Справа № 135/476/15-к
Провадження № 1-в/135/26/15
УХВАЛА
Іменем України

03.06.2015 року Ладижинський міський суд Вінницької області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ладижині Вінницької області у режимі відеоконференції заяву засудженого ОСОБА_4 про зарахування в строк відбування покарання покарання, відбутого за попередніми вироками,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою про зарахування в строк відбування покарання покарання, відбутого за попередніми вироками. Просив вирішити питання про зарахування в строк остаточного покарання, покарання, відбуте ним за попередніми вироками, після скоєного 16.11.1998 року злочину. А саме вироків від 16.03.1999 року, від 17.11.2003 року, від 25.03.2004 року, від 16.10.2007 року. Оскільки вважає, що даний злочин скоєний 16.11.1998 року, тобто до винесення вказаних вироків. А тому на підставі ст. 70 КК України просив покарання відбуте за вказаними вироками приєднати до відбутого покарання за вчинений 16.11.1998 року злочин і звільнити його по відбуттю строку покарання.

В судовому засіданні ОСОБА_4 , його захисник ОСОБА_5 заяву підтримали. Засуджений ОСОБА_4 зазначив, що Корабельним районним судом м. Миколаєва від 16.07.2013 року неправильно застосовано положення ст. 70 КК України та не зараховано йому покарання за попередніми вироками. На даний час ним подано касаційну скаргу на даний вирок.

Прокурор в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_4 .

Вислухавши пояснення ОСОБА_4 , його захисника, доводи прокурора, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Згідно вироку Корабельного районного суду м. Миколаєва від 16.07.2013 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України і призначено покарання в виді позбавлення волі строком на 10 років.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, покарання, призначене за даним вироком і покарання, призначене вироком Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 16.09.2011 року слід виконувати самостійно. Строк відбування покарання засудженому рахувати з 08.09.2012 року, в який зарахувати частково відбуте покарання за попереднім вироком з 09.07.2011 року по 16.09.2011 року.

Даний вирок переглядався апеляційним судом Миколаївської області, ухвалою якого від 07.11.2013 року вирок залишено без змін. Вирок набрав законної сили.

Згідно вказаного вироку ОСОБА_4 засуджено за злочин, вчинений ним 15.11.1998 року.

Також судом встановлено, що ОСОБА_4 , після вчинення даного злочину, засуджувався:

· 16.03.1999 року Корабельним районним судом м. Миколаєва по ч. 3 ст. 140 КК України (в редакції 1960 року) до 4 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільненого 18.12.2002 року по відбуттю строку покарання;
· 17.11.2003 року цим же судом по ст. 395 КК України до 1 місяця арешту;
· 25.03.2004 року цим же судом по ч. 3 ст. 185 КК України, ст. 71 КК України до 3 років 20 днів позбавлення волі, звільнений 18.12.2006 року по відбуттю строку покарання;
· 16.10.2007 року апеляційним судом Миколаївської області по ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений 04.03.2010 року умовно-достроково.
Статтею 537 КПК України визначено питання, які вирішуються судом під час виконання вироків. Зокрема, відповідно до п. 11 ч. 1 вказаної статті передбачено, що під час виконання вироків, суд, визначений частиною другою статті 539 цього кодексу, має право вирішувати питання про застосування покарання за наявності кількох вироків.

Однак, в даному конкретному випадку, ОСОБА_4 вже відбув покарання за вироками Корабельного районного суду м. Миколаєва від 16.03.1999 року, від 25.03.2004 року. Вказані вироки вже виконано. Також виконано вирок апеляційного суду Миколаївської області від 16.10.2007 року.

ОСОБА_4 відбуває покарання у виді позбавлення волі за вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 16.07.2013 року. Інших невиконаних вироків немає.

А тому в суду в порядку виконання вироків не має підстав для вирішення питання, поставленого в заяві ОСОБА_4 . Оскільки вирішення цього питання може призвести до зміни резолютивної частини вироку по суті.

Посилання ж ОСОБА_4 про те, що при призначенні остаточного покарання за вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 16.07.2013 року, не було зараховано покарання, відбуте ним за попередніми вироками, винесеними після вчинення злочину 15.11.1998 року, свідчить про те, що він не погоджується із призначеним йому остаточним покаранням та фактично оспорює правильність застосування судом ч. 4 ст. 70 КК України при винесенні вироку.

А тому дане питання може вирішуватись лише в порядку касаційного оскарження вироку Корабельного районного суду м. Миколаєва. Оскільки апеляційним судом Миколаївської області справа за апеляцією засудженого ОСОБА_4 вже розглядалась, а рішення суду першої інстанції було залишене без змін.

Крім того, як вбачається із пояснень ОСОБА_4 , ним подано касаційну скаргу на вирок Корабельного районного суду м. Миколаєва від 16.07.2013 року, строк на касаційне оскарження йому поновлено.

Враховуючи викладене, в задоволенні заяви ОСОБА_4 слід відмовити, так, як дане питання не підлягає вирішенню в порядку виконання вироку.

На підставі вищезазначеного, керуючись 537, 539 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви засудженого ОСОБА_4 про зарахування в строк відбування покарання покарання, відбутого за попередніми вироками - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення до апеляційного суду Вінницької області через Ладижинський міський суд.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя