Справа № 359/7285/14-к
Провадження № 1-КП/359/20/2015
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 квітня 2015 року
Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
прокурора ОСОБА_2 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
адвоката ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
при секретарі ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296, ч. 1 ст. 122 КК України та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296, ч. 1 ст. 122 КК України ,-
До суду надійшло зазначене кримінальне провадження.
Під час судового засідання від прокурора надійшло клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів відносно ОСОБА_8 , оскільки строк дії зазначеного запобіжного заходу спливає 11.04.2015 р. провадження до цього часу не розглянуте, а ризики, які слугували підставою для його обрання не перестали існувати.
Обвинувачений ОСОБА_3 покладається на думку суду.
Адвокат ОСОБА_5 заперечує відносно продовження строку, оскільки прокурор не обгрунтував наявних ризиків.
Обвинувачений ОСОБА_4 та його адвокат покладаються на думку суду.
Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, суд дійшов до такого висновку.
Встановлено, що запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_8 закінується 11.04.2015 року.
У відповідності до вимог ч. 3 ст. 331 КПК України до спливу строку тримання під вартою суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Доцільність продовження тримання обвинуваченого під вартою визначається судом з урахуванням обставин, викладених в ст. ст. 177, 178 цього Кодексу.
Так, згідно з п.1, п.4, п.5 ч.1, ч.2 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є запобігання спробам обвинуваченого переховуватися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню та продовжити кримінальне правопорушення. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити ці дії.
За п.2, п.4 та п.5 ст.178 цього Кодексу суд зобов`язаний оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини; наявність або відсутність у обвинуваченого постійного місця роботи.
Прокурором не доведено наявність ризиків, які слугували обраню запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_9 , тому в клопотанні прокурора слід відмовити.
Крім того встановлено, що ОСОБА_10 засуджений вироком Дарницького районного суд м. Києва від 01 липня 2014 року. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 09 вересня 2014 року, вирок Дарницького районного суду м. Києва від 01 липня 2014 року залишено без змін. Тому виникає необхідність тимчасового залишення обвинуваченого ОСОБА_8 у слідчому ізоляторі, оскільки на даний час він є засудженним вироком, що набрав законної сили і в подальшому може бути переведений до іншої установи для відбування покарання.
Відповідно до ст. 90 КВК України, у порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України, засуджений у разі необхідності провадження слідчих дій у кримінальному провадженні про кримінальне правопорушення, вчинене іншою особою або цією ж особою, за яке вона не була засуджена, чи у зв`язку з розглядом справи в суді може бути тимчасово залишений у слідчому ізоляторі або переведений з арештного дому, виправного центру, дисциплінарного батальйону або колонії до слідчого ізолятора.
Згідно п. 12 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 КПК України, має право вирішувати питання про тимчасове залишення засудженого у слідчому ізоляторі або переведення засудженого з арештного дому, виправного центру, дисциплінарного батальйону або колонії до слідчого ізолятора для проведення відповідних процесуальних дій під час досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених іншою особою або цією самою особою, за які вона не була засуджена, чи у зв`язку з розглядом справи в суді.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне тимчасово залишити обвинуваченого ОСОБА_8 в Київському слідчому ізоляторі № 13 Управління Державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області, у зв`язку із розглядом щодо них кримінального провадження.
Керуючись ст. ст. 177, 178, ст. 331, ч. 2 ст. 369, ст. 370, ч. 3 ст. 371, ст. 372, п. 12 ч. 1 ст. 537, п. 4 ч. 2 ст. 539 КПК України, ст. 90 КВК України, суд, -
В клопотанні прокурора про продовження тримання під вартою строком на 60 днів відмовити.
Обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Бориспіль, у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296, ч. 1 ст. 122 КК України, тимчасово залишити в Київському слідчому ізоляторі № 13 Управління Державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області, для участі у судових засіданнях на час розгляду цього кримінального провадження.
Виконання ухвали доручити начальнику Київського слідчого ізолятора № 13 Управління Державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області.
Ухвала суду окремому оскарженню не підлягає.

Суддя Бориспільського
міськрайонного суду ОСОБА_1