провадження № 1-КП/243/221/2015
справа № 243/2261/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 березня 2015 року
Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючої - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
представника потерпілого ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Слов`янська Донецької області кримінальне провадження за обвинуваченням
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Слов`янська Донецької області, громадянина України, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , середньо-спеціальна освіта, офіційно не працевлаштованого, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , судимого:
09 січня 2015 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ст.ст. 75, 76, ч.2 ст. 289 КК України до п`яти років позбавлення волі із випробуванням та іспитовим строком на три роки,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, -
В С Т А Н О В И В :
16 листопада 2014 року приблизно о 16 годині 00 хвилин, водій ОСОБА_6 , керуючи технічно справним автомобілем ВАЗ 2108, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , порушив правила безпеки дорожнього руху, що виразилося в порушенні ним вимог п.п. 2.9 «а», 14.6 «а», «в» Правил дорожнього руху України, що спричинило дорожньо-транспортна пригода, при наступних обставинах.
16 листопада 2014 року приблизно о 16 годині 00 хвилин ОСОБА_6 , діючи в порушення вимог п.п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, який наказує:
п. 2.9, - водієві забороняється:
а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`янінні або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин;
перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно справним автомобілем ВАЗ 2108, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , рухаючись по проїзній частині вул. Володарського м. Слов`янська Донецької області, в напрямку с. Билбасівка Слов`янського району, Донецької області, на перехресті вул. Володарського та пров. Горовий, водій ОСОБА_6 , діючи необережно в порушення п.14.6 «а», «в» Правил дорожнього руху України, згідно яких, - п. 14.6 обгін заборонений:
«в» ближче ніж за 50 м перед пішохідним переходом у населеному пункті і 100 м - поза населеним пунктом;
проявляючи злочинну самовпевненість, здійснив обгін, на перехресті дорогі, в безпосередній близькості до пішохідного переходу, невстановленого в ході досудового розслідування мікроавтобуса, і , внаслідок чого на пішохідному переході здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_7 , який перетинав пішохідний перехід зліва направо по ходу руху автомобіля ВАЗ 2108 реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 .
В результаті даної дорожньо-транспортної події був смертельно травмований пішохід ОСОБА_7 , котрому були заподіяні множинні садна на шкірі обличчя і волосистої частини голови, садна на шкірі лівого колінного суглоба і лівої гомілки, закритий перелом лівої плечової кістки зі зміщенням уламків, розгинальний перелом тіла шостого шийного хребця з крововиливами в оболонки спинного мозку і вираженими крововиливами в навколишні м`язи, повні переломи 2-9 ребер зліва по близько хребетної і передні підмишічній лініях з ушкодженням пристіночної плеври і вираженими крововиливами в навколишні м`язи, розриви лівої легені, забій легенів, розрив серця, крововилив у близько ниркову клітковину, переломи клубових кісток з вираженими крововиливами в навколишні м`язи, лівосторонній гемоторакс ( близько 700 мл. крові в лівій плевральній порожнині), гемоперикард (близько 100 мл. кромі в порожнині серцевої сорочки), переважне недокрів`я внутрішніх органів, набряк головного мозку. Дані тілесні ушкодження утворилися безпосередньо перед смертю в дуже швидкій послідовності один за одним, практично одномоментно, складаються в причинному зв`язку зі смертю, і у живої людини мали б ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент їх заподіяння.
Допущенні водієм ОСОБА_6 порушення вимог п.п. 2.9 «а»; 14.6 «а», «в» Правил дорожнього руху України, знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної події, яка призвела до настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді смертельного травмування потерпілого ОСОБА_7 ..
В судовому засіданні ОСОБА_6 свою провину визнав повністю та пояснив, що дійсно 16 листопада 2014 року був неробочий день. Він перебував на ринку у м. Слов`янську, де випив дві пляшки пива. Він був прийнятий на роботу у фірму «Неон» водієм, а тому мав доступ до автомобіля, що належав керівнику фірми ОСОБА_8 .. Він вирішив, взяти без дозволу автомобіль ОСОБА_9 та поїхати додому переодягтися, а потім повернути автомобіль на місце. Господаря автомобіля він не попереджав про свої дії, оскільки знав, що останній йому не дозволить взяти автомобіль. Вирішив, що ніхто не дізнається, що він брав автомобіль. Після чого, він пішов до місця зберігання автомобіля, сів за кермо та поїхав. На перехресті вул. Володарського та провул. Горового відсутня була розмітка пішохідного переходу, однак, оскільки він постійно проживає у даній місцевості та неодноразово їздив цією дорогою, йому було відомо, про те, що тут неможна здійснювати обгін. Однак транспортний засіб, який рухався перед ним, рухався дуже повільно, а тому він вирішив його обігнати. Коли він його обганяв, то побачив, що по пішохідному переходу рухається чоловік похилого віку, він нажав на гальма, та повернув кермо вправо, однак це не допомогло, і він збив чоловіка. Він відразу зупинився, підбіг до нього, пульс не відчувався, після чого викликав швидку допомогу. У вчиненому розкаюється, просить його суворо не карати. Позов потерпілого визнав у повному обсязі в частині стягнення матеріальної шкоди. Позов в частині стягнення з нього моральної шкоди визнав частково, оскільки у нього відсутні кошти на відшкодування цієї шкоди, вважає її значною.
Потерпілий ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснив, що він проживав разом із батьком ОСОБА_7 16 листопада 2014 року йому зателефонували з номеру його батька та повідомили, що його батька збив автомобіль, повідомили куди треба прийти. Місце ДТП знаходиться неподалік від їх місця проживання. Коли він прийшов туди, то побачив, що його батько лежить на дорозі, поряд знаходиться автомобіль, там перебувають працівники міліції та обвинувачений. Вважає, що оскільки обвинувачений заподіяв смерть його батькові, то його слід покарати найсуворіше, як того передбачає закон. Позов підтримав у повному обсязі з підстав, наведених у позовній заяві. Просить стягнути з обвинуваченого матеріальну шкоду, яка полягає у витратах на похорони ОСОБА_7 у розмірі 6781 грн. 00 коп. Щодо відшкодування моральної шкоди, зазначив, що він не працює, оскільки на сьогодні важко влаштуватися на роботу, батько ОСОБА_7 його утримував на свою пенсію, внаслідок його смерті, він втратив єдиний дохід на існування. Крім того зазначив, що зараз у зв`язку смертю мобілізованого у АТО держава виплачує біля 600 000 грн., а тому вважає, що розмір моральної шкоди у сумі 499380 грн(чотириста десять розмірів мінімальної заробітної плати) є таким, що відповідає його глибині страждань у зв`язку із втратою близької людини.
Представник потерпілого ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав позов свого довірителя, однак щодо призначення покарання, ствердив, що обвинуваченому слід дати мінімальне покарання, оскільки у іншому випадку у його довірителя буде мало шансів отримати матеріальне відшкодування від обвинуваченого.
Крім наведеного, висновок суду про винність обвинуваченого ОСОБА_6 у скоєнні інкримінованого йому діяння, ґрунтується на наступних доказах, досліджених у судовому засіданні:
У відповідності до протоколу огляду місця події від 16 листопада 2014 року з фототаблицями, зафіксовано ділянку місцевості на перехресті вул. Володарського та провул. Горового у м. Слов`янську Донецької області, де вчинена ДТП, а саме:стан дорожнього покриття(сухе), зафіксована дорожня розмітка пішохідного переходу, та дорожні знаки 5.35.1 та 5.35.2, зафіксоване місце розташування транспортного засобу та трупу особи чоловічого полу, ділянка освітлюється вуличними ліхтарями, оглянутий транспортний засіб та зафіксовані пошкодження у транспортному засобі, оглянутий труп особи чоловічої статі, складена схема вчинення ДТП, транспортний засіб доставлений на тимчасову стоянку;
У відповідності до висновку щодо результатів медичного огляду № 312, складеному о 17 год. 50 хв. 16 листопада 2014 року, ОСОБА_6 перебував у стані алкогольного сп`яніння;
Згідно із свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, власником автомобілю ВАЗ 2108, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , зареєстрований ОСОБА_8 ;
Згідно із полісом № АІ /2016629 автомобіль ВАЗ 2108, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_8 застрахував цивільно-правову відповідальність;
У відповідності до висновку експерта № 821 від 16 листопада 2014 року, при дослідженні трупа ОСОБА_7 були виявлені множинні садна на шкірі обличчя і волосистої частини голови, садна на шкірі лівого колінного суглоба і лівої гомілки, закритий перелом лівої плечової кістки зі зміщенням уламків, розгинальний перелом тіла шостого шийного хребця з крововиливами в оболонки спинного мозку і вираженими крововиливами в навколишні м`язи, повні переломи 2-9 ребер зліва по близько хребетної і передні підмишічній лініях з ушкодженням пристіночної плеври і вираженими крововиливами в навколишні м`язи, розриви лівої легені, забій легенів, розрив серця, крововилив у близько ниркову клітковину, переломи клубових кісток з вираженими крововиливами в навколишні м`язи, лівосторонній гемоторакс ( близько 700 мл. крові в лівій плевральній порожнині), гемоперикард (близько 100 мл. крові в порожнині серцевої сорочки), переважне недокрів`я внутрішніх органів, набряк головного мозку. Дані тілесні ушкодження утворилися безпосередньо перед смертю в дуже швидкій послідовності один за одним, практично миттєво, складаються в причинному зв`язку зі смертю, і у живої людини мали б ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент їх заподіяння. Характер, локалізація та механізм утворення ушкоджень удар, струс, тертя вказують на те, що вони могли утворитися в умовах автомобільної травми при наїзді рухомого транспортного засобу на пішохода. Причиною смерті ОСОБА_7 явилася отримана ним сукупна тупа травма шиї та тулуба, яка супроводжується переломом шийного відділку хребта з крововиливами під оболонки спинного мозку, множинними лівосторонніми переломами кісток таза та лівої плечової кістки, ускладнена розвитком явищ шоку крововтрати;
У відповідності до висновку експерта № 268 від 19 лютого 2015 року, в даній дорожній ситуації, водій автомобіля ВАЗ 2108 держ. Номер НОМЕР_2 ОСОБА_6 повинен був керуватися вимогами п.14.6 «а», «в» Правил дорожнього руху України, тобто для забезпечення безпеки дорожнього руху, водій ОСОБА_6 повинен був відмовитися від виконання маневру обгону на перехресті та на відстані ближчою ніж 50 м., від пішохідного переходу. З технічної точки зору, в умовах розглянутої дорожньої ситуації, водій автомобіля ВАЗ 2108, держ. номер НОМЕР_2 ОСОБА_6 , виконуючи вимоги п.14.6. «а», «в» Правил дорожнього руху України, мав технічну можливість запобігти даній дорожньо-транспортній пригоді.
З технічної точки зору, в даній дорожній ситуації, дії водія автомобіля ВАЗ 2108 держ. номер НОМЕР_2 ОСОБА_6 , які не відповідали вимогам п.14.6 «а», «в « ПДР України, знаходилися у причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди;
Згідно із постановою про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 19 листопада 2014 року, а також розписки, транспортний засіб ВАЗ 2108, держ. номер НОМЕР_2 визнано речовим доказом та передано під розписку ОСОБА_8 ;
Суд приймає до уваги протоколи слідчих дій та вважає їх допустимими доказами, оскільки вони вчинені у відповідності до норм чинного КПК України.
Суд приймає до уваги як достовірні докази висновки експертиз, оскільки вони проведені компетентними спеціалістами, узгоджуються з іншими об`єктивними доказами по справі.
У відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України суд, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження інших доказів, а саме показання свідка ОСОБА_8 , стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються.
Сукупність наведених і оцінених судом доказів переконує в тому, що обвинувачений ОСОБА_6 , будучи особою, яка керує транспортним засобом, своїми необережними діями скоїв порушення вимог п.п.2.9 «а», 14.6 «а», «в» Правил дорожнього руху України, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_7 , і його дії правильно кваліфіковані за ч.2 ст. 286 КК України.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 , виду і міри покарання, суд у відповідності до ст. 65 КК України, приймає до уваги конкретні обставини вчиненого обвинуваченим, ступінь тяжкості вчиненого злочину, сукупність всіх характеризуючих його обставин, віднесення його законодавцем до категорії тяжких, характер і ступінь його суспільної небезпеки, характер дій обвинуваченого у здійсненні ним злочинних намирів, ступінь майнових та моральних втрат потерпілого, дані про особу ОСОБА_6 , який у відповідності до характеристики по місцю проживання характеризується позитивно, за характеристикою з місця відбування військової служби та навчання характеризується позитивно, у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра на обліку не перебуває, матеріальну та моральну шкоду не відшкодував, від дій обвинувачення наявні тяжкі наслідки. Судимий 09 січня 2015 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ст.ст. 75, 76, ч.2 ст. 289 КК України до п`яти років позбавлення волі із випробуванням та іспитовим строком на три роки.
Обставиною, що обтяжує покарання, згідно ст. 67 КК України, суд визнає вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння;
Обставиною, що пом`якшує покарання, згідно із ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю злочину.
При цьому, суд приймає до уваги встановлені фактичні обставини по провадженню, ступінь тяжкості скоєного злочину, наявність обставини, що обтяжує покарання, наявність обставин, що пом`якшують покарання, характер та мотиви протиправних дій, враховуючи вищеприведені характеристики особистості обвинуваченого, попередню позитивну соціальну поведінку обвинуваченого, ступінь небезпечності особистості обвинуваченого для суспільства, ту обставину, що його діяльність, безпосередньо не пов`язана із керуванням транспортного засобу, і його заробіток(дохід) не залежить напряму від керування транспортним засобом, думку потерпілого, який наполягав на самому суворому покаранні обвинуваченого, яке передбачено законом, позицію сторони обвинувачення, враховуючи характер злочину, який відноситься законодавцем до злочинів необережної форми вини, наслідки злочину, суд визнає необхідним і достатнім призначити ОСОБА_10 покарання у виді позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами в межах санкції інкримінованої статті Особливої частини Кримінального Кодексу України.
У відповідності до ч.4 ст. 70 КК України, за правилами, передбаченими в частині першій-третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 КК України.
Згідно ч.2 ст. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року №7, коли особа, щодо якої було застосоване звільнення від відбування покарання з випробуванням, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання покарань не допускається.
З огляду на викладене, у відповідності до ч.4 ст. 70 КК України, при призначенні покарання, суд вважає, що вирок Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 09 січня 2015 року за яким ОСОБА_6 засуджено за ст.ст. 75, 76, ч.2 ст. 289 КК України до п`яти років позбавлення волі із випробуванням та іспитовим строком на три роки, повинен виконуватись самостійно.
Розв`язуючи цивільний позов, суд виходив з наступного.
У відповідності до ч.3 ст. 1187 ЦК України, особа, яка неправомірно заволоділа транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, завдала шкоди діяльністю щодо його використання, зберігання, або утримання, зобов`язана відшкодувати її на загальних підставах.
За змістом вироку Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 09 січня 2015 року, обвинувачений ОСОБА_6 визнаний винним у вчиненні незаконного заволодіння транспортного засобу ВАЗ 2108, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_8 ..
У відповідності до ст. 1201 ЦК України, особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати. Допомога на поховання, одержана фізичною особою, яка зробила ці витрати, до суми відшкодування шкоди не зараховується.
У відповідності до ст.1 ЗУ «Про поховання та похоронну справу», поховання діяльність відповідних органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб у межах повноважень, визначених цим Законом, а також суб`єктів господарювання, спрямована на:
забезпечення належного ставлення до тіла (останків, праху) померлого(далі тіла);
Забезпечення права громадян на захоронення їхнього тіла відповідно до їх волевиявлення, якщо таке є;
Створення та експлуатацію об`єктів, призначених для поховання, утримання і збереження місць поховання організацію і проведення поховань померлих та або загиблих ;
надання ритуальних послуг, реалізацію предметів ритуальної належності.
З врахуванням положень вищенаведених статей чинного законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, суд приходить до висновку, що позов потерпілого в частині стягнення матеріальної шкоди з обвинуваченого підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
В судовому засіданні потерпілим доведений розмір витрат на поховання в сумі 5358 грн., та підтверджується чеком з КП «Контори похоронного обслуговування» на суму 2508 грн., прибутковим касовим ордером від 17 листопада 2014 року про сплату коштів за труну в сумі 2850 грн. Щодо проведення заказаного поминального обіду на суму 1425 грн., то за змістом вищевказаних вимог ст. 1201 ЦК України , ст.1 ЗУ «Про поховання та похоронну справу», витрати на організацію поминального обіду не входить до організації та проведення поховання, а тому у цій частині позову слід відмовити.
Розв`язуючи спір в частині стягнення моральної шкоди в сумі 499 380 грн., суд виходив з наступних міркувань.
З огляду на положення частини 5 статті 23 Цивільного кодексу України моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частиною першою ст. 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Згідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України у пункті 3 своєї Постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди» № 4 від 31.03.1995 року під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Пункт 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами та доповненнями) роз`яснює, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин, навівши в рішенні відповідні мотиви. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого та тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках.
Приймаючи до уваги встановлені при розгляді справи безспірні обставини, виходячи з засад розумності, виваженості і справедливості, з врахуванням того, що потерпілий втратив близьку йому людину, суд встановлює суму відшкодування моральної шкоди у розмірі 200 000 гривень, яка на думку суду знайшла своє підтвердження у судовому засіданні.
Долю речових доказів суд вирішує у відповідності до норм ст. 100 КПК України.
У відповідності до ст. 118 КПК України, процесуальні витрати зокрема складаються із витрат, пов`язаних із залученням експертів.
За змістом ст. 122 КПК України, яка передбачає порядок здійснення оплати витрат, пов`язаних із залученням експертів, залучення стороною обвинувачення експертів спеціалізованих державних установ здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з державного бюджету.
У відповідності до ст. 124 КПК України, яка передбачає розподіл процесуальних витрат, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
З огляду на викладене, з врахуванням вимог ст. 124 КПК України, суд вважає, що з обвинуваченого слід стягнути в прибуток держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта у розмірі 613 грн. 80 коп..
Керуючись ст.ст. 368, 370, 373-374 КПК України, суд, -
З А С У Д И В:
Визнати ОСОБА_6 винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
Призначити ОСОБА_6 покарання за ч.2 ст. 286 КК України у виді 4(чотирьох) років позбавлення волі із позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3(три) роки.
У відповідності до ч.4 ст. 70 КК України, ОСОБА_6 за сукупністю злочинів за даним вироком та вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 09 січня 2015 року остаточно призначити покарання у виді 4(чотирьох) років позбавлення волі із позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3(три) роки, а вирок Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 09 січня 2015 року, за яким ОСОБА_6 призначено покарання за ст.ст. 75, 76, ч.2 ст. 289 КК України у виді п`яти років позбавлення волі із випробуванням та іспитовим строком на три роки, виконувати самостійно.
Строк відбуття покарання ОСОБА_6 рахувати з моменту затримання.
Захід забезпечення кримінального провадження ОСОБА_6 не обирався.
транспортний засіб ВАЗ 2108, держ. номер НОМЕР_2 , який згідно із постановою про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 19 листопада 2014 року, визнано речовим доказом та передано під розписку ОСОБА_8 , - після вступу вироку в законну силу залишити ОСОБА_8 за належністю.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта в сумі 613(шістсот тринадцять) грн. 80 коп..в дохід держави.
ПозовОСОБА_5 до ОСОБА_6 задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНН НОМЕР_6 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , 5358 (п`ять тисяч триста п`ятдесят вісім) грн. матеріальної шкоди та 200 000(двісті тисяч) моральної шкоди.
В решті позову відмовити.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до суду апеляційної інстанції через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області, протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим в той же строк з моменту вручення копії вироку. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Вирок складено у єдиному екземплярі у нарадчій кімнаті.

Головуюча-суддя: ОСОБА_1