Справа № 445/1692/14-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/19/15 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області в складі :

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

Суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарях ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ,

з участю прокурорів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

захисника адвоката ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу виконуючого обов`язки прокурора Львівської області ОСОБА_11 в кримінальному провадженні відносно ОСОБА_9 на вирок Золочівського районного суду Львівської області від 06 жовтня 2014 року,

в с т а н о в и л а :

Цим вироком

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Золочева Золочівського району Львівської області, українця, громадянина України, із середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 28.02.2014 року Золочівським районним судом Львівської області за ст. 186 ч. 1 КК України на 240 годин громадських робіт,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 389 ч. 2 КК України та призначено покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік.
На підставі ст. 71 КК України до даного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком Золочівського районного суду Львівської області від 28.02.2014 року та остаточно призначено покарання 1 рік 15 днів обмеження волі.
Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_9 звільнено від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком один рік.
У відповідності до ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_9 протягом іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти про зміну місця проживання та періодично з`являтися для реєстрації в кримінальну виконавчу інспекцію.
ОСОБА_9 визнано винним та засуджено за те, що він, будучи засудженим вироком Золочівського районного суду Львівської області за ст. 186 ч.1 КК України на 240 годин громадських робіт та 03 квітня 2014 року прийнятим на облік у Бродівський МВ КВІ УДДДУ ПВП у Львівській області для відбування покарання, лише 29.04.2014 року почав відбувати покарання при Золочівському міському виробничому житлово-комунальному підприємстві, проте в період з 14 по 21.05.2014 року та з 12.06 по 04.07.2014 року і з 09.07 по 22.07.2014 року не з`являвся за місцем відбування громадських робіт, чим порушив ст. 37 ч. 1 КВК України, а саме ухилився від виконання покарання у виді громадських робіт, відпрацювавши лише 108 із 240 годин.
На вирок суду виконуючий обов`язки прокурора Львівської області ОСОБА_12 подав апеляційну скаргу, в якій вважає вказаний вирок суду незаконним і таким, що підлягає скасуванню з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, а також у зв`язку із невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Вказує, що ухвалюючи вирок, суд першої інстанції не дотримався вимог ч. 2 ст. 65 КК України, відповідно до яких особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів і безпідставно застосував до засудженого ОСОБА_9 положення ст. 75 КК України, звільнивши його фактично від відбування покарання, яке належало відбувати реально.

Просить вирок суду скасувати з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, а також у зв`язку із невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, ухвалити новий вирок яким засудити ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 389 КК України до покарання у виді 1 року обмеження волі. На підставі ст. ст. 71, 72 КК України обвинуваченому призначити покарання у вигляді 1 року 15 днів обмеження волі.

Заслухавши доповідь судді, міркування прокурора, який просив задоволити апеляційну скаргу, думку обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника адвоката ОСОБА_10 , які просили вирок суду залишити без змін, розглянувши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Так, як вбачається із матеріалів кримінальної справи суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини вчиненого обвинуваченим злочину. Висновок суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, при обставинах, вказаних у вироку суду, ґрунтуються на зібраних по справі доказах, через що досліджувалися в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України і ніким з учасників процесу не оскаржують ся, та яким суд дав належну оцінку.

Дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 389 КК України як ухилення від відбування громадських робіт особою, засудженою до цього покарання.

Та, призначаючи вид та розмір покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , суд першої інстанції врахував характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого ним злочину, його наслідки, особу винуватого, який раніше судимий, його характеристику з місця проживання, щире каяття, що являється обставиною, яка пом`якшує покарання, обставин, які обтяжують покарання суд не вбачав, та, на думку колегії суддів, обґрунтовано, з дотриманням вимог ст. 65 КК України призначив обвинуваченому покарання у виді обмеження волі, звільнивши його при цьому від його відбування з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Доводи прокурора про те, що звільнення обвинуваченого ОСОБА_9 від відбування покарання з випробуванням є невірним, оскільки суд першої інстанції при постановленні вироку не дотримався вимог ч. 2 ст. 65 КК України, колегія суддів вважає безпідставними.

Крім цього, при перевірці даного вироку суду істотних порушень вимог кримінально процесуального закону, які могли стати підставою для скасування вироку, колегією суддів не встановлено.
На підставі викладеного колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, а тому відмовляє прокурору в задоволенні його апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418 та 419 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу виконуючого обов`язки прокурора Львівської області ОСОБА_11 залишити без задоволення, а вирок Золочівського районного суду Львівської області від 06 жовтня 2014 року відносно ОСОБА_9 без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Головуючий
Судді