Код суду 233 Справа № 233/2354/15-к
Вирок
Іменем України
14 травня 2015 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області обвинувальний акт і угоду про визнання винуватості по кримінальному провадженню (внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000316 від 22 квітня 2015 року) за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Костянтинівка Донецької області, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, працюючого робітником в Комунальному підприємстві «Комунтранс» м. Костянтинівка, раніше судимого 26 березня 2013 року Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 185, ч.1 ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнився 27 серпня 2014 року після відбуття терміну покарання, проживає по АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 294 КК України, -
в с т а н о в и в :
Обвинувачений ОСОБА_6 , будучи громадянином України, грубо ігноруючи конституційні права громадян України про свободу, честь і гідність особи, передбачені Конституцією України, а саме: ст. 21 Конституції України, згідно з якою усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах, права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними, ст. 28 Конституції України - кожен має право на повагу до його гідності, ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню, ст. 29 Конституції України - кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність, діючи умисно, вчинив активну участь у масових заворушеннях на території міста Костянтинівка Донецької області за наступних обставин. 16 березня 2015 року, в період часу з 16.50 годин до 21.00 годин, ОСОБА_6 , приймаючи активну участь у масових заворушеннях, спровокованих дорожньо-транспортною пригодою за участю військовослужбовців Збройних Сил України, внаслідок якого були смертельно травмовані та постраждали мешканці міста Костянтинівки Донецької області, перебував на місті ДТП, розташованому на перехресті вулиці Калініна з проспектом Ломоносова у місті Костянтинівка Донецької області, де діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, разом з невстановленими особами, підтримуючи активну участь та сприяючи своєю поведінкою масовим заворушенням, підійшов до службового автомобіля «Фольксваген-Пасат», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , належного УМВС України в Сумській області, на якому для оформлення ДТП прибули співробітники групи зведеного загону міліції УМВС України в Сумській області - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , та були розташовані на вищевказаному перехресті вулиці Калініна та проспекту Ломоносова міста Костянтинівки. Після чого ОСОБА_6 , перебуваючи на вказаному місці, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, підтримуючи активну участь та сприяючи своєю поведінкою масовим заворушенням, прорвавшись крізь натовп людей, з метою прийняття активної участі у масових заворушеннях та вчинення самосуду над особами, що знаходились у автомобілі яких натовп людей помилково сприймав як військовослужбовців Збройних Сил України, активно перешкоджав виконанню останніми своїх службових обов`язків, потім застрибнув на капот автомобіля, звідки здійснював на свій мобільний телефон марки «Нокіа 215» відеозйомку, закликав людей пошкодити та перевернути автомобіль працівників міліції «Фольксваген-Пасат», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 . Продовжуючи свої активні дії у масових заворушеннях, ОСОБА_6 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, разом із невстановленими особами, у вищезазначений період часу вказаний автомобіль працівників міліції «Фольксваген-Пасат», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , перевернув на дах, чим пошкодили його. Після чого ОСОБА_6 застрибнув на перевернутий автомобіль та демонстративно фотографувався, утримуючи в руках зірваний невстановленими особами державний реєстраційний номер НОМЕР_1 від автомобіля працівників міліції, чим приймав активну участь у масових заворушеннях, що супроводжувалося погромами, та підбурював натовп на їх продовження.

Своїми діями ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 294 КК України, - активну участь у масових заворушеннях, що супроводжувалась погромами.

18 березня 2015 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 294 КК України.

24 квітня 2015 року між старшим прокурором відділу управління нагляду прокуратури Донецької області ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000316 від 22 квітня 2015 року, та підозрюваним ОСОБА_6 , в порядку, передбаченому ст.ст. 468, 469, 470, 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з даною угодою ОСОБА_6 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 294 КК України, а саме активну участь у масових заворушеннях, що супроводжувалась погромами. Сторони узгодили покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років із застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком на 3 роки, з покладенням на засудженого обов`язків, передбачених п.п. 2, 3, 4 ч.1 ст. 76 КК України, а саме: протягом випробувального строку не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
При цьому ОСОБА_6 , якому роз`яснено наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, та наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України, дав згоду на його призначення.

Прокурор у судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.

Обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні просив вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 294 КК України, в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди, заявивши, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні вважав, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити.

Розглядаючи в порядку п.1 ч.3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст.ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Обвинувачений ОСОБА_6 беззастережно визнав свою винуватість у зазначеному діянні; також вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести обвинувачений у виді позбавлення волі строком на 5 років із застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком на 3 роки та покладенням обов`язків, передбачених п.п. 2, 3, 4 ч.1 ст. 76 КК України.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

Судом встановлено, що злочин, у вчиненні якого ОСОБА_6 беззастережно визнав себе винуватим, згідно із ст. 12 КК України є тяжким злочином, від якого потерпілих немає.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_6 цілком розуміє права, визначені ч.4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ст. 472 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом; йому роз`яснені наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України.

Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_6 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватими, цілком розуміє свої права, визначені п.1 ч.4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України.

Узгоджене сторонами в угоді про визнання винуватості покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, а саме: пропонується у межах встановлених в санкції частини статі Особливої частини Кримінального кодексу України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, а також обставини, які пом`якшують покарання, а саме щире каяття.

Обвинувачений ОСОБА_6 раніше судимий; за місцем проживання характеризується посередньо; на обліку у лікаря нарколога, психіатра не перебуває; у скоєному щиро розкаявся.

Враховуючи, що угода про визнання винуватості була укладена обвинуваченим добровільно, відповідає закону і не порушує права, свободи, інтереси сторін та інших осіб, форма та зміст угоди відповідає вимогам КПК та КК України, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання, яка відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

За таких обставин суд вважає доведеним в судовому засіданні те, що обвинувачений ОСОБА_6 своїми умисними діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 294 КК України, - активну участь у масових заворушеннях, що супроводжувалась погромами, за яким належить призначити обвинуваченому узгоджену сторонами угоди про визнання винуватості міру покарання.

Цивільний позов не пред`являвся.

Долю речових доказів суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.
Процесуальних витрат по справі немає.

Запобіжний захід у відношенні обвинуваченого ОСОБА_6 у виді тримання під вартою слід скасувати, звільнивши його з-під варти в залі судового засідання. Під час судового провадження клопотання від прокурора про застосування іншого запобіжного заходу не надходило.
Керуючись ст.ст. 100, 314, 373, 374, 468, 469, 475 КПК України, -
з а с у д и в :
Угоду про визнання винуватості, що укладена 24 квітня 2015 року між старшим прокурором відділу управління нагляду прокуратури Донецької області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_6 - затвердити.

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 294 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 24 квітня 2015 року покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 3 (три) роки, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_6 наступні обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
Контроль за поведінкою засудженого ОСОБА_6 покласти на кримінально-виконавчу інспекцію за місцем його проживання.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_6 у виді тримання під вартою скасувати, звільнивши його з-під варти в залі судового засідання.

Цивільний позов не пред`являвся.

Речові докази по справі:
- мобільний телефон «Nokia», який знаходяться на зберіганні в камері зберігання речових доказів Костянтинівського МВ ГУМВС України в Донецькій області, - повернути ОСОБА_6 ;

- карту пам`яті мікро СД об`ємом 1 Гб, яка зберігається в матеріалах кримінального провадження, - повернути ОСОБА_6 ;

- 8 DWD-R дисків, які зберігаються в матеріалах кримінального провадження, - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Процесуальних витрат по справі немає.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Запорізької області через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його проголошення вручити засудженому, захиснику та прокурору.

Суддя