У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів
Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду
України у складі:

Головуючого

Синявського О.Г.

суддів

Вус С.М., Пекного С.Д.

з участю прокурора

Саленка І.В.

розглянула в судовому засіданні в
м.Києві “ 18 “ грудня 2007 року
кримінальну справу за касаційним поданням заступника прокурора Полтавської
області на вирок Октябрьського районного суду м.Полтава від 18 липня 2006 року,
яким

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1
народження,

громадянка
України, пенсіонерка,

не судима,

засуджена за ч.1 ст.203 КК України
до штрафу в розмірі 850 грн. із забороною займатися виготовленням і роздрібною
торгівлею алкогольними напоями строком на 1 рік.

В апеляційному порядку справа не розглядалася.

ОСОБА_1. визнана винною в тому, що вона у березні 2006 року, не маючи
спеціального дозволу (ліцензії), займалася видом господарської діяльності, щодо
якого є спеціальна заборона, встановлена законом, а саме збувала спиртні напої
у себе вдома у квартирі №АДРЕСА_1 у м.Полтава за обставин, що викладені у
вироку.

У касаційному поданні прокурор просить змінити вирок і виключити з нього
вказівку про заборону ОСОБА_1. займатися виготовленням і роздрібною торгівлею
алкогольними напоями, злочин не був пов'язаний із заняттям певною діяльністю, а
саме формулювання додаткового покарання суперечить змісту ст.55 КК України та санкції ч.1 ст.203 КК України.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав касаційне подання,
перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційного подання, колегія
суддів вважає, що подання прокурора підлягає частковому задоволенню. Крім того,
колегія суддів користується передбаченим у ст.395 КПК України правом вийти за
межі касаційних вимог, якщо цим не погіршується становище засудженого чи
виправданого.

Прокурор у касаційному поданні стверджує, що злочин, за який засуджена
ОСОБА_1., не був пов'язаний із заняттям певною діяльністю, тому до неї
не можна застосовувати додаткове покарання, передбачене у санкції ч.1 ст.203 КК
України.

Однак частина 1 ст.203 КК України встановлює кримінальну відповідальність
саме за зайняття видами господарської діяльності, щодо яких є спеціальна
заборона, встановлена законом. При цьому додаткове покарання у вигляді
позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю строком
до 3 років передбачене у санкції ч.1 ст.203 КК України як обов'язкове.

Згідно ж зі ст.65 КК України, не призначати додаткове покарання, що
передбачене у санкції статті Особливої частини КК України як обов'язкове, суд
може лише на підставах, передбачених у ст.69 КК України. Але про призначення
ОСОБА_1. більш м'якого покарання, ніж передбачено законом, у поданні прокурора
не йдеться.

Крім того, в обвинувальному вироку місцевого суду не зазначено закон,
яким установлено спеціальну заборону вчиняти дії, за які засуджена
ОСОБА_1..

За наведених обставин, колегія суддів вважає за необхідне вирок щодо
ОСОБА_1. скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд.

Керуючись ст.ст.394-396 КПК України,

у х в а л и л а :

касаційне подання заступника прокурора Полтавської області задовольнити
частково. Вирок Октябрьського районного суду м.Полтава від 18 липня 2006 року
щодо ОСОБА_1 скасувати, справу направити на новий судовий розгляд.

судді:

Синявський О.Г. Вус
С.М. Пекний С.Д.