінальних правопорушень,
передбачених ч.3 ст. 185 КК України, ч.1 ст.187 КК України,
суд
Повторно, 27 березня 2013 року, приблизно о 18:30 годині (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлений), ОСОБА_4 , маючи умисел, направлений на незаконне таємне викрадання чужого майна, шляхом скоєння крадіжки, поєднаної із проникненням до житла, знаходячись біля будинку АДРЕСА_2 та побачивши, що в зазначеному будинку нікого не має, реалізовуючи свій злочинний прямий умисел, направлений на таємне, із корисливого мотиву, викрадення чужого майна, поєднане із проникненням до житла, ОСОБА_4 , переконавшись що його ніхто не бачить, таємно, шляхом віджимання вікна руками, із допомогою предмета, не встановленого в ході досудового розслідування, проник до приміщення будинку АДРЕСА_2 . В одній з кімнат зазначеного будинку ОСОБА_4 побачив майно, що належить ОСОБА_5 , а саме: бензопилу Stihl, вартістю 1100 (одна тисяча сто) гривень, яка знаходилась на полу, системний блок персонального комп`ютера, вартістю 4000 гривень, дриль електрична та кутошліфувальна машина, вартістю 700 гривень та грошові кошти в сумі 3000 гривень, а всього на загальну суму 8800 грн., завдавши тим самим потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на зазначену суму.
Переконавшись, що його ніхто не бачить і за його злочинним діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів, таємно викрав зазначене майно. Отримавши можливість розпоряджатись викраденим майном, ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд.
Повторно, 01 листопада 2013 року, приблизно о 18:00 годині (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено), ОСОБА_4 , маючи умисел, направлений на незаконне заволодіння чужим майном, шляхом скоєння крадіжки, поєднаної із проникненням до житла, та бажаючи його реалізувати, знаходячись біля будинку АДРЕСА_3 , побачив, що в зазначеному будинку нікого не має. Реалізовуючи свій умисел, спрямований на таємне, із корисливого мотиву, викрадення чужого майна, поєднане із проникненням до житла, ОСОБА_4 , переконавшись що його ніхто не бачить, таємно, шляхом віджимання вікна руками, проник до приміщення будинку АДРЕСА_3 , В одній з кімнат зазначеного будинку ОСОБА_4 побачив майно, що належить ОСОБА_6 , а саме ноутбук Asus, вартістю 4000 (чотири тисячі) гривень, який знаходився на столі. Переконавшись, що його ніхто не бачить, ОСОБА_4 таємно викрав зазначене майно, завдавши тим самим потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на зазначену суму. Отримавши можливість розпоряджатись викраденим майном, ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим розпорядився на власний розсуд.
Повторно, 27 листопада 2013 року, приблизно о 10:00 годині (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлений), ОСОБА_4 , маючи умисел, направлений на незаконне заволодіння чужим майном, шляхом скоєння крадіжки, поєднаної із проникненням до житла, знаходячись біля будинку АДРЕСА_4 та побачив, що в зазначеному будинку нікого не має, реалізовуючи свій злочинний прямий умисел, спрямований на таємне, із корисливого мотиву, викрадення чужого майна, поєднане із проникненням до житла, ОСОБА_4 , переконавшись що його ніхто не бачить, таємно, шляхом віджимання вікна руками, із допомогою предмета, не встановленого в ході досудового розслідування, проник до приміщення будинку АДРЕСА_4 . В одній з кімнат зазначеного будинку ОСОБА_4 побачив майно, що належить ОСОБА_7 , а саме грошові кошти, в сумі 8000 (вісім тисяч) гривень, які знаходились в тумбочці. Переконавшись, що його ніхто не бачить, ОСОБА_4 таємно викрав зазначені грошові кошти, завдавши тим самим потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на зазначену суму. Отримавши можливість розпоряджатись викраденими грошовими коштами, ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим розпорядився на власний розсуд.
22 вересня 2013 року приблизно о 14 годині 30 хвилин (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлений), ОСОБА_4 перебуваючи біля входу до військового кладовища, що розташований навпроти будинку АДРЕСА_8 , та побачивши раніше незнайомих йому не повнолітніх ОСОБА_9 , та ОСОБА_10 , у ОСОБА_4 виник умисел на вчинення нападу на потерпілих з метою заволодіння майном неповнолітніх ОСОБА_10 та ОСОБА_9 із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я неповнолітніх потерпілих. З метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на вчинення нападу із метою заволодіння майном неповнолітніх ОСОБА_10 та ОСОБА_9 з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я останніх. ОСОБА_4 ,, підійшов до неповнолітніх ОСОБА_10 та ОСОБА_9 ,, дістав з кишені невстановлений в ході досудового розслідування предмет, схожий на ніж, тримаючи даний предмет в руці та погрожуючи його застосуванням, подавив таким чином волю потерпілих до опору, після чого діючи умисно, відкрито, цілковито усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, почав примушувати неповнолітніх ОСОБА_10 та ОСОБА_9 віддати йому їх майно, погрожуючи в разі відмови застосуванням до них небезпечного для їх життя та здоров`я насильства.
Розцінюючи погрози вищевказаним предметом зі сторони ОСОБА_4 , як реальні, неповнолітні ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , переживаючи за своє життя та здоров`я, самостійно передали ОСОБА_4 , їх майно, а саме: ОСОБА_10 віддав ОСОБА_4 мобільний телефон Nokia (imei НОМЕР_1 із sim НОМЕР_2 загальною вартістю 1 500 (одна тисяча п`ятсот) гривень), із чохлом для телефону (чорного кольору вартістю 50 (п`ятдесят) гривень), МР-3 плеєр Daewoo (синього кольору вартістю 400 (чотириста) гривень), фотоапарат Nicon Coolpix L15 (вартістю 1 500 (одна тисяча п`ятсот) гривень), яке належать матері неповнолітнього ОСОБА_10 ОСОБА_11 , а ОСОБА_9 , - мобільний телефон Nokia Х2-00 (imei не встановлено із sim НОМЕР_3 загальною вартістю 700 (сімсот) гривень), та гроші в сумі 7 (сім) гривень, яке належать матері неповнолітнього ОСОБА_9 . ОСОБА_12 ,
Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел та прагнучи довести його до кінця, ОСОБА_4 сів на велосипед марки Рremium DUO, вартістю 3 000 (три тисячі) гривень, який перебував у тимчасовому користуванні неповнолітнього ОСОБА_10 та належить ОСОБА_11 , та поїхав на ньому у напрямку будинку АДРЕСА_8 , зникнувши таким чином з місця скоєння кримінального правопорушення.
Отримавши можливість вільно розпоряджатись отриманим злочинним шляхом майном, ОСОБА_4 , розпорядився ним на власний розсуд, завдавши своїми злочинними діями ОСОБА_12 збитку на суму 707 (сімсот сім) гривень, а ОСОБА_11 - 6 450 (шість тисяч чотириста п`ятдесят) гривень.
Отримавши можливість розпоряджатися вказаним майном ОСОБА_4 з місця кримінального правопорушення зник, викраденим розпорядився на власний розсуд.
Повторно, 26.12.2013 року приблизно о 18:00 годині, ОСОБА_4 , маючи умисел направлений на незаконне заволодіння чужим майном, шляхом скоєння крадіжки, поєднаної із проникненням до житла, та бажаючи його реалізувати, перебуваючи біля буд. АДРЕСА_10 , який на праві приватної власності належить потерпілій ОСОБА_14 , переконавшись що його ніхто не бачить, таємно, шляхом віджимання вікна руками, незаконно проник до зазначеного будинку. Перебуваючи в приміщенні будинку, ОСОБА_4 реалізуючи свій злочинний намір, направлений на викрадення чужого майна, умисно, таємно із корисливих мотивів викрав майно, яке перебувало в шкатулці, розташованій на шафі в одній з кімнат будинку, а саме: срібний ланцюжок, вартістю 300 грн.; срібний хрестик, вартістю 94 грн.; золота каблучка, вартістю 300 грн.; золота каблучка, вартістю 500 грн.; срібний браслет, вартістю 180 грн.; ланцюжок, вартістю 200 грн., а саме майно, яке належить ОСОБА_14 , завдавши тим самим потерпілій ОСОБА_14 матеріальну шкоду на загальну суму 1574 грн. Отримавши можливість розпоряджатися вказаним майном ОСОБА_4 з місця вчинення правопорушення зник, викраденим розпорядився на власний розсуд.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні вище зазначених кримінальних правопорушень визнав повністю, підтвердив як факт вчинення ним крадіжок майна потерпілих, шляхом проникнення до житла, так і факт нападу з метою заволодіння майна неповнолітніх ОСОБА_10 та ОСОБА_9 .
При цьому обвинувачений ОСОБА_4 пояснив суду наступне:
27.03.2013 року він вчинив крадіжку майна потерпілого ОСОБА_5 , а саме бензопили та системного блоку, шляхом проникнення до будинку.
01.11.2013 року він вчинив крадіжку ноутбук, належного потерпілій ОСОБА_6 , шляхом проникнення до житла.
В один із днів в листопаді 2013 року він вчинив крадіжку грошових коштів в сумі 8000 грн., належних потерпілому ОСОБА_7 шляхом проникнення до будинку.
01.12.2013 року шляхом проникнення до квартири, він вчинив крадіжку майна, належного потерпілому ОСОБА_8 , а саме монітора.
В один із днів в грудні 2013 року він викрав майне, належне потерпілій ОСОБА_13 а саме ноутбук, саббуфер, аудіо колонки, шляхом проникнення до будинку.
26.12.2013 року, з метою крадіжки майна, він проник до будинку, з якого викрав майно, належне потерпілій ОСОБА_14 , а саме ланцюжки, каблучки, хрестик.
В один із днів у вересні 2013 року, перебуваючи в районі військового кладовища, він побачив двох хлопців. З метою заволодіння їх майном, він підійшов до них, та тримаючи в руці штангельциркуль, який потерпілі цілком могли прийняти за ніж, та погрожуючи ним хлопцям, став вимагати віддати йому майно, яке було у них, а саме мобільні телефони, плеєр та фотоаппарт, та велосипед. Після того, як хлопці передали йому вище зазначене майно, він сів на велосипед та поїхав.
Дане кримінальне провадження розглянуто згідно вимог ч. 3 ст. 349 КПК України без дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно обвинуваченому та іншим учасникам судового провадження зрозуміло зміст цих обставин, чи є їх позиція добровільною та істинною. Судом також роз`яснено учасникам судового провадження, що в цьому випадку вони позбавляються права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку. У зв`язку з цим докази судом не досліджувалися і їх оцінка судом не проводилася.
Враховуючи викладене, суд вважає, що в судовому засіданні вина ОСОБА_4 у вчинені злочину, а саме в таємному викраденні чужого майна (крадіжка), поєднаному із проникненням до житла, вчиненому повторно, та у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із погрозою застосування насилля, що є небезпечним для життя та здоров`я особи, що підверглася нападу, встановлена та доведена, а дії обвинуваченого ОСОБА_4 слід правильно кваліфікувати:
- за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викраденні чужого майна (крадіжка), поєднаного із проникненням до житла, вчиненого повторно;
- за ч.1 ст.187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із погрозою застосування насилля, що є небезпечним для життя та здоров`я особи, що підверглася нападу.
Потерпілими по даному провадженню, а саме ОСОБА_7 у відшкодування матеріальної шкоди в сумі 8000 грн., ОСОБА_11 у відшкодування матеріальної шкоди в сумі 1500 грн., ОСОБА_5 у відшкодування матеріальної шкоди в сумі 6100грн., ОСОБА_14 , у відшкодування матеріальної шкоди в сумі 1364 грн., ОСОБА_12 у відшкодування матеріальної шкоди в сумі 718 грн., та у відшкодування моральної шкоди в сумі 5000 грн., були заявлені цивільні позови.
В обгрутування своїх позовних вимог потерпілі зазначили, що в результаті крадіжки, належного їм майна, їм було завдано матеріальну шкоду. Враховуючи вартість викраденого майна, а також суму невідшкодованої шкоди, потерпілі і просили суд стягнути з обвинуваченого по даному провадженню зазначені суми
В подальшому потерпіла ОСОБА_12 відмовилася від своїх позовних вимог. Враховуючи те, що потерпіла ОСОБА_12 не підтримала свої позовні вимоги, суд вважає за необхідне залитшии їх без розгляду.
Розглядаючи позовні вимоги потерпілих: ОСОБА_7 в сумі 8000 грн. ОСОБА_11 в сумі 1500 грн., ОСОБА_5 в сумі - 6100 грн., ОСОБА_14 в сумі 1364 грн., суд вважає, що вище зазначені позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.
При обранні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за скоєні ним злочини, суд виходить із вимог ст. 65 КК України, що стосуються ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують його відповідальність.
Обставина, що обтяжує відповідальність обвинуваченого ОСОБА_4 , в силу ст. 67 КК України, судом не встановлена.
Як обставини, що пом`якшують відповідальність обвинуваченого ОСОБА_4 , у відповідності до ст. 66 КК України, суд враховує щире каяття.
При призначенні покарання ОСОБА_4 , суд також враховує, що обвинуваченим скоєно злочини, які відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України, відносяться до категорії тяжких злочинів.
Враховуючи викладене суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, пов`язане з позбавленням волі.
Суд вважає, що таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження скоєння нових злочинів.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд, -
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 КК України, ч.1 ст.187 КК України та призначити ОСОБА_4 покарання:
за ч. 3 ст. 185 КК України у вигляді трьох років позбавлення волі;
за ч. 1 ст. 187 КК України у вигляді чотирьох років позбавлення волі;
У відповідності до ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання покарання, призначеного даним вироком суду, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді чотирьох років трьох місяців позбавлення волі.
Згідно до ч.4 ст. 70 КК України до покарання призначеного ОСОБА_4 даним вироком суду приєднати частково у вигляді 3 місяців позбавлення волі не відбуте покарання, призначене ОСОБА_4 вироком Баглійського районного суду міста Дніпродзержинська від 16.05.2014 року і остаточно призначити покарання у вигляді чотирьох років шести місяців позбавлення волі.
Залишити запобіжний захід, застосований до ОСОБА_4 , у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.
Термін відбуття покарання ОСОБА_4 обчислювати з 27.12.2013 року.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 у відшкодування матеріальної шкоди 8000 грн.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_11 у відшкодування матеріальної шкоди 1500 грн.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 у відшкодування матеріальної шкоди 6 100 грн.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_14 у відшкодування матеріальної шкоди 1364 грн.
Позовні вимоги потерпілої ОСОБА_12 про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 718 грн., та моральної шкоди в сумі 5000 грн. - залишити без розгляду.
Дві каблучки (виготовлені із золота 585 проби вагою 2,03г та 1,36г) ), передані в ході досудового розслідування потерпілій ОСОБА_14 залишити потерпілій ОСОБА_14 .
Велосипед марки Premium DUO, переданий під час досудового слідства до камери схову Заводського РВ ДМУ Дніпропетровської області передати потерпілій ОСОБА_11 (квитанція відсутня).
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги через Заводський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1