У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати Верховного Суду України

у кримінальних справах у складі:

Головуючого

Федченка О.С.,

суддів

Філатова В.М., Пошви Б.М.

за участю прокурора

Вергізової Л.А.

розглянула
в судовому засіданні в м. Києві 27 лютого 2007 року кримінальну справу за
касаційною скаргою засудженого ОСОБА_1 на вирок Баришівського районного суду
Київської області від 10.08.2004 р., яким

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1народження, громадянин України,
раніше судимий вироком Баришівського районного суду Київської області від
22.04.2002 р. за ст. 27 ч.5, 185 ч.3 КК України на 3 роки позбавлення волі.
Постановою Березанського міського суду Київської області від 26.05.2004 р.
ОСОБА_1 звільнений умовно-достроково на 10 місяців 26 днів

засуджений
за ст. 185 ч.3 КК України на 3 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 70 ч.4 КК України за сукупністю злочинів до цього покарання
частково приєднана невідбута частина покарання за вироком Баришівського
районного суду Київської області від 22.04.2002 р. та остаточно ОСОБА_1
призначено покарання - 3 роки 1 місяць позбавлення волі.

Постановою Березанського міського суду Київської області від 12 жовтня 2006
року ОСОБА_1 умовно достроково звільнений на 10 місяців 28 днів.

В апеляційній інстанції справа не переглядалася.

За вироком суду ОСОБА_1 визнаний винним та засуджений за те, що навесні
2002 р. за попередньою змовою з ОСОБА_2, який засуджений вироком Баришівського
районного суду Київської області від 16.07.2004 р., проник в господарське
приміщення ОСОБА_3, яке розташоване по АДРЕСА_1, звідки викрав майно
потерпілого на суму 480 грн..

У касаційній скарзі засуджений порушує
питання про зміну постановленого по справі вироку, оскільки вважає, що при
призначенні покарання за сукупністю злочинів на підставі ст. 70 ч.4 КК України
суд не врахував частину покарання, яку він відбув реально за попереднім вироком
Баришівського районного суду Київської області від 22.04.2002 р., що, на думку
засудженого, є незаконним. Крім цього, вказує на те, що його право на захист
було порушено.

Заслухавши доповідача, прокурора, яка вважала, що вирок підлягає зміні,
розглянувши матеріали справи та обговоривши доводи касаційної скарги і
доповнення до неї, колегія суддів вважає, що вона підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до вимог ст. 398 КПК України підставами для скасування вироку чи
постанови є, зокрема, неправильне застосування кримінального закону.

Як видно із вироку, висновки про доведеність винності ОСОБА_1 у вчиненні
злочину, за який його засуджено, суд зробив на підставі показань самого
засудженого, інших доказах, яким дана оцінка, що не оспорюється у скарзі.

Проте вирок підлягає зміні.

За змістом ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими у частинах
першій - третій ст. 70 КК України, призначається покарання, якщо після
постановленого вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в
іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку.

У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю
злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім
вироком, за правилами , передбаченими в статті 72 Кримінального кодексу.

Як встановив місцевий суд, ОСОБА_1 був засуджений 22 квітня 2002 року за
ст. 27 ч. 5 ст. 185 ч. 3 КК України на три роки позбавлення волі, з яких
реально відбув 2 роки 1 місяць 5 днів позбавлення волі, оскільки постановою
Березанського міського суду Київської області від 26 травня 2004 року
умовно-дострокового звільнений на 10 місяців 26 днів.

Зі справи вбачається, що ОСОБА_1 вчинив злочин, за який засуджений вироком
від 10 серпня 2004 року, до 22 квітня 2002 року, тобто до винесення йому вироку
Баришівським судом.

За таких обставин місцевий суд, правильно призначивши засудженому покарання
за сукупністю злочинів на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, помилково не
зарахував йому відбуте частково покарання за попереднім вироком.

Таким чином, оскільки місцевий суд неправильно застосував кримінальний
закон, вирок щодо ОСОБА_1 підлягає зміні.

Твердження засудженого про порушення його права на захист перевірене і
визнане необґрунтованим.

Керуючись ст. ст. 394-396 КПК України,
колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_1
задовольнити частково.

Вирок Баришівського районного суду Київської області від 10 серпня 2004
року щодо ОСОБА_1змінити.

Зарахувати ОСОБА_1 у відбуття покарання час знаходження під вартою за
вироком Баришівського районного суду Київської області від 22 квітня 2002 року
з 22 квітня 2002 року по 26 травня 2004 року.

С У Д Д І:

Федченко О.С. Філатов В.М. Пошва Б.М.