БОРЗНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №2503/312/2012
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" березня 2012 р. Борзнянський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді Луговця О.А.

при секретарі Чорнуха Н.О.

з участю прокурора Колесника В.В.

потерпілої ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Борзни кримінальну справу по обвинуваченню:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, розлученого, ІНФОРМАЦІЯ_3, непрацюючого, раніше судимого 13 травня 2010 року Борзнянським районним судом Чернігівської області за ч.3 ст.185 КК України до 240 год. громадських робіт й звільненого 21 квітня 2011 року з обліку в КВІ по відбуттю покарання,

в скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.164 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2, являючись батьком своїх неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, маючи зобов'язання згідно рішення Борзнянського районного суду Чернігівської області від 14 грудня 2007 року щомісячно сплачувати на користь їх матері ОСОБА_1 на утримання дітей аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 100 грн. на обох дітей щомісячно, починаючи з 30 листопада 2007 року і до досягнення дітьми повноліття, злісно ухилявся від сплати встановлених зазначеним рішенням суду аліментів, не сплачуючи їх з грудня місяця 2007 року без поважних причин, при наявності можливості до того (виконував роботи по найму без офіційного оформлення трудових чи цивільно-правових договорів, приховував доходи, на неодноразові попередження державного виконавця не реагував), що призвело до виникнення заборгованості в сумі 5003,34 грн.

Підсудний ОСОБА_2 в судовому засіданні винним себе в пред'явленому обвинуваченні визнав повністю і пояснив, що дійсно після стягнення з нього на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей жодного місяця не надавав дітям матеріальної допомоги, хоча отримував періодичний доход від праці по найму й мав можливість сплачувати аліменти; про отримані доходи орган державної виконавчої служби не повідомляв; державний виконавець попереджав його про існуючу суму заборгованості по аліментах та відповідальність за ухилення від їх сплати. Розкаюється в скоєному, обіцяє поступово виплачувати борг по аліментах.

Потерпіла ОСОБА_1 суду пояснила, що ОСОБА_2 після розірвання шлюбу не цікавиться дітьми, умовами їх проживання та виховання, не надає ніякої матеріальної допомоги на їх утримання, аліменти не сплачував жодного місяця. Вважає за можливе виправлення підсудного без ізоляції від суспільства.

З'ясувавши думку учасників судового розгляду про обсяг та порядок дослідження доказів по справі, враховуючи, що ОСОБА_2 повністю визнав свою вину в інкримінованому йому діянні, не піддає сумніву й не оспорює фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному висновку, вірно розуміє зміст цих обставин, в суду немає сумнівів у добровільності та істинності позиції підсудного, а тому відповідно до ч.3 ст.299 КПК України суд вважає за недоцільне дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, обмежившись лише показаннями підсудного, потерпілої та матеріалами справи, які характеризують особу підсудного.

Заслухавши підсудного, допитавши потерпілу, дослідивши матеріали справи, суд находить, що винність ОСОБА_2 в пред'явленому йому обвинуваченні, крім власного визнання ним своєї вини в судовому засіданні, підтверджується сукупністю зібраних по справі доказів, які є належними, достатніми, допустимими та достовірними.

Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що підсудний ОСОБА_2 своїми умисними діями, які виразилися в злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), скоїв злочин, передбачений ч.1 ст.164 КК України і його дії кваліфіковані вірно.

Вирішуючи питання за вид та міру покарання підсудному, суд приймає до уваги ступінь тяжкості скоєного ним злочину, який згідно зі ст.12 КК України віднесено до категорії злочинів невеликої тяжкості, пом'якшуючі та обтяжуючі обставини, особу винного, позицію потерпілої.

Як особа, ОСОБА_2 за місцем проживання характеризується посередньо, розлучений, не працює, вчинив злочин в період непогашеної судимості за скоєння попереднього умисного корисливого злочину.

Обставиною, що пом'якшує покарання підсудного, є його щире каяття.

Обставиною, яка обтяжує покарання підсудного, є рецидив злочинів.

Таким чином, враховуючи вищевказані обставини, суд вважає за можливе застосувати до підсудного ОСОБА_2 такий вид покарання як громадські роботи.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.323-324 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :

ОСОБА_2 визнати винним в скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.164 КК України, і призначити йому покарання у вигляді 120 (сто двадцять) год. громадських робіт.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід засудженому ОСОБА_2 залишити попередній підписку про невиїзд.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Чернігівської області через Борзнянський районний суд на протязі 15 діб з моменту його проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Суддя Борзнянського районного суду О.А.Луговець