АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
з участю прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження №0002358 за апеляційною скаргою заступника прокурора м. Києва ОСОБА_6 на вирок Оболонського районного суду м. Києва від 08 травня 2015 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и л а:

Вироком Оболонського районного суду м. Києва від 08 травня 2015 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, та йому призначено покарання у виді штрафу у розмірі 1 000 (одна тисяча) гривень.

Як встановив суд у вироку, 12.03.2015 року приблизно о 21 год. ОСОБА_7 , перебуваючи у приміщенні гіпермаркету «Ашан», розташованого за адресою: м. Київ, пр. Московський, 15-а, реалізуючи свій раніше виниклий злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу намагався викрасти промислові товари та продукти харчування, які належать ТОВ «Ашан Україна Гіпермаркет», на загальну суму 577 грн. 18 коп., частину яких сховав __________________________________________________

Справа №11-кп/796/1166/2015 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_8
Категорія: ч. 1 ст. 185 КК України Доповідач ОСОБА_1
собі під підкладку куртки, а іншу частину до жіночої сумки, з якими ОСОБА_7 пройшов повз лінію контролю, не розрахувавшись за товар, однак свої умисні дії не довів до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки був зупинений працівниками охорони гіпермаркету «Ашан».

В апеляційній скарзі заступник прокурора м. Києва ОСОБА_6 , не оспорюючи фактичних обставин кримінального правопорушення, доведеності винуватості обвинуваченого та правильності кваліфікації його дій, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить змінити вирок суду в частині призначеного покарання, призначивши ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України у виді штрафу у розмірі 58 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 986 гривень.
В обґрунтування своїх вимог апелянт посилається на те, що відповідно до положень ст. 53 КК України, покарання у виді штрафу призначається судом не у твердій сумі, а в ставках неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, який встановлений законодавством України на момент постановлення вироку та у розмірі який визначається залежно від тяжкості вчиненого злочину та з урахуванням майнового стану винного в межах від 30 до 50 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Проте, суд першої інстанції, ігноруючи положення закону України про кримінальну відповідальність, а саме ст. 53, ч. 1 ст. 185 КК України, не застосував зазначені норми кримінального закону, які підлягали обов`язковому застосуванню, та наклав на обвинуваченого штраф у розмірі, не передбаченому законом України про кримінальну відповідальність.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримку доводів апеляційної скарги, провівши судові дебати, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, з наступних підстав.

За приписами ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 394 КПК України, висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, перевірці колегією суддів не підлягають, оскільки фактичні обставини кримінального провадження учасниками судового провадження в суді першої інстанції не оспорювалися і докази щодо них, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, не досліджувались.

За встановлених судом фактичних обставин, дії ОСОБА_7 правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), яку не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.
Разом з тим, перевіряючи законність та обґрунтованість вироку суду першої інстанції в межах поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає слушними апеляційні доводи прокурора про неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність при визначенні ОСОБА_7 покарання.
Так, відповідно до ст. 53 КК України, штраф - це грошове стягнення, розмір якого встановлений в Особливій частині КК України і визначається судом залежно від тяжкості вчиненого злочину та з урахуванням майнового стану винного в межах від тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян до п`ятдесяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Тобто вказана норма закону передбачає визначення штрафу в кількісному показнику неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, установленного законодавством України на момент постановлення вироку. При цьому закон не містить заборони вказати крім цього і розмір штрафу в твердій грошовій сумі.

За таємне викрадення чужого майна (крадіжку), замах на вчинення якої здійснив ОСОБА_7 , настає кримінальна відповідальність за ч. 1 ст. 185 КК України, санкцією якої передбачене, зокрема, таке покарання як штраф у розмірі від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, який на день ухвалення вироку складає 17 гривень.

Між тим, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді штрафу у розмірі, який був визначений судом не у ставках неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, який встановлюється законодавством України на момент постановлення вироку, а у твердій грошовій сумі (1000 гривень), суд першої інстанції не застосував закон, який підлягає застосуванню, внаслідок чого помилково визначив штраф не передбачений законом України про кримінальну відповідальність.
За таких обставин, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а вирок суду першої інстанції, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність зміні шляхом зменшення розміру покарання у виді штрафу з визначенням його у виді 58 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 986 (дев`ятсот вісімдесят шість) грн.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу заступника прокурора міста Києва ОСОБА_6 задовольнити.

Вирок Оболонського районного суду м. Києва від 08 травня 2015 року щодо ОСОБА_7 змінити в частині призначеного покарання.

Призначити ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК Українипокарання у виді штрафу в розмірі 58 (п`ятдесяти восьми) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 986 (дев`ятсот вісімдесят шість) гривень.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

____________________ ____________________ _______________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3