1Справа № 335/5658/15-к 1-кс/335/2992/2015
УХВАЛА
11 червня 2015 року слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 ,прокурора ОСОБА_4 , заявника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м.Запоріжжя скаргу ОСОБА_5 на бездіяльність слідчого СВ Орджонікідзевського РВ ЗМУ ГУ МВС України в Запорізькій області, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна,
Заявник ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя із скаргою на бездіяльність слідчого СВ Орджонікідзевського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна. В обґрунтування скарги заявник зазначив наступне.
У лютому 2015 року ОСОБА_5 дізнався від своєї знайомої ОСОБА_6 про те, що вона користується індивідуальним сейфом № НОМЕР_1 , який належить АКБ «Індустріалбанк» та розташований в приміщені вказаного банку за адресою: м. Запоріжжя, вул. 40 років Радянської України 39-д.
ОСОБА_6 повідомила, що на даний час потреба в користуванні вказаним сейфом у неї відсутня. Після чого він звернувся до неї з пропозицією на користування вказаним сейфом, на що отримав попередню згоду. У подальшому він та ОСОБА_6 звернулися до приватного нотаріуса, де уклали довіреність на право користування вказаним сейфом.
З лютого 2015 року ОСОБА_5 почав зберігати у вказаному сейфі свої власні грошові кошти та дорогоцінні метали. Вищевказане майно я маю можливість впізнати за характерними властивостями, а саме за банківської стрічкою, якої перетягнуті банкноти та відповідними відмітинами на золотих банківських злитках.
На початку травня 2015 року в щотижневику «Правда» мені стало відомо, що ніби то співробітник АКБ «Індустріалбанк», використовуючи своє службове становище, заволодів грошовими коштами клієнтів вказаного банку, а саме грошовими коштами з індивідуальних сейфів.
Оскільки я зберігав свої грошові кошти в одному з банківських сейфів АКБ «Індустріалбанк», про які була написана стаття в газеті, він почав хвилюватися за свої грошові кошти та вирішив перевірити наявність його грошових коштів та дорогоцінних металів, які ОСОБА_5 зберігав в індивідуальному сейфі АКБ «Індустріалбанк».
З того приводу він звернувся до банківської установи з вимогою надати йому доступ до індивідуального сейфу № НОМЕР_1 , в якому зберігалися його власні грошові кошти та банківські метали, однак робітники банку повідомили йому, що не можуть надати доступ до вказаного банківського сейфу, при цьому мотивувати свої дії вони відмовились.
Тому зробив висновок, що можливо, його грошові кошти та дорогоцінний банківський метал стали об`єктом шахрайських дій службових осіб АКБ «Індустріалбанк».
Враховуючи викладене,він звернувся до Орджонікідзевського райвідділу міліції із заявою про вчинення відносно нього кримінального правопорушення.
У подальшому в травні 2015 року в рамках вищевказаногокримінальногопровадженнягрошовікошти та дорогоцінні метали ОСОБА_5 вилученослідчим СВ Орджонікідзевського РВ ЗМУ ГУМВС України в ОСОБА_7 на підставіухвалислідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя.
08.06.2015 ОСОБА_5 звернувся до слідчого ОСОБА_3 з клопотанням про повернення вказаних грошових коштів та дорогоцінних металів, на що отримав відмову, яка мотивована тим, що вказані грошові кошти долучені до матеріалів кримінального провадження.
У судовому засіданні заявник підтримав доводи, викладені у скарзі, просив скаргу задовольнити у повному обсязі.
Прокурор, слідчий у судовому засіданні проти задоволення скарги заперечували, зазначили, що ОСОБА_5 по даному кримінальному провадженню має статус свідка, в зв`язку з чим його клопотання згідно ст. 220 КПК України задоволенню не підлягає.
Розглянувши матеріали скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, володільцем тимчасово вилученого майна на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами ст. 169 цього Кодексу.
Досудовим розслідуванням встановлено, що в квітні 2015 року в газеті «Правда» вийшла стаття про те, що робітник банку «Індустріалбанк», використовуючи свої службові повноваження шахрайським шляхом заволоділа майном клієнтів банку. Заявник ОСОБА_5 був допитаний в якості свідка по даному кримінальному провадженню. Ухвалою слідчого судді було надано тимчасовий доступ до речей та документів до індивідуального сейфу № 0023 ПАТ АКБ «Індустріалбанк» з можливістю що вилучення майна, що зберігається в індивідуальному сейфі.
Також встановлено, що клієнт ПАТ АКБ «Індустріалбанк» ОСОБА_6 , яка перебуває у дружніх стосунках з заявником, користується індивідуальним сейфом № НОМЕР_1 , який належить ПАТ АКБ «Індустріалбанк» та розташований в приміщені вказаного банку за адресою: м. Запоріжжя, вул. 40 років Радянської України 39-д. Вона повідомила ОСОБА_5 , що на даний час потреба в користуванні вказаним сейфом у неї відсутня, та на прохання заявника оформила на його ім`я довіреність з правом користування вказаного банківського індивідуального сейфу, в зв`язку з чим ОСОБА_5 помістив у вказаний сейф на зберігання власне майно, яке на підставі ухвали слідчого судді від 18.05.2015 року про надання тимчасового доступу до речей, було вилучено.
Оскільки ухвалою слідчого судді від 18.05.2015року прямо не надавався дозвіл на вилучення речей, які належать на праві приватної власності заявнику, вони вважаються тимчасово вилученим майном.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.169 КПК України - тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено, зокрема, увипадку, передбаченому частиною п`ятою статті 171 цього Кодексу.
Згідно ч.5 ст.171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
Частиною 6 ст.173 КПК України передбачено, що ухвалу про арешт тимчасово вилученого майна слідчий суддя, суд постановляє не пізніше сімдесяти двох годин із дня находження до суду клопотання, інакше таке майно повертається особі, у якої його було вилучено.
Таким чином, статті 170-174 КПК України регулюють процесуальний порядок арешту майна в ході досудового слідства. Вирішення питання про арешт майна зазначеними правовими нормами віднесено до компетенції слідчого судді. Клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
Однак, слідчий після проведення тимчасового доступу до індивідуального сейфу № 0023 ПАТ АКБ «Індустріалбанк», який розташований в приміщені вказаного банку за адресою: м. Запоріжжя, вул. 40 років Радянської України 39-дне звертався до слідчого судді з відповідним клопотанням, тому, в даному випадку, вилучені належні заявнику ОСОБА_5 речіповинні бути негайно повернуті власнику.
Статтею 41 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Крім того, статтею 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Таким чином, слідчим у кримінальному провадженні безпідставно не повернуто тимчасово вилучене майно, належне ОСОБА_5 .
Частиною 2 ст.307 КПК України визначено, що за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого під час досудового розслідування, ухвала слідчого судді може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.
Враховуючи, що до цього часу заявнику ОСОБА_5 не повернуті належні їм речі, на вилучення яких прямо не надавався дозвіл ухвалою слідчого судді про надання тимчасового доступу, слідчий суддя приходить до висновку, що слідчим допущена бездіяльність, яка полягає у неповерненні тимчасового вилученого майна, тому скарга ОСОБА_5 на бездіяльність слідчого підлягає задоволенню та слідчий суддя вважає за необхідне зобов`язати слідчого вчинити дії щодо повернення заявникові вилученого майна, зазначеного в протоколі вилучення майна.
Керуючись ст. ст. 303-307, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -
Скаргу ОСОБА_5 на бездіяльність слідчого, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна задовольнити.
Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення на дану ухвалу слідчого судді може бути подано під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя: ОСОБА_1