Справа № 1-88/11
Провадження №11/772/704/2013
Головуючий у суді 1-ї інстанції:
Доповідач : Федчук В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В АЛ А

І М Е Н Е М У К Р А
Ї Н И

28 серпня 2013 року
м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у
кримінальних справах Апеляційного
суду Вінницької області в складі:

головуючого: Федчука В.В.

суддів: Нагорняка Є.П., Ляліної Л.М.

за участю прокурора: Миколайчука Д.Г.

потерпілого: ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому
засіданні кримінальну справу за
апеляціями прокурора, який брав участь
у розгляді справи судом першої
інстанції, адвоката ОСОБА_3 та
цивільного відповідача ТОВ "СОТА" на
вирок Калинівського районного суду
Вінницької області від 01.04.2013 року яким,

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Ніжин
Чернігівської області та жителя
АДРЕСА_1, українця, громадянина України,
працюючого водієм ТОВ "СОТА" м.
Івано-Франківськ, освіта
середня,одруженого раніше не судимого,

засуджено за вчинення злочину,
передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України до
покарання у виді двох років обмеження
волі без позбавлення права керування
транспортними засобами;

відповідно до ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК
України ОСОБА_4 від призначеного
покарання звільнено у зв'язку із
закінченням строків давності
притягнення до кримінальної
відповідальності

міра запобіжного заходу
засудженому ОСОБА_4 залишена підписка
про невиїзд;

позов ОСОБА_2 та позов ОСОБА_5
задоволені частково;

стягнуто з ТОВ "СОТА" на користь
ОСОБА_2 22948 грн. по відшкодуванню
вартості пошкодженого автомобіля,1918
грн. витрат на лікування та 190562 грн. 50
коп. по відшкодуванню втраченого
заробітку внаслідок ушкодження
здоров'я;

стягнуто з ТОВ "СОТА" на користь ОСОБА_2
40000 грн. по відшкодуванню моральної
шкоди;

стягнуто з ТОВ "СОТА" на користь ОСОБА_5
1934 грн. по відшкодуванню втраченого
заробітку, 1334 грн. витрат на лікування
та 20000 грн. по відшкодування завданої
моральної шкоди.

В с т а н о в и л а :

Згідно вироку суду 01 жовтня 2004
року біля 16 год. на вул. Шевченка в м.
Калинівка Вінницької області ОСОБА_4,
керуючи технічно справним вантажним
автомобілем "Сканія" д.н.з. НОМЕР_3 з
напівпричепом д.н.з. НОМЕР_4, в порушення
вимог п. 2.3 (б); 11.2; 13.1; 13.3 Правил
дорожнього руху України, не був уважним
та не слідкував за дорожньою
обстановкою, не забезпечив рух
автомобіля якомога ближче до правого
краю проїжджої частини, не
дотримавшись безпечного інтервалу при
зустрічному роз'їзді, виїхав
транспортним засобом на зустрічну
смугу руху, де напівпричепом зіткнувся
з автомобілем "Ніссан" д.н.з. НОМЕР_5 під
керуванням ОСОБА_2

Внаслідок даного зіткнення водій
ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження
середньої тяжкості у вигляді сполучної
травми тіла, закритої черепно-мозгової
травми-струсу головного мозку,
забійної рани тім'яної ділянки голови,
перелому 4-7 ребер зліва, відкритого
багатоуламкового перелому дестальної
частини лівого плеча зі зміщенням,
закритого перелому хірургічної шийки
лівої плечової кістки зі зміщенням а
також численні садна тулуба та
кінцівок.

Крім того, пасажир автомобіля
"Ніссан" ОСОБА_5 також отримав тілесні
ушкодження середнього ступеня
тяжкості у вигляді закритого перелому
8-9 ребер зліва, лівобічного гемотораксу
забиття легень, печінки та селезінки,
рвано-скальпованої рани голови.

Не погоджуючись із рішенням суду
першої інстанції прокурор подав
апеляцію, в якій просить вирок
Калинівського районного суду
Вінницької області від 01 квітня 2013 року
щодо ОСОБА_4 скасувати через порушення
кримінального процесуального закону,
що полягає в однобічності та неповноті
судового слідства, а справу відносно
нього направити на новий судовий
розгляд в суд першої інстанції у іншому
складі суду.

Адвокат ОСОБА_3 в свої апеляції
просить, вирок Калинівського районного
суду Вінницької області від 01 квітня 2013
року відносно ОСОБА_4 скасувати а
справу направити на додаткове
розслідування.

Свої доводи мотивує тим, що при
проведенні досудового слідства та
постановленні оскаржуваного вироку,
було допущено ряд грубих порушень
кримінального процесуального
законодавства.

Цивільний відповідач по справі
ТОВ "СОТА", в свої апеляції просить
вирок Калинівського районного суду
Вінницької області від 01 квітня 2013 року
відносно ОСОБА_4 в частині стягнення з
ТОВ "СОТА" витрат на відшкодування
моральної та матеріальної шкоди
скасувати.

Апеляція мотивована тим, що судом
під час задоволення цивільних позовів
потерпілих не було перевірено дійсні
витрати на лікування останніх, а також
судом було явно перевищено суми
задоволених моральних та матеріальних
відшкодувань.

Заслухавши доповідача, прокурора
Миколайчука Д.Г., який просив направити
справу на новий судовий розгляд,
потерпілого ОСОБА_2, який вважав
рішення суду першої інстанції вірним,
перевіривши матеріали кримінальної
справи та обговоривши доводи апеляцій,
колегія суддів приходить до наступного
висновку.

Так, вина засудженого ОСОБА_4 в
порушенні правил безпеки дорожнього
руху особою, яка керує транспортним
засобом, що спричинили потерпілим
ОСОБА_2 та ОСОБА_5 середньої тяжкості
тілесні ушкодження повністю доведена
матеріалами кримінальної справи, а
саме:

- протоколом відтворенні
обстановки і обставин події 21.12.2004 року;

- показами даними під час судового
засідання першої інстанції
потерпілими ОСОБА_2 та ОСОБА_5;

- поясненнями свідка ОСОБА_6 даними
під час судового засідання першої
інстанції, згідно яких вбачається, що
саме він проводив огляд місця пригоди
ДТП, склав схему та відбирав пояснення.
Понятими при огляді були ОСОБА_7 та
ОСОБА_8, в їх присутності провів
необхідні заміри, слідів гальмування
автомобілів не було, так як був мокрий
асфальт, автомобіль «Ніссан»
розвернуло і знаходився на обочині, а
автопоїзд після зіткнення проїхав
трохи і зупинився на своїй смузі руху.
Уламки від автомобілів лежали на смузі
руху автомобіля «Ніссан», крім того,
було складено протокол огляду, який
підписаний понятими та водієм ОСОБА_4,
ніяких зауважень не було. На його думку,
зіткнення автомобілів відбулося на
смузі руху автомобіля «Ніссан»;

- поясненнями свідка, ОСОБА_7
даними під час судового засідання
першої інстанції, згідно яких
вбачається, що він був запрошений в
якості понятого при огляді місця ДТП,
яка сталася в м. Калинівка по вул.
Шевченка, 01 жовтня 2004 року, особисто
допомагав слідчому проводити заміри,
оглядати транспортні засоби, потім
було складено схему, яку він
власноручно підписав. Стверджує, що
протокол огляду місця ДТП підписаний
ним особисто, записи в ньому та схеми
вірні;

- поясненнями свідка, ОСОБА_8,
згідно яких вбачається, що він був
запрошений в якості понятого при
огляді місця ДТП, яка сталася в м.
Калинівка по вул. Шевченка, 01 жовтня 2004
року, особисто допомагав слідчому
проводити заміри, оглядати транспортні
засоби, а потім було складено схему, яку
він підписав. Стверджує що протокол
огляду місця ДТП підписаний ним
особисто, записи в ньому та на схемі
вірні.

- поясненнями свідка, ОСОБА_9
даними під час судового засідання
першої інстанції, згідно яких
вбачається, що в жовтні місяці 2004 року в
м. Калинівка по вул. Шевченка сталась
ДТП, в місце пригоди виїхав слідчий
ОСОБА_6, начальник ДАІ Калинівського РВ
УМВС ОСОБА_10. Він особисто, як начальник
слідчого відділу Калинівського РВ УМВС
був присутній під час огляду ДТП. Всі
слідчі дії проводив слідчий ОСОБА_6, на
момент приїзду автомобіль «Сканія» був
припаркований нижче до залізничного
мосту в напрямку м. Вінниці. Погода була
дощова. Вантажний автомобіль «Сканія»
з напівпричепом рухався в напрямку м.
Вінниця, а автомобіль, що належав
потерпілому ОСОБА_2 їхав в напрямку м.
Козятина. На заокругленні дороги
напівпричіп автомобіля «Сканія» під
керуванням ОСОБА_4 занесло в сторону
протилежної смуги руху, тобто на смугу
руху легкового автомобіля під
керуванням ОСОБА_2 Чому не підписав
протокол огляду місця події не знає,
можливо був не до кінця, а слідчі дії
проводив слідчий з участю понятих.
Дорога прикривалась на момент замірів;

- поясненнями свідка, ОСОБА_10
даними під час судового засідання
першої інстанції, згідно яких
вбачається, що в жовтні 2004 року він був
присутній на огляді місця ДТП в м.
Калинівка по вул. Шевченка. На той час
він виконував обов'язки начальника ДАІ
Калинівського РВ УМВС. Участі в огляді
місця ДТП він не приймав, так як слідчі
дії виконували слідчий ОСОБА_6 з участю
понятих, в зв'язку з чим він і не був
зобов'язаний підписувати протокол. При
огляді місця ДТП з ним був присутній
начальник слідчого відділення
Калинівського РВ УМВС ОСОБА_9;

- поясненнями свідка, ОСОБА_11
даними під час судового засідання
першої інстанції, згідно яких
вбачається, що потерпілий ОСОБА_2 його
знайомий. Коли він ізнався про аварію,
то приїхав на місце ДТП в м. Калинівка
на вул. Шевченка. Машин вже не було. На
обочині дороги валялось розбите скло
машини «Ніссан», яка належить ОСОБА_2
Він приймав участь в відтворенні
обстановки і обставин події 21.12.2004 року
в якості понятого. Він вважає, що на
ділянці заокруглення дороги вправо,
куди рухався автомобіль «Сканія», як
гласять ПДР, задня частина причепа
зміщується до центру дороги. ОСОБА_2 не
зміг звернути праворуч, так як там
висів рекламний щит. Від удару з лівим
заднім колесом напівпричепа
автомобіля «Сканія», автомобіль
«Ніссан» під керуванням ОСОБА_2
відкинуло в дерева. Як би не дерева,
ОСОБА_2 з пасажиром могли б загинути;

- поясненнями свідка, ОСОБА_12
даними під час судового засідання
першої інстанції, згідно яких
вбачається, що він був присутнім 21
грудня 2004 року в якості понятого при
відтворенні обстановки та обставин
події ДТП, яка мала місце 01 жовтня 2004
року. При відтворенні використовувався
вантажний автомобіль фура і легковий
автомобіль. Він особисто приймав
участь в слідчих діях і підписував
протокол;

- поясненнями свідка, ОСОБА_13
даними під час судового засідання
першої інстанції, згідно яких
вбачається, що він працює провідним
інженером відділу експлуатації
безпеки служби автомобільних доріг у
Вінницькій області. По характеристиці
ділянки дороги в м. Калинівка по вул.
Шевченка біля знаку «Житомир-98» він
може пояснити слідуюче: згідно
паспорта автомобільної дороги
Житомир-Могилів-Подільський км. 98, на
даній ділянці дороги ширина проїжджої
частини 9 м., ширина узбіччя по 3 м.
дорога відноситься до дороги 3-ї
технічної категорії, на даній ділянці
дороги радіус поворота 260 метрів,
ширина кожної проїзної смуги по 4 м.
Достатньо щоб автомобілі роз'їхались.
Якщо тягач на даній ділянці дороги
зробив правий поворот, то напівпричіп
зміщується вліво ближче до цетру
дороги. Поворот не закритий. Видимість
близько 100м., якщо б водій автомобіля
«Сканія» їхав по своїй смузі руху, то
зіткнення можливо було б уникнути.

Так, з огляду на усі докази, зібрані під
час досудового слідства та в судовому
засіданні, суд першої інстанції вірно
прийняв рішення про визнання винним
ОСОБА_4 у вчиненні ДТП та спричиненні
середньої тяжкості тілесних ушкоджень
потерпілим, що доведені слідуючими
підставами: потерпілі ОСОБА_2 та ОСОБА_5
стверджували, що напівпричіп
автопоїзда при здійсненні повороту
знаходився на їх смузі, тобто на смузі
зустрічного руху, де і відбулося
зіткнення; свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_9 які
показали, що під час первинного огляду
місця ДТП осипи бруду та обломки
автомобіля «Ніссан» знаходились на
смузі руху автомобіля потерпілих, що
свідчить про те, що зіткнення
автомобілів відбулося саме на цій
смузі; згідно висновків авто технічної
експертизи № 297 від 29.12.2004 року (т. № 1, а.
с. № 60- № 61) та комісійної комплексної
транспортно-трасологічної та авто
технічної експертизи № 472/473 від 30.11.2006
року (т. № 1, а. с. № 307- № 314) також
вбачається, що зіткнення автомобілів
відбулося на смузі руху автомобіля
«Ніссан», невідповідностей технічним
нормам вимог ПДР в діях автомобіля
«Ніссан» ОСОБА_2 не вбачається; водій
ОСОБА_4 не дотримався безпечної
швидкості та не врахував дорожню
обстановку, уникнути зіткнення водій
ОСОБА_2 можливості не мав; експерти
ОСОБА_15 та ОСОБА_16 (т. № 2, а. с. № 166 - №167),
з огляду на всі обставини ДТП
підтвердили зазначені висновки;
підсудний ОСОБА_4 показав, що під час
виконання повороту вправо збільшив
радіус повороту і лівий край
напівпричепа був поза полем його зору і
при роз'їзді кабінами раптово відчув
удар в заднє ліве колесо напівпричепа.
Такі його дії не виключають виїзду на
зустрічну смугу.

Вищезазначені висновки експертиз суд
приймає до уваги, оскільки вони
ґрунтуються на досліджених в
сукупності всіх обставин ДТП і
підтверджуються іншими добутими в
судовому засіданні доказами, показами
потерпілих, свідків, роз'ясненнями
експертів.

Також висновком комісійної
комплексної транспортно-трасологічної
та авто технічної експертизи № 1142/1143
від 23.02.2010 року (т. № 2, а .с. № 102 - № 108), не
спростовується висновки двох
попередніх експертиз щодо зіткнення
автомобілів на смузі руху автомобіля
«Ніссан», а лише вказує (дослідницька
частина), що розташування уламків
переднього бамперу автомобіля
«Ніссан» та осипу скла на схемі ДТП
зафіксовано нечітко, тому не є
достатньо інформативною ознакою, яка б
вказувала на розташування місця
первинного контакту транспортних
засобів.

Експерти також зазначили у
висновку, що без виїзду на зустрічну
смугу руху можливість контактування
транспортних засобів виключається.
Даним висновком підтверджується
покази потерпілих, що вони на зустрічну
смугу руху автомобіля «Сканія» не
виїжджали, оскільки кабіни автомобілів
вільно розминулися, і згодом раптово
побачили перед собою задню частину
напівпричепа, водій ОСОБА_2 не мав
технічної можливості попередити
зіткнення автомобілів терміновим
гальмуванням.

Таким чином, суд першої інстанції
вірно визнав недостовірним покази
ОСОБА_4 про те, що він не виїжджав на
смугу руху автомобіля «Ніссан». В даній
дорожній обстановці ОСОБА_4 повинен був
діяти згідно вимог п. 12.1 ПДР - під час
вибору в установлених межах безпечної
швидкості руху водій повинен
ураховувати дорожню обстановку, а
також вантажу, що перевозиться, і стан
транспортного засобу, щоб мати змогу
безпечно керувати ним.

Щодо посилання захисника
засудженого ОСОБА_4 на недійсність
протоколу огляду місця ДТП в частині
фальсифікації підписів понятих в ньому
і не допустимості його як належного
доказу в справі, то дані твердження
були перевірені та спростовані
показами свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 і в
судовому засіданні першої інстанції,
які неодноразово підтверджували свої
підписи в протоколі та схемі ДТП, а
також показами свідків ОСОБА_6, ОСОБА_9
та ОСОБА_10

Так, суд першої інстанції з тих же
підстав вірно не врахував
почеркознавче дослідження, проведене
спеціалістом Львівського
науково-дослідного інституту судових
експертиз № 3760 від 05.12.2005 року (т. № 1, а.
с. № 193 - № 194) здійсненої без постанови
суду та без належних зразків підпису
свідка.

Як вбачається із матеріалів
кримінальної справи, від директор ТОВ
«СОТА» надійшла телеграма, в якій він
просить слухати справу без
представника цивільного відповідача
(т. № 3, а. с. № 9)

А тому, ствердження цивільного
відповідача по справі ТОВ «СОТА» в
їхній апеляції, про те що їм не
надходили ні повідомлення ні повістки
про час, місце та дати розгляду справи,
а також копії рішення суду першої
інстанції є надуманими, оскільки
матеріалами справи встановлено, що усі
вищезгадані процесуальні документи
були направлені на адресу ТОВ «СОТА»
,вул. Дудаєва, буд. 2, м. Івано-Франківськ.

Окрім цього, судом першої
інстанції було достовірно встановлено,
що транспортний засіб «Сканія», д.н.з.
НОМЕР_3 з напівпричепом, д.н.з. НОМЕР_4
належить цивільному відповідачу ТОВ
«СОТА» м. Івано-Франківськ, як власнику
джерела підвищеної небезпеки (т. № 1 а.
с. № 172).

Відповідно до ст. 1187 ЦК України.
Шкода завдана джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою, яка
на відповідній правовій підставі
(право власності) володіє транспортним
засобом.

Так, відповідно до ст. 1172 ЦК
України, юридична або фізична особа
відшкодовує шкоду, завдану їхнім
працівником під час виконання своїх
трудових обов'язків.

Як достовірно встановлено
матеріалами справи, ОСОБА_4, виконуючи
свої трудові обов'язки, під час
керування транспортним засобом,
порушив ПДР України, внаслідок чого
потерпілим ОСОБА_2 та ОСОБА_5 завдано
середньої тяжкості тілесні ушкодження,
які призвели до того, що ОСОБА_2 втратив
70 % працездатності, став інвалідом ІІ
групи, а ОСОБА_5 втратив 10 %
працездатності строком на 1 (один) рік (
т. № 1, а. с. № 98, № 103)

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1195 ЦК
України, юридична або фізична особа,
яка завдала шкоди каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я фізичній особі,
зобов'язана потерпілому відшкодувати
заробіток (дохід), втрачений ним
внаслідок втрати чи зменшення
професійної або загальної
працездатності.

Згідно з положеннями ст. 1197 ЦК
України та Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992
року «Про практику розгляду судами
цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди» (зі змінами та
доповненнями) розмір втраченого
заробітку внаслідок ушкодження
здоров'я, що підлягає відшкодуванню,
визначається у відсотках від
середньомісячного заробітку, який
потерпілий мав до ушкодження здоров'я з
урахуванням ступеня втрати потерпілим
професійної працездатності.

Згідно довідок № 33 та № 34 від
03.02.2005 року (т. № 1, а. с. № 164, № 168) ТОВ
фірми «Кредо», середньомісячний
заробіток потерпілих ОСОБА_2 та ОСОБА_5
складав до пошкодження здоров'я - 516
гривень 45 копійок, що є меншим
п'ятикратного розміру мінімальної
заробітної плати, а тому судом першої
інстанції вірно було визначено, що
розмір втраченого заробітку слід
обчислювати, виходячи з п'ятикратного
розміру мінімальної заробітної плати,
які будуть складати:

- ОСОБА_2, згідно розрахунку
втраченого заробітку за період з 10.03.2005
року по 01.05.2012 року, що складає сім років
(т, № 1, а. с. № 124 - № 125; т. № 3, а. с. № 63), в
сумі 190592 грн. 50 коп. (5-ти кратний розмір
мінімальної заробітної плати на 70 %
втрати працездатності);

- ОСОБА_5 за період з 01.04.2005
року по 01.04.2006 року в сумі 1934 грн. . (5-ти
кратний розмір мінімальної заробітної
плати на 10 % втрати працездатності).

Таким чином, судом першої інстанції
вірно було встановлено, що з цивільного
відповідача ТОВ «СОТА» необхідно
стягнути витрати, а саме:

- на користь ОСОБА_2, 22948 грн. по
відшкодуванню вартості пошкодженого
автомобіля «Ніссан», що
підтверджується висновком авто
товарознавчої експертизи (т. № 1, а. с. №
44 - №49);

- на користь ОСОБА_2,1918 грн. на
лікування, що підтверджується чеками
та квитанціями про придбання ліків,
виписками з амбулаторної картки,
висновком СМЕ (т. № 1, а. с. № 96 - 100);

- на користь ОСОБА_2,190562 грн. 50
коп. по відшкодуванню втраченого
заробітку внаслідок ушкодження
здоров'я, що підтверджується довідками
МСЕК від 10.03.2005 року та 28.03.2006, 14.04.2009
років (т. № 1, а. с. № 98, № 339; т. № 2, а. с. №
131 - № 133);

- на користь ОСОБА_2,40000 грн. по
відшкодуванню моральної шкоди,
оскільки позивач внаслідок ДТП переніс
фізичні страждання, доклав значних
зусиль для відновлення здоров'я, проте
його відновити не зміг та став
інвалідом ІІ групи безстроково.

- на користь ОСОБА_5, 1334 грн.
витрат, пов'язаних з придбанням
медичних препаратів за призначенням
лікаря (т. № 1, а. с. № 107 - № 138);

- 1934 грн. по відшкодуванню
втраченого заробітку внаслідок
ушкодження здоров'я, що
підтверджується довідкою МСЕК від
29.03.2005 року про 10 % втрати
працездатності до 01.04.2006 року (т. № 1, а.
с. № 103);

- 20000 грн. по відшкодування
моральної шкоди, так як позивач
внаслідок ДТП переніс значні фізичні
та психологічні страждання і
переживання, доклав значних зусиль для
відновлення свого здоров'я.

Доводи апеляції цивільного
відповідача ТОВ «СОТА» з приводу
задоволення значної частини моральної
шкоди, є надуманими та оцінюються, як
обрана позиція захисту свої інтересів,
однак будь-яких порушень при розгляді
суми задоволення моральної шкоди не
встановлено, оскільки така шкода
оцінюється судом на власний розсуд,
аналізуючи конкретні обставини справи
які настали чи могли б настати за тих чи
інших обставин.

Крім того, судом також вірно було
відмовлено в частині стягнення 30000 грн.,
які за позовом потерпілого були
витрачені на проведення операції, і 940
грн. за пошкоджений одяг, оскільки
позивачем не було надано жодних
доказів на підтвердження таких витрат.

Порушень кримінального,
кримінального процесуального чи
цивільного закону України під час
розгляду даної справи та постановлення
вироку відносно ОСОБА_4 колегією суддів
не встановлено, а тому і підстав для
скасування або ж зміни вироку не
вбачається.

Обрана засудженому ОСОБА_4 міра
покарання відповідає вимогам ст. 65 КПК
України, та роз'ясненням, які викладені
в постанові Пленуму Верховного Суду
України від 24.10.2003 року № 7 «Про
практику призначення судами
кримінального покарання», враховуючи
тяжкість вчинених злочинів, дані про
особу винного та обставини справи, що
пом'якшують та обтяжують покарання.

Враховуючи вищевикладене,
колегія суддів, приходить до висновку
про відмову в задоволенні поданих
апеляцій.

Керуючись ст. ст. 365, 366 КПК України,
колегія суддів, -

У х в а л и л а :

Апеляцію прокурора - залишити без
задоволення.

Апеляцію адвоката ОСОБА_3 - залишити без
задоволення.

Апеляцію ТОВ "СОТА" - залищити без
задоволення.

Вирок Калинівського районного суду
Вінницької області від 01 квітня 2013 року
щодо ОСОБА_4 - залишити без змін.

Судді:

З оригіналом вірно