Справа № 11 -5- 2008 р. Головуючий у 1 -й інстанції Матвієнко В.М.
Категорія 186ч.2 КК України Доповідач Кисіль A.M.
УХВАЛА Іменем України

2008 року січня
11 дня колегія суддів Судової
палати у кримінальних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого - судді: Гавриша В.М.

суддів :Кисіля A.M.,
Павленка В.П.

з участю прокурора Деряги Л.М.

засудженого: ОСОБА_1

розглянула у
відкритому судовому засіданні в м. Полтаві кримінальну справу за апеляцією
засудженого ОСОБА_1 на вирок Лубенського міського суду Полтавської області від
11 жовтня 2007 року.

Цим вироком :

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Києва, українця, громадянина України, освіта середня,
неодруженого, непрацюючого, мешканця АДРЕСА_1, раніше судимого: 28.05.2002 року
Дарницьким районним судом м. Києва за ст. 186 ч.2, 296 ч2 КК України до 5 років позбавлення волі, звільненого 7.10.2006 року
по відбуттю покарання ,-

визнано винним
та призначено покарання за ч.2 ст. 186 КК України - 4 (чотири) роки позбавлення
волі.

Згідно вироку
суду 24. 07.2007 року близько 17 години 30 хвилин ОСОБА_1, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, у приміщенні
контори СТОВ 'Удай' розташованої в с Бієвці Лубенського
району Полтавської області здійснив крадіжку монітора до
комп'ютера вартістю - 1033 грн.

При виході із приміщення із ним ОСОБА_1 був помічений прибиральницею цього приміщення ОСОБА_2, яка стала вимагати повернути
монітор на що останній не реагував і відкрито, заволодівши
монітором, з місця пригоди зник, заподіявши СТОВ «Удай»
матеріальну шкоду.

На вирок суду подано апеляцію засудженим, який не згоден із вироком суду у
частині кваліфікації його дій, тому що він таємно здійснив крадіжку майна, при
цьому не перебував у стані сп'яніння. Просить
перекваліфікувати його дії на ч.2 ст. 185 КК України та пом'якшити покарання.

Інші учасники судового розгляду
вирок не оскаржили.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення засудженого ОСОБА_1, який повністю підтримує свою апеляцію,
міркування прокурора про законність та обгрунтованість вироку суду, перевіривши
матеріали кримінальної справи та обговоривши доводи викладені у апеляції,
колегія суддів вважає, що підстав для зміни чи скасування вироку суду немає з
таких мотивів.

Суд першої
інстанції відповідно до вимог ст. 22
КПК України вжив усіх передбачених законом
заходів для всебічного, повного і об'єктивного дослідження

2

обставин справи, виявив обставини, що викривають
засудженого та призначив йому покарання у відповідності до вимог ст.65 КК
України.

Твердження в апеляції засудженого, що суд необгрунтовано визнав його винним
у відкритому викраденні чужого майна, що він не перебував у стані
сп'яніння, а тому незаконно його засудив за ч.2 ст. 186 КК України,
спростовується дослідженими у відповідності до вимог чинного КПК України
доказами, які обґрунтовано покладені у основу обвинувального вироку .

Так, допитаний
під час досудового і судового слідства, Поміновський частково визнавав фактичні
обставини справи встановлені судом у вироку, заперечуючи що це було вчинено
відкрито, при цьому вказував, що під час вчинення злочину був у стані сп'яніння
про що твердив і ОСОБА_3 у своїх поясненнях.

Заперечення про невірну кваліфікацію його дій, спростовані свідченнями
ОСОБА_2 та дослідженими у суді показаннями свідка ОСОБА_4 про
те, що коли засуджений виносив монітор, ОСОБА_2
йому у слід кричала, щоб повернув викрадене, але той не реагував і продовжував
утримувати монітор. Ці дані засуджений не спростував.

Пленум
Верховного Суду України від 25 грудня 1992 року N 12 «Про судову практику в справах про корисливі злочини проти
приватної власності» (із змінами і доповненнями)
у п.5,6 вказує, що грабіж - це відкрите викрадення майна у присутності потерпілого
або інших осіб, якщо винна особа усвідомлює цю обставину. При відмежуванні крадіжки від грабежу належить
виходити із направленості умислу винної особи і даних про те, чи
усвідомлювали потерпілий або інші особи характер вчинюваних винним дій. Дії,
розпочаті як крадіжка, але виявлені потерпілим чи іншими особами і, не
дивлячись на це, продовжені винною особою з метою заволодіння майном або його
утримання, належить кваліфікувати як грабіж.

За таких
обставин, встановлених судом, дії ОСОБА_1 вірно кваліфіковано за ч.2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадання чужого
майні (грабіж), вчинений повторно.

Вина засудженого
з урахуванням наведених доказів встановлена і доведена повністю.

Колегія суддів погоджується із доводами місцевого суду , що ОСОБА_1 скоїв
злочин у стані алкогольного сп'яніння і вірно визнав цю обставину як обтяжуючою
і призначив відповідне покарання.

Призначаючи покарання
необхідне і достатнє для виправлення винного та попередження скоєння ним нових
злочинів, місцевий суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу
винного, а також конкретні обставини справи. При визначенні ОСОБА_1 покарання,
суд врахував, що він вину визнав, позитивно характеризується за місцем
проживання, його каяття, незадовільний стан здоров'я.

Порушень чинного
кримінально-процесуального законодавства, що було б перепоною для постановления вказаного вироку
місцевий суд не допустив.

На підставі викладеного, керуючись ст. 365, 366 КПК
України, колегія суддів ,-

УХВАЛИЛА:

вирок
Лубенського міського суду Полтавської області від 11 жовтня 2007 року

залишити без
змін, апеляцію засудженого ОСОБА_1, без

задоволення.