Справа №1-156/2007 p.
ВИРОК

Іменем України

11 червня 2007
року. Крюківський районний суд М. Кременчука Полтавської області в
складі: судді Кобзія Б.І., при секретарі Сердюк Т.В.,

з участю
прокурора Рибки О.М. , Рябих С. В.,
Сеннікова А.Б.,
Ландара C.O.,
Рибки Л.Я.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці кримінальну
справу по обвинуваченню: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1
народження, уродженця м.
Кременчука, українця, громадянина України, з середньою освітою, холостого,
не працюючого, проживаючого в
АДРЕСА_1, судимого: 1) 30.10.2001 року Крюківським
районним судом м. Кременчука по ст.
229-6 ч.1 КК України до 1
року позбавлення волі з застосуванням
ст. 75 КК України з
випробуванням іспитовим строком на 1
рік;

2) 18.04.2002 року Крюківським районним судом м.
Кременчука по ст. 309 ч.2 КК України до 2 років 6 місяців
позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України
звільненого від відбуття покарання з іспитовим строком 2 роки. Постановою
того ж суду від 30.07.2002
року направлений у місця позбавлення волі для відбуття призначеного
покарання;

3)11.07.2003 року вироком колегії судців судової
палати з кримінальних справ апеляційного суду Полтавської області по ст. 185 ч.3, 71
КК України до 4 років
позбавлення волі. Звільненого 27.05.
2005 року умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 2
місяці 10 днів, -- в
скоєнні злочину, передбаченого ст. 122 ч.1 КК
України, суд -

ВСТАНОВИВ:

29.06.2006 року близько 20.00
години ОСОБА_1, знаходячись біля будинку № 95 по вул. Республіканській
в м. Кременчуці, в ході виникшої сварки наніс удар рукою в
обличчя ОСОБА_2 , а коли остання
намагалася зателефонувати в міліцію,
намагаючись вибити мобільний телефон із руки, ОСОБА_1 правою ногою наніс удар по лівій руці
ОСОБА_2, чим заподіяв останній тілесні
ушкодження у вигляді перелому п»ятої п'ясткової кістки лівої кисті зі
зміщенням, що згідно висновку
судово-медичної експертизи №1135 від 13.07.2006 року відносяться до розряду
середнього ступеню тяжкості, як
такі, що потягли тривалий розлад
здоров»я.

В ході
досудового слідства по ст. 122
ч.1 КК України обвинувачений ОСОБА_1 вину визнавав частково і показав, що 29.06.2006
року близько 20.00 години
він разом із своїм знайомим ОСОБА_3 знаходився в районі вул. Республіканської в м. Кременчуці. Біля
поштового відділення він зустрів ОСОБА_2
В ході бесіди між ними виникла сварка. Під час сварки ОСОБА_2 витягла з сумочки газовий балончик та
намагалася використати балончик проти нього. Захищаючись, він наніс один удар ногою по руці ОСОБА_2 і вибив балончик, після чого втік.

В
судовому засіданні підсудний ОСОБА_1 вину в скоєнні злочину, передбаченого
ст. 122 ч.1 КК України
визнав часткого і пояснив, що
ОСОБА_2 він не раз зустрічав на
точках, коли вона купувала та вживала
наркотики. Ніяких відносин з нею не підтримував. До вказаного випадку зустрічав
ОСОБА_2 2-3 рази і
вона виказувала на його адресу образливі слова. Яка цьому була причина він і
зараз не розуміє. 29.06.2006
року він, знаходячись на вул.
Республіканській разом із своїм знайомим ОСОБА_3, зустріли ОСОБА_2 , яка йшла разом зі своєю матір»ю і іншою
жінкою. Мати ОСОБА_2 вела ОСОБА_2 під руку. ОСОБА_1 зупинився і став з нею
розмовляти. ОСОБА_2 поскаржилася, що попала під автомашину. Він сказав їй, що по ній цього не видно. Вона відповіла йому
грубістю, тоді він ударив її долонею по
лівій щоці. Так між ними виникла сварка. ОСОБА_2 стала комусь телефонувати по мобільному
телефону. Тоді

ОСОБА_1 сів на велосипед і поїхав з того
місця. Крім ляпаса він їй ніяких ударів не наносив. Звідки в неї взявся перелом
він не знає, можливо від того, що вона попала під автомобіль. Через 2-3 дні до нього
додому в с. Садки приїхали декілька працівників міліції, серед яких були ОСОБА_4 і ОСОБА_5. Вони
забрали його і привезли в опорний пункт на Раківці, де зняли з нього покази. Працівник міліції
ОСОБА_5 хотів скласти протокол та відправити його до суду під арешт, але потім відвезли в Крюківський райвідділ до
слідчого Петрова і там порушили кримінальну справу. Один із працівників міліції
сказав йому, що ОСОБА_2 їх людина і якщо він зачепить її хоч
пальцем, то його посадять. Більше з
ОСОБА_2 він не зустрічався і не
розмовляв, а лише бачив її у райвідділі.
Визнавав себе винним в тому, що дав
ОСОБА_2 ляпаса. Більше ніяких ударів їй
не наносив.

В
подальшому, в ході судового розгляду
справи ОСОБА_1 частково змінив свої покази,
вину в скоєнні злочину,
передбаченого ст. 122
ч.1 КК України визнав повністю,
розкаявся і суду показав, що
дійсно, будучи у нетверезому стані, посварився із ОСОБА_2 при вказаних обставинах, дав їй ляпаса, а коли вона намагалася зателефонувати із
мобільного телефону, намагаючись вибити
телефон, вдарив ногою по руках ОСОБА_2
Побачивши дільничного інспектора ОСОБА_5,
що наближався до них, ОСОБА_1 на
велосипеді ОСОБА_3 поїхав з місця події.

Допитана
в ході досудового слідства в якості потерпілої ОСОБА_2 пояснила, що 29.06.2006
року приблизно о 20.00
годині вона разом зі своєю матір»ю ОСОБА_6 та ОСОБА_7 знаходилась біля
будинку № 95 по
вул. Республіканській в м. Кременчуці,
де зустріли ОСОБА_1 В ході бесіди між ними виникла сварка, в ході якої ОСОБА_1 В наніс їй декілька
ударів кулаком в обличчя. Коли вона витягла мобільний телефон та намагалась
викликати міліцію, ОСОБА_1 наніс їй удар
ногою по лівій руці, після чого втік.
Від удару у неї було зламано палець.

В
судовому заіданні ОСОБА_2 показала, що з ОСОБА_1 була знайома на протязі
тривалого часу, однак ніяких стосунків
не підтримувала. В останній час ОСОБА_1 став приставати до неї, вимагав інтимної близькості і
погрожував, що якщо вона не вступить
йому, то спокійно по Раківці ходити не
буде. Останній раз приставав приблизно за три тижні до скоєння злочину. При
цьому був в нетверезому стані, робив
принизливі пропозиції, а коли вона
відмовилася, то ображав її.

29.06.2006 року вдень вона
дійсно при переході вулиці попала в дорожньо-транспортну пригоду, після чого була оглянута лікарем травмпункту
третьої міської лікарні, але ніяких
тілесних пошкоджень у неї виявлено не було і вона самостійно відправилася
додому. В цей же день о 19
годині 30 хвилин
вона зустріла з роботи біля прохідної вагонобудівного заводу свою маму ОСОБА_6
та її знайому ОСОБА_7 Пішли по вул. Республіканській. Біля будинку № 95,
в якому знаходиться поштове відділення їм назустріч йшов
ОСОБА_1 і вів в руках велосипед. З ним йшов його товариш ОСОБА_3,
з яким вона особисто не була знайома. ОСОБА_1 був
п»яний, при її матері став приставати до
неї, обзивати образливими словами, штовхнув її та дав ляпаса по щоці. Вона взяла
в праву руку телефон з наміром зателефонувати у міліцію. ОСОБА_1 намагався
вибити телефон. Він наніс удар ногою,
але не вибив телефон з правої руки,
оскільки вона прикривала праву руку лівою рукою і удар прийшовся по
лівій руці. Мама втрутилася, але він ударив
її кулаком в обличчя і штовхнув ОСОБА_7,
при цьому всіх обзивав нецензурною лайкою. ОСОБА_2 побачила,
що в цей час по іншому боці вулиці проходив дільничний інспектор ОСОБА_5
і сказала ОСОБА_1, що зараз звернеться до нього. ОСОБА_1 сів на велосипед і
швидко поїхав від них. ОСОБА_3, який був присутній при цих подіях, але в них не втручався, залишився на місці. В цей час ОСОБА_5, побачивши те,
що відбувалося, підбіг до
них, але ОСОБА_1 затримати не встиг. Він
запропонував всім пройти до опорного пункту. Там вона написала заяву та від
усіх було відібрано пояснення. Коли прийшла додому із опорного пункту, стан її руки погіршився і вона викликала
швидку допомогу, якою була доставлена у
травмпункт третьої міської лікарні, де у
неї виявили перелом п»ятої п'ясткової кістки

лівої
кисп зі зміщенням, наклали гіпсову пов»язку, після чого вона знаходилася на амбулаторному
лікуванні.

Допитана
в якості свідка ОСОБА_6 пояснила, що 29.06.2006 року приблизно о
20.00 годині
вона разом зі своєю дочкою ОСОБА_2 та
знайомою ОСОБА_7 знаходилась біля будинку №
95 по вул. Республіканській в м. Кременчуці,
де зустріли раніше незнайомого їй ОСОБА_1, який був
у нетверезому стані. Він став приставати до дочки, обзивав нецензурними словами. Між ними
виникла сварка, в ході якої ОСОБА_1
наніс дочці декілька ударів рукою в обличчя. ОСОБА_6 та ОСОБА_7
втрутилися, намагаючись захистити
ОСОБА_2 , але ОСОБА_1 ударив і ОСОБА_6
кулаком в обличчя та відштовхнув ОСОБА_7 В чей час ОСОБА_2 витягла мобільний телефон та намагалась
викликати міліцію. ОСОБА_1 наніс їй удар ногою по лівій руці і побачивши
дільничного інспектора ОСОБА_5, який
направлявся до них, втік на велосипеді.

Допитаний
в якості свідка ОСОБА_5 пояснив, що 29.06.2006 року приблизно о
20.00 годині
він у особистих справах знаходився біля поштового відділення по вул. Республіканській в м. Кременчуці,
де побачив сварку між ОСОБА_2 і
ОСОБА_1 В ході сварки ОСОБА_1 наніс удар ногою по руці ОСОБА_2 . Він поспішив
втрутитися і затримати ОСОБА_1, але останній,
побачивши його, втік.

Допитаний
в якості свідка ОСОБА_3. В. пояснив, що 29.06.2006 року приблизно о
20.00 годині
він разом з ОСОБА_1 знаходився біля поштового відділення по вул. Республіканській в м. Кременчуці,
де ОСОБА_1 зустрів ОСОБА_2 В ході
бесіди між ними виникла сварка, в ході
якої ОСОБА_1 наніс ОСОБА_2 удар ногою по
руці. Побачивши працівника міліції ОСОБА_1 втік на його велосипеді.

Окрім
показів вказаних осіб вина ОСОБА_1 у вчиненні злочину, передбаченого
ст. 122 ч.1 КК
України, підтверджується протоколом
усної заяви про злочин від ОСОБА_2 від 29.06.2006 року (т.1 а.с. 163),
довідками третьої міської лікарні (т.1 а.с. 171-172, т.2 а.с. 29), із
яких вбачається, що 29.06.2006 року о 22 год. 40 хв. ОСОБА_2 була оглянута лікарем травматологічного
пункту, їй було проведено ренгено-графію
лівої кисті та встановлено діагноз - закритий перелом п»ятої п»ясткової кістки
лівої кисті; Висновком судово-медичної експертизи ОСОБА_2 № 1135 від 07.06.2004
року із якого вбачається, що у потерпілої
виявлені тілесні ушкодження у вигляді перелому п»ятої п»ясткової кістки лівої
кисті із зміщенням, які утворилися від
дії тупого твердого предмета з обмеженою поверхнею зіткнення, яким може бути взута нога і по ступеню
тяжкості відносяться до пошкоджень середньої тяжкості, як такі,
що викликали тривалий розлад здоров»я; протоколами зводин віч-на-віч між
потерпілою ОСОБА_2 та обвинуваченим
ОСОБА_1 (т.1 а.с. 223), між свідком
ОСОБА_7 і обвинуваченим (т.1 а.с. 221),
між свідком ОСОБА_6 і обвинуваченим (т.1 а.с. 226) в ході яких
ОСОБА_2 та свідки дали покази, якими викрили ОСОБА_1 у скоєнні злочину;
протоколом відтворення обстановки та обставин події злочину з участю потерпілої
ОСОБА_2 (т.2 а.с. 194-199),
в ході якого потерпіла ОСОБА_2 показала про обставини та механізм причинения їй тілесного
пошкодження; Висновком судово-медичної експертизи № 1662 від 26.09.2006 року, згідно якого покази, дані ОСОБА_2
в ході відтворення обстановки та обставин події злочину не протирічать
даним, отриманим при проведенні
судово-медичної експертизи потерпілої; протоколом допиту ОСОБА_7 (т.1 а.с.
216), покази якої підсудний в судовому
засіданні не заперечує, та іншими
матеріалами справи і суд вважає вину підсудного доведеною повністю.

Кваліфікацію дій
ОСОБА_1 по ст. 122 ч.1 КК України суд визнає вірною, так як він спричинив умисне середньої
тяжкості тілесне ушкодження, тобто
умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою
наслідків, передбачених ст. 121 КК України, але таке,
що спричинило тривалий розлад здоров»я.

Призначаючи
покарання, суд враховує характер та
ступінь суспільної небезпеки

скоєного, особу підсудного, який вину визнав, характеризується негативно і суд не вбачає
обставин, пом»якшуючих його
відповідальність.

Обставиною, що обтяжує відповідальність ОСОБА_1 є рецидив
злочинів, і суд приходить до переконання
про необхідність обрання йому покарання у вигляді позбавлення волі.

Керуючись ст.
ст. 323, 324 КПК
України, суд -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати
винним і призначити йому покарання по
ст. 122 ч. 1 КК України у
вигляді 1 (одного)
року позбавлення волі.

На підставі ст. 71
КК України до призначеного покарання за новим вироком частково приєднати
невідбугу частину покарання за вироком вироком Колегії судців судової палати з
кримінальних справ апеляційного суду Полтавської області від 11.07.2003 року і остаточно
призначити покарання у вигляді 2
(двох) років позбавлення волі.

Міру запобіжного
заходу до вступу вироку в законну силу змінити на утримання під вартою та заарештувати
його в залі суду. Початок строку відбуття покарання рахувати з 11 червня 2007 року, тобто з дня винесення даного вироку.
Зарахувати в строк відбуття покарання час знаходження під вартою з 23 вересня 2005 року по 06 червня 2006 року.

Вирок
може бути оскаржений до апеляційного суду Полтавської області на протязі 15 діб з дня його
проголошення, а засудженим в той же
строк з дня вручення йому копії вироку.