Справа № 591/5179/15-к
Провадження № 1-кс/591/1250/15
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2015 року слідчий суддя Зарічного районного суду м. Суми ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми заяву ОСОБА_3 про відвід прокурора у справі з розгляду скарги на бездіяльність службової особи Прокуратури Сумської області щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань та зобов`язання вчинити певні дії

встановив:
ОСОБА_3 звернувся до Зарічного районного суду м. Суми з заявою про відвід в Прокурора Прокуратури Сумської області ОСОБА_4 з тих підстав, що ним 24.07.2015 року подано до правоохоронних органів заяву про вчинення прокурором ОСОБА_4 злочинів, передбачених ст.ст.256, 366, 396 КК України, тому вважає, що наявні підстави для його відводу.
В судовому засіданні ОСОБА_3 заяву підтримав, просив її задовольнити.
Прокурор проти задоволення заяви про відвід заперечував.
Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи суд, встановив наступне.

23.07.2015 року ОСОБА_3 , діючи також в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_5 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність Прокуратури Сумської області щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Вимоги скарги мотивовані тим, що скаржником подано до Прокуратури Сумської області подано заяву про вчинення злочину, передбаченого ст.375 КК України за фактом винесення Суддею Лебединського районного суду Сумської області ОСОБА_6 завідомо неправосудного судового рішення.

В рамках розгляду цієї скарги заявлено відвід Прокурору Прокуратури Сумської області ОСОБА_4 з тих підстав, що останній приймав участь в іншій справі з розгляду його заяви, 24.07.2015 року подано до правоохоронних органів заяву про вчинення прокурором ОСОБА_4 злочинів, передбачених ст.ст.256, 366, 396 КК України.

Зазначений факт підтверджено талоном повідомленням №0161 від 24.07.2015 року та не спростовано в судовому засіданні.

Згідно зі ст.77 КПК України, прокурор не має права брати участь у кримінальному провадженні: якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, членом сім`ї або близьким родичем сторони, заявника, потерпілого, цивільного позивача або цивільного відповідача; якщо він брав участь у цьому ж провадженні як слідчий суддя, суддя, захисник або представник, свідок, експерт, спеціаліст, перекладач; якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах кримінального провадження або існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості.

ОСОБА_3 посилався на наявність інших обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості.

Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення заяви згідно п.3 ч.1 ст.77 КПК України, слідчий суддя вважає першочерговим тлумачення правової категорії «обґрунтовані сумніви в неупередженості».

На думку суду такими обставинами можуть бути надання прокурором допомоги, консультацій особи до початку або в процесі кримінального провадження, висловлення своєї думки про винуватість, невинуватість особи, перебування у дружніх або неприязних відносинах з учасником кримінального провадження, перебування у службовій, матеріальній чи іншій залежності від них, тощо.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження (ч.2 ст.91 КПК України). Обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Враховуючи зазначені процесуальні норми суд доходить висновку, що доказуванню та належному обґрунтуванню також підлягають обставини, котрі викликають сумніви неупередженості прокурора.

Подача заяви про вчинення злочину не свідчить про упередженість прокурора при розгляді іншої справи, питання про така зацікавленість може виникати в ході проведення досудового розслідування за заявою ОСОБА_3 про вчинення злочинів, передбачених ст.ст.256, 366, 396 КК України, оскільки саме у тому кримінальному провадженні прокурор матиме статус його учасника.
Також, суду не надано доказів внесення відомостей до ЄРДР та початку досудового розслідування за заявою ОСОБА_3 від 24.07.2015 року, не підтверджено, що прокурору ОСОБА_4 надано певний процесуальний статус або пред`явлено підозру.
В процесі розгляді скарги на бездіяльність прокурора щодо невнесення відомостей до ЄРДР прокурор ОСОБА_4 представляє інтереси держави, а не потерпілого чи його доньки, на чому помилково наполягає ОСОБА_3 .

Інститут відводу прокурору запроваджено з метою недопущення порушення конституційної засади змагальності сторін (ст.129 Конституції України), ст.3 КПК України відносно неможливості поєднання однією особою сторони захисту, обвинувачення або розгляду справи.

Проте, прокурор ОСОБА_4 не є процесуальним прокурором у кримінальному провадженні №0000289, тому суд не вважає обґрунтованими доводи заявника стосовно сумнівів у неупередженості прокурора при розгляді цієї справи.

Таким чином, ОСОБА_3 помилково ототожнює процесуальний статус прокурора ОСОБА_4 , який обмежений представництвом інтересів держави, з повноваженнями прокурора кримінальному провадженні №0000289, який спрямований на захист прав потерпілого.

Прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється (ч.1 ст.36 КПК України).
Отже, заява про відвід не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 75, 77 80-81 КПК України, суд -
УХВАЛИВ:
Відмовити в задоволені заяви ОСОБА_3 про відвід Прокурора Прокуратури Сумської області ОСОБА_4 у справі №591/5179/15-к.
Ухвала набирає чинності в момент її проголошення, є остаточною, обов`язкової для виконання та оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1