АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/61/15 Справа № 182/6774/14-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати апеляційного суду Дніпропетровської області з кримінальних справ в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5
за участю : прокурора ОСОБА_6
обвинуваченої ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції кримінальне провадження № 0000439, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 18.06.2014 року, за апеляційною скаргою заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_8 на вирок Нікопольського мпіськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 вересня 2014 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Нікополь Дніпропетровської області, громадянка України, судимостей не маюча

Засуджена:

- за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у вигляді вісімдесяти годин громадських робіт;

- за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді обмеження волі строком на два роки.

На підставі ч. 1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, призначено покарання ОСОБА_7 у вигляді обмеження волі строком на два роки.

На підставі ст.75 КК України із застосуванням ст.76 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання, якщо вона протягом одного року не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки, а саме протягом визначеного іспитового строку не буде виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомлятиме кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання і роботи.

В С Т А Н О В И Л А :
Згідно вироку суду, ОСОБА_7 визнана винною та засуджена за вчинення кримінальних правопорушень за наступних обставин:

18.06.2014 року близько о 15.00 годин, знаходячись у вагоні № 3 пасажирського поїзду № 119 сполученням Запоріжжя Львів, який знаходився у русі на території Нікопольського району, Дніпропетровської області, діючи умисно в особистих інтересах, скориставшись відсутністю сторонніх осіб, реалізуючі свій злочинний умисел, таємно вчинила викрадення мобільного телефону марки Pantch PC -7300L вартістю 273 грн. 33 коп., який належав ОСОБА_9 , чим заподіяла потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на вказану суму.

З місця злочину зникла, розпорядившись викраденим за власним розсудом.

Крім того ОСОБА_7 24.06.2014 року близько о 10.15 годин, знаходячись на пероні станції Нікополь в м. Нікополь, Дніпропетровської області, діючи умисно в особистих інтересах, з корисливих мотивів, скориставшись відсутністю поруч сторонніх осіб, реалізуючі свій злочинний умисел, повторно, таємно викрала у ОСОБА_10 мобільний телефон марки Nokia та шкіряний чохол на суму 500 грн., чим заподіяла потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду на вказану суму.

Але виконавши всі дії направлені на заволодіння майном, не змогла розпорядитися викраденим, так як була викрита працівниками міліції.

В апеляції прокурор, не оспорюючи фактичні обставини скоєних ОСОБА_7 кримінальних правопорушень та їх юридичну кваліфікацію, вважає, що суд, призначив покарання обвинуваченій таке, яке не може бути застосоване. Просить вирок районного суду скасувати, та ухвалити свій вирок, призначивши ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 185 КК України вісімдесят годин громадських робіт, за ч. 2 ст. 15. ч. 2 ст. 185 КК України позбавлення волі строком на 2 роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням призначити ОСОБА_7 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням, з встановленням іспитового строку в 1 рік.

Відповідно до п.п. 2, 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_7 обов`язки протягом іспитового строку: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції: повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи.

В іншій частині вирок залишити без змін.

На думку прокурора судом першої інстанції при постановленні вироку були допущені порушення вимог п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, п. 2 ч. 1 ст. 420 та ч. 1 ст. 421 КПК України.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора, яка підтримала апеляцію і просила скасувати вирок суду і постановити новий вирок, обвинувачену ОСОБА_7 яка просила вирок суду залишити без змін, а апеляцію без задоволення, виступ обвинуваченої в судових дебатах та з останнім словом в яких вона просила вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали справи в межах поданої апеляції, обговоривши її доводи, колегія суддів вважає, що апеляція підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_7 у скоєнні злочинів, за які її засуджено, відповідає фактичним обставинам справи і ґрунтується на зібраних у справі і ретельно досліджених в судовому засіданні доказах, викладених у вироку, та в апеляції не оспорюються, а тому згідно ч.1 ст. 404 КПК України апеляційним судом не перевіряються.

Судом дана оцінка доказам, зібраним у справі і дії обвинуваченої ОСОБА_7 обґрунтовано кваліфіковано за ч. 1 ст. 185 КК України як крадіжка чужого майна та ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України як замах на крадіжку чужого майна скоєний повторно.

Докази, зібрані по справі є допустимими, достатніми та достовірними.

Що стосується тверджень апеляції про неправильне застосування кримінального закону при призначенні покарання, то колегія суддів вважає що вони заслуговують на увагу та ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Як було встановлено судом першої інстанції, дійсно ОСОБА_7 має на утриманні двох малолітніх дітей, 2011 та 2012 року народження.

Згідно ч.3 ст.61 КК України обмеження волі не застосовується до неповнолітніх, вагітних жінок і жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що місцевим судом було неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, зокрема ст. 61 КК України. Обвинуваченій ОСОБА_7 покарання, яке з огляду на її сімейний стан, а саме на наявність у неї на утриманні двох малолітніх дітей не може бути застосоване.

В зв`язку з тим, що на утриманні обвинуваченої ОСОБА_7 знаходяться двоє малолітніх дітей, судимостей немає, наявність пом`якшуючих покарання обставин у виді щиросердного каяття та відшкодування завданої шкоди, задовільну характеристику за місцем проживання, колегія суддів дійшла висновку, що їй слід призначити покарання на ч.1 ст.185 КК України у виді громадських робіт, за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 у вигляді позбавлення волі та із застосуванням ст.ст.75,76 КК України звільнивши її від відбування покарання з іспитовим строком.

На підставі викладеного, керуючись п. 3 ч.1 ст.407, 409, ст.414, ст. 420 КПК України, колегія суддів, -
З А С У Д И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь в розгляді кримінального провадження судом першої інстанції задовольнити, вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 вересня 2014 року щодо ОСОБА_7 в частині призначення покарання скасувати.

ОСОБА_7 визнати винною у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185, та ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України та призначити їй покарання: за ч.1 ст.185 КК України у вигляді 80 годин громадських робіт, за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 2(два) роки.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_7 покарання у вигляді позбавлення волі на строк 2(два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням встановивши іспитовий строк 1(один) рік.

Відповідно до п.п. 2, 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_7 обов`язки протягом іспитового строку: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи.

Вирок апеляційного суду набирає чинності з моменту його проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом трьох місяців з моменту проголошення вироку.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4