№ 336/820/15-к
провадження № 1кп/336/163/2015
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2015 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000032 від 30.01.2015 року по обвинуваченню: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Гамовка Приазовського району Запорізької області, громадянина України, українця, з базовою загальною середньою освітою, одруженого, має на утриманні малолітню дитину, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , номер обслуги 12 гаубичної артилерійської батареї 4 гаубичного артилерійського дивізіону військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), військовослужбовець призваний за мобілізацією, солдат, офіційно не працевлаштованого, раніше не судимого,-

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 Кримінального кодексу України, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ч. 8 ст. 4, ч. 1 ст. 5, ст.. 10, 11, ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Указу Президента України від 21.07.2014 року «Про часткову мобілізацію», ст.. 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу, ОСОБА_4 призвано на військову службу у зв`язку з мобілізацією 16.08.2014 р. ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 № 181 від 16.08.2014 р., солдата ОСОБА_4 призначено на посаду номера обслуги 12 гаубичної артилерійської батареї 4 гаубичного артилерійського дивізіону НОМЕР_3 окремої артилерійської бригади військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 .

Являючись військовослужбовцем, відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 14, 16, 37, 40, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 2, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України «Про військовий обов`язок і військову службу», солдат ОСОБА_4 зобов`язаний свято і непорушно додержуватися вимог Конституції України, законів України, військової присяги, статутів, наказів та розпоряджень, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, не допускати ганебних вчинків самому та утримувати від їх вчинення інших.

Однак, у порушення вищезазначених норм, солдат ОСОБА_4 з 23.10.2014 р. по 11.01.2015 р. самовільно не з`являвся на службу без поважних причин, тривалістю понад один місяць.

Проводячи час на власний розсуд поза межами місця служби та ухиляючись від проходження служби, ОСОБА_4 у період з 23.10.2014 р. по 11.01.2015 р. не вжив жодних заходів щодо повернення до місця служби за наявності можливості для цього та не повідомив про причини своєї неявки командування військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ).

Таким чином ОСОБА_4 , проходячи військову службу в посаді номера обслуги 12 гаубичної артилерійської батареї 4 гаубичного артилерійського дивізіону військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), діючи умисно, в порушення вимог ст.ст. 9, 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 р. № 548-XIV, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 р. № 551-XIV, самовільно не з`являвся на службу, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і свідомо бажаючи їх настання у вигляді самовільного нез`явлення на службу без поважних причин з 23.10.2014 р. по 11.01.2015 р., проводячи час на власний розсуд, чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 407 КК України.

На підставі ч. 1 ст. 474 Кримінального процесуального кодексу України, до суду разом із обвинувальним актом, надійшла угода про визнання винуватості від 30 січня 2015 року, укладена між прокурором військової прокуратури Запорізького гарнізону Південного регіону України ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 Кримінального процесуального кодексу України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні та ОСОБА_4 , що є обвинуваченим в цьому ж кримінальному провадженні.

Виходячи із змісту даної угоди, ОСОБА_4 під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у зазначених діяннях і зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні.

Згідно угоди, сторони погодилися на призначення покарання ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 407 КК України у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням строком на 2 (два) роки, з покладенням обов`язків протягом випробувального строку не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений вказав, що він цілком розуміє свої права та наслідки укладення угоди, що передбачені ч. 4 ст. 474 Кримінального процесуального кодексу України.

Також в підготовчому судовому засіданні обвинувачений беззастережно визнав свою вину та надав суду згоду на призначення узгодженого покарання.

Відповідно до ст. 472 Кримінального процесуального кодексу України, в угоді про визнання винуватості зазначаються її сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання підозрюваним чи обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, обов`язки підозрюваного чи обвинуваченого щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою (якщо відповідні домовленості мали місце), узгоджене покарання та згода підозрюваного, обвинуваченого на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, наслідки укладення та затвердження угоди, передбаченої статтею 473 КПК України, наслідки невиконання угоди.

В угоді зазначається дата її укладення та вона скріплюється підписами сторін.

Під час перевірки угоди встановлена її відповідність вимогам Кримінального процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 Кримінального процесуального кодексу України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Виходячи із зазначеного та керуючись ст. ст. 122, 124, 314, 315, 373, 374, 468-475 Кримінального процесуального кодексу України,

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 Кримінального кодексу України.

Затвердити угоду про визнання винуватості від 30 січня 2015 року, укладену в м. Запоріжжя між прокурором військової прокуратури Запорізького гарнізону Південного регіону України юристом 3 класу ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 Кримінального процесуального кодексу України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000032 та ОСОБА_4 ..

На підставі угоди про визнання винуватості призначити ОСОБА_4 покарання за ч. 3 ст. 407 КК України - у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з іспитовим строком на 2 (два) роки, якщо він в період всього іспитового строку не скоїть нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 протягом випробувального строку не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну свого місця проживання та роботи.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, якщо не буде оскаржений.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Запорізької області через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Обмеження права оскарження даного вироку, визначені ч. 2 ст. 473 Кримінального процесуального кодексу України.

Суддя ОСОБА_1