Дата документу Справа № 315/200/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ЄУ № 315/200/15-к Головуючий у 1-й інстанції
Провадження № 11- кп/778/1148/15 ОСОБА_1
Категорія ч.1 ст. 366 , Доповідач в апел. інстанції
ч.2 ст. 191 КК України ОСОБА_2

ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі апеляційну скаргу заступника прокурора області ОСОБА_8 на вирок Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 02 квітня 2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець та житель АДРЕСА_1 , раніше судимий:

Гуляйпільським районним судом Запорізької області за ч.1 ст. 199, ч.1,4 ст. 358 КК України до штрафу в сумі 850 грн.,

визнаний винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 191, ч.1 ст. 366 КК України і йому призначено покарання:

· за ч.2 ст. 191 КК України у вигляді 2 років обмеження волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організіційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій строком на 2 роки;

· за ч.1 ст. 366 КК України у вигляді 1 року обмеження волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій строком на 1 рік.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у вигляді 2 років обмеження волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій строком на 2 роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік.

На підставі ст. 76 КК України покладено обов`язки не виїзджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання або роботи.

В апеляційній скарзі прокурор не оспорюючи доведеність вини та кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_7 , вказує на необхідність скасування вироку суду у зв`язку з його незаконністю та необгрунтованістю, внаслідок неправильного застосування закону про кримінальну відповідальність. Просить вирок скасувати в частині призначеного покарання, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст. 191 КК України у вигляді 2 років обмеження волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням адміністративно-господарських та організаційно-розпорядчих функцій строком на 2 роки; за ч.1 ст. 366 КК України призначити ОСОБА_7 покарання у вигляді 1 року обмеження волі з позбавленням права обіймати посади пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських фунцій строком на 1 рік. На підставі ст. 70 КК україни, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання у вигляді 2 років обмеження волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій строком на 2 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування призначеного судом основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік і покладенням обов`язків, передбачених п.2,3 ч.1 ст. 76 КК України.

Встановлені вироком Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 02 квітня 2015 року обставини.
ОСОБА_7 , займаючи з 01 серпня 2009 року по 03.01.2013 року посаду директора «Приватного підприємства «Водолій», розташованого в м. Пологи Запорізької області по вул. Крупської 166/45, будучи уповноваженим відповідно до Статуту «Приватного підприємства «Водолій» та посадової інструкції виконувати організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарчі функції, тобто будучи службовою особою відповідно до п.1 примітки 364 КК України, при виконанні договору підряду №7 на виконання робіт з ремонту системи водопостачання с. Приютне Гуляйпільського району Запорізької області, укладеного 15 червня 2012 року між «Приватним підприємством «Водолій» та Приютненською сільською радою Гуляйпільського району Запорізької області, маючи умисел на заволодіння державним майном шляхом зловживання своїм службовим становищем та службового підроблення офіційного документу, достовірно знаючи про те, що у грудні 2012 року «Приватним підприємством «Водолій» не були виконанні роботи, передбачені п. 16/16 «Плити днищ ПН 10» «Розділу 1 вул. Молодіжна» та п.22/22 «Плити днищ 1500x2000» «Розділу 2 Колодці» на суму 1968,2 грн., у грудні 2012 року склав офіційний документ: акт № КБ-2в прийому виконаних підрядних робіт за грудень 2012 року, в якому вказав роботи, передбачені п.16/16 «Плити днищ ПН10» «Розділу 1 вул. Молодіжна» та п.22/22 «Плити днищ 1500x2000» «Розділу 2 Колодці» на суму 1968,2 грн., як виконані, тим самим скоїв службове підроблення, а саме вніс в офіційний документ завідомо неправдиві відомості.

Продовжуючи свої злочинні дії ОСОБА_7 , маючи умисел на заволодіння державним майном шляхом зловживання своїм службовим становищем, надав до Приютненської сільської ради Гуляйпільського району Запорізької області складений ним акт форми №КБ-2в, який містив завідомо неправдиві відомості, про те, що роботи, передбачені п.16/16 «Плити днищ ПН 10» «Розділу 1 вул. Молодіжна» та п.22/22 «Плити днищ 1500x2000» «Розділу 2 Колодці» на суму 1968,2 грн. виконані, на підставі якого «Приватному підприємству «Водолій» 25 березня 2014 року Приютненською сільською радою Гуляйпільського району Запорізької області були перераховані кошти в сумі 73343 грн., в тому числі і за роботи, передбачені п.16/16 «Плити днищ ПН 10» «Розділу 1 вул. Молодіжна» та п.22/22 «Плити днищ 1500x2000» «Розділу 2 Колодці» на суму 1968,2 грн., як виконані, тим самим заволодів грошовими коштами Приютненської сільської ради Гуляйпільського району Запорізької області у сумі 1968,2 грн. шляхом зловживання своїм службовим становищем.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши думку прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги, обвинуваченого ОСОБА_7 , який не заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважав доводи прокурора законним і обґрунтованими, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_7 протягом досудового розслідування та в судовому засіданні повністю визнавав себе винним у скоєнні злочинів за обставин зазначених у вироку суду, у зв`язку з чим, відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, в судовому засіданні, зі згоди обвинуваченого та інших учасників судового процесу, суд, з`ясувавши добровільність позиції обвинуваченого та учасників судового провадження, правильність розуміння ними змісту вказаних обставин, обмежився лише допитом обвинуваченого, в ході якого він визнав себе винним в повному обсязі та дослідженням обставин, які характеризують особу підсудного.

Висновок суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 191, ч.1 ст. 366 КК України заснований на доказах, добутих в установленому законом порядку, належним чином досліджених і оцінених судом в їх сукупності і в апеляції не оскаржується, а тому відповідно до ст. 404 КПК України колегія суддів переглядає вирок суду в межах апеляційної скарги прокурора, тобто в частині призначеного ОСОБА_7 покарання.

Призначаючи ОСОБА_7 покарання за кожен злочин окремо, а потім остаточне покарання за сукупністю злочинів, з застосуванням положень ч.1 ст. 70 КК України, суд належним чином врахував характер та ступінь тяжкості вчинених злочинів, обставини, що пом`якшують відповідальність, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, має на утриманні двох малолітніх дітей і призначив покарання в межах санкцій статей, яке відповідає вимогам ст. 65 КК України.

Приймаючи рішення про звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, суд звільнив його від відбування як основного, так і додаткового покарання, призначеного вироком, чим порушив вимоги ч.1 ст. 75 КК України, яка передбачає звільнення від покарання у виді виправних робіт, службового обмеження (для військовослужбовців), обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

В роз`ясненнях, викладених в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» N 7 від 24 жовтня 2003 року за ч.1 ст. 75 КК України звернено увагу судів на те, що частиною 1 статті 75 КК передбачено звільнення від відбування покарання з випробуванням тільки тих осіб, які засуджуються до виправних робіт, службового обмеження (для військовослужбовців), обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, тобто лише щодо основного покарання, що має бути належним чином вмотивовано у вироку. Звільнення від відбування призначеного судом додаткового покарання за цією нормою закону не допускається.

Таким чином, зважаючи на грубі порушення норм кримінального закону, неправильне застосування судом закону про кримінальну відповідальність, вирок суду на підставі п.4 ч.1 ст.409 КПК України підлягає скасуванню в частині призначеного ОСОБА_7 покарання з ухваленням нового вироку.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 408, 409, 420 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :
апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 02 квітня 2015 року стосовно ОСОБА_7 в частині призначеного покарання скасувати.

Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання:

· за ч.2 ст. 191 КК України у вигляді 2 років обмеження волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням адміністративно-господарських та організаційно-розпорядчих функцій строком на 2 роки;

· за ч.1 ст. 366 КК України призначити ОСОБА_7 покарання у вигляді 1 року обмеження волі з позбавленням права обіймати посади пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських фунцій строком на 1 рік.

На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено покарання у вигляді 2 років обмеження волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій строком на 2 роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.

Покласти на ОСОБА_7 обов`язки, передбачені п.2,3 ч.1 ст. 76 КК України: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконачої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання , роботи або навчання.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Вирок може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді:

1. 2. 3.