Справа № 1-692/11
Провадження № 1/307/69/2013
ПО С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2013 року Тячівський районний
суд Закарпатської області в особі
головуючого

судді

Гримут В.І.

при секретарях

Тиводар В.І.

Столець В.В.

з участю прокурора

Тимків Ю.Б.

захисників
ОСОБА_2

ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду в м. Тячів
кримінальну справу про обвинувачення

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та
мешканця АДРЕСА_1, громадянина України,
одруженого, з вищою освітою, має на
утриманні неповнолітню дитину, раніше
не судимого, директора ПП «Транс
Вестерн Груп», депутата Тячівської
міської ради 6-го скликання, в злочинах
передбачених ст.ст. 222 ч. 2, 190 ч. 4, 209 ч. 2, 366
ч. 2, 382 ч. 2, 388 ч. 1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Органом досудового слідства ОСОБА_4
пред'явлено обвинувачення у вчиненні
злочинів передбачених ст.ст. 222 ч. 2, 190 ч.
4, 209 ч. 2, 366 ч. 2, 382 ч. 2, 388 ч. 1 КК України.
Під час розгляду справи в судовому
засіданні підсудний ОСОБА_4 заявив
клопотання про направлення справи на
додаткове розслідування у зв'язку з
неповнотою та неправильністю
досудового слідства.

Прокурор Тимків, заперечує, так як
уважає, що досудове слідство по справі
проведено повно і усесторонньо.
Адвокат ОСОБА_2 та представник
цивільного відповідача ОСОБА_3
клопотання підтримали.

Розглянувши дане клопотання суд
вважає, що воно підлягає задоволенню
виходячи з наступного.

Згідно обвинувального висновку ОСОБА_4
будучи засновником та директором
підприємства «Транс Вестерн Груп»
вчинив ряд злочинів. Зокрема, 12.06.2006
року, від імені підприємства «Транс
Вестерн Груп», де він був засновником
та директором, уклав договір
фінансового лізингу з акціонерним
товариством «Сканія Кредит» № 69-05096,
відповідно до якого АТ «Сканія Кредит»,
на умовах лізингу, передало ПП «Транс
Вестерн Груп» транспортні засоби Sсаnіа
R420LА 42НNА, шасі НОМЕР_1, Sсаnіа R420LА 42НNА,
шасі НОМЕР_2, Sсmіtz SРR 24/L-1362 ЕВ, шасі
НОМЕР_3, Schmitz SРR 24/L-1362 ЕВ, шасі НОМЕР_4
вартістю 173285.61 євро, що еквівалентно
1247656 грв.

На початку лютого 2007-го року, з метою
отримання кредиту в Закарпатській
філії відкритого акціонерного
товариства «Банк Універсальний»,
усвідомлюючи, що вказані вище
транспортні засоби ПП «Транс Вестерн
Груп» не належать, так як відповідно до
п.п. «а», «б» статті 5 загальних умов
підписаного ним договору фінансового
лізингу АТ «Сканія Кредит» увесь час
залишається єдиним і виключним
власником транспортних засобів,
лізингоотримувач (ПП «Транс Вестерн
Груп») не повинен продавати, відступати
або обтяжувати товари будь-яким правом
забезпечення, скориставшись тим, що на
території України не врегульовані
законодавством умови реєстрації
транспортних засобів отриманих на
підставі міжнародного договору
фінансового лізингу, в приміщенні
Закарпатської філії ВАТ «Банк
Універсальний», у м. Ужгород, по вул.
Корзо 19 ( Волошина 5) ОСОБА_4 умисно, з
корисливих спонукань, приховав від
працівників вказаної кредитної
установи інформацію про те, що сідловий
тягач марки «Sсаniа R420 42НNА, шасі НОМЕР_1
та напівпричіп бортовий марки Schmitz SPR
24/L-1362 ЕВ, шасі НОМЕР_3 ввезені на
територію України на підставі договору
фінансового лізингу являються
власністю іноземної компанії, надав
банку завідомо неправдиву інформацію
щодо права влаcності ПП «Транс Вестерн
Груп» на вказані вище транспортні
засоби. На підставі цього, 09.02.2007 року,
він уклав із Закарпатською філією ВАТ
«Банк Універсальний» кредитний
договір № 06/167К-07, за умовами якого
отримав кредит в сумі 90000 доларів США,
що еквівалентно 454500 грв. В забезпечення
виконання умов даного договору кредиту
ОСОБА_4 від імені ПП «Т.В.Г.» цього ж дня
уклав із банком договір застави, згідно
якого передав у заставу сідловий тягач
марки «Sсаniа R420 42HNА, шасі НОМЕР_1 та
напівпричіп бортовий марки Schmitz SPR 24/L-1362
ЕВ, шасі НОМЕР_3, у п. 1.4 якого ОСОБА_4
засвідчив, що вказані транспортні
засоби нікому не продані, не
подаровані, не заставлені, не
підлягають вилученню і вільні від
зобов'язань, чим завдав філії ВАТ «Банк
Універсальний» великої матеріальної
шкоди.

26.06.2007 року, з метою отримання кредиту, у
приміщенні Закарпатської філії ВАТ
«Банк Універсальний», в м. Ужгород, по
вул. Корзо 19 (Волошина 5) ОСОБА_4 умисно, з
корисливих спонукань, уклав із банком
кредитний договір № 06/1049К-07, згідно
якого ПП «Т.В.Г» отримало кредит в сумі
100000 доларів США, що еквівалентно 505000
грв. В забезпечення виконання умов
цього договору ОСОБА_4 від імені ПП
«Транс Вестерн Груп» цього ж дня уклав
із ЗФ ВАТ «Банк Універсальний» договір
застави сідлового тягача марки Sсаniа R420
LA 42HNА, шасі НОМЕР_2, та причепа Schmitz SPR
24/L-1362 ЕВ, шасі НОМЕР_4.

23.07.2008 року між ТОВ «Універсальна
лізингова компанія «Ленд-Ліз» та
приватним підприємством «Транс
Вестерн Груп» в особі ОСОБА_4 укладено
договір фінансового лізингу № 2307/164
відповідно до п. 1 якого лізингодавець
ТОВ «УЛК «Ленд-Ліз» купляє у третьої
особи і передає у фінансовий лізинг
лізингоотримувачу - ПП «Транс Вестерн
Груп» - три одиниці напівпричепів марки
«ВODЕХ», номер шасі НОМЕР_5, НОМЕР_6,
НОМЕР_7, на загальну суму 819000 грв. 24.07.2008
року на виконання умов цього договору
між ТОВ «Універсальна лізингова
компанія «Ленд-Ліз» та ПП «Транс
Вестерн Груп» в особі ОСОБА_4 укладено
договір купівлі продажу № 7 згідно умов
якого ПП «Транс Вестерн Груп» продало
ТОВ «УЛК «Ленд-ліз» вище вказані
напівпричепи на загальну суму 819000 грв.
У вересні-жовтні 2008 року з метою
отримання кредиту в Ужгородській філії
АКБ «Форум», усвідомлюючи, що ці
напівпричепи ПП «Транс Вестерн Груп»
не належать ОСОБА_4 умисно, повторно, з
корисливих спонукань, надав
банківській установі завідомо
неправдиву інформацію щодо права
власності ПП «Транс Вестерн Груп» на
напівпричепи. На підставі цього, 08.10.2008
року, від імені ПП «Транс Вестерн Груп»
він уклав із Ужгородською філією АКБ
«Форум» договір кредиту № 0071/08/26 КLMV,
згідно умов якого ПП отримало кредит у
сумі 465000 грв. для поповнення обігових
коштів підприємства. В забезпечення
виконання умов даного договору ОСОБА_4
уклав із банком договір застави
вказаних транспортних засобів у
результаті чого Ужгородській філії АКБ
«Форум» завдано великої матеріальної
шкоди.

Отримавши від Закарпатської філії ВАТ
«Банк Універсальний» кредитні кошти в
сумі 190000 доларів США з метою обернення
на свою користь чужого майна, починаючи
з січня 2008-го року, шляхом обману, що
виразилося в реалізації заставного
майна невстановленій слідством особі,
ОСОБА_4 заволодів кредитними коштами в
сумі 164259.94 доларів США, що становить
1264801.54 грв. Крім того, обернувши на свою
користь отримані в УКФ АКБ «Форум»
кредитні кошти в сумі 465000 грв. та не
маючи наміру погашати вказаний кредит,
ОСОБА_4 реалізував заставне майно
невстановленим слідством особам, чим
завдав УФ АКБ «Форум» матеріальних
збитків на вказану суму.

09.02.2007 року з метою легалізації
грошових коштів здобутих злочинним
шляхом, отриманих в касі Закарпатської
філії ВАТ «Банк Універсальний» в сумі
90000 доларів США, ОСОБА_4 оплатив від
імені ПП обов'язкові митні платежі по
розмитненню сідельного тягача марки
«Sсаnіа» у Виноградівській митниці.
10.10.2008 року, з тією ж метою ОСОБА_4
умисно, маючи відкритий розрахунковий
рахунок № 1387 на ПП «Транс Вестерн
Груп», звернувся до керівництва АКБ
«Форум» із заявою про перерахунок
кредитних коштів на даний рахунок в
сумі 64528 євро, що еквівалентно 434999.9 грв.
та 30000 грв. В подальшому, через касу
банку, із розрахункового рахунку ПП
«Транс Вестерн Груп» № 1387 в
період з 10.10. по 06.11.2008 року, в декілька
етапів, зняв кошти в сумі 252000 грв.,
нібито для купівлі товарів, однак через
касу ПП не провів, а вніс вказані кошти
на розрахунковий рахунок ПП № 280
відкритий в АКБ «Коопінвестбанк», як
надання засновником на поворотній
основі позику підприємству, чим самим
легалізував їх, тобто надав правомірне
походження. Іншу частину коштів в сумі
213000 гривень із розрахункового рахунку
№ 1387 відкритого в Ужгородській
філії АКБ «Форум» по безготівковому
перерахунку використав для потреб
підприємства, зокрема для сплати
обов'язкових платежів та боргових
зобов'язань.

У період з квітня 2009 року по травень 2011
року, усвідомлюючи протиправний
характер своїх дій, умисно, з метою
невиконання рішення господарського
суду Закарпатської області по справі №
2/89, яким ПП «Транс Вестерн Груп» було
зобов'язано повернути АТ «Сканія
Кредіт»» транспортні засоби Sсаniа R420 LA
42HNА, шасі НОМЕР_1, Sсаniа R420 LA 42HNА, шасі
НОМЕР_2, Schmitz SPR 24/L-1362 ЕВ, шасі НОМЕР_3 та
Schmitz SPR 24/L-1362 ЕВ, шасі НОМЕР_4, на виклики
в органи державної виконавчої служби
України не з'являвся, майно на яке було
накладено арешт для опису державним
виконавцем приховав, реалізував його,
рішення суду зобов'язального характеру
щодо передачі вказаних транспортних
засобів АТ «Сканія Кредіт» не виконав.

Згідно ст. 22 КПК України 1960 р. прокурор,
слідчий і особа, яка провадить
дізнання, зобов'язані вжити всіх
передбачених законом заходів для
всебічного, повного і об'єктивного
дослідження обставин справи, виявити
як ті обставини, що викривають, так і ті,
що виправдують обвинуваченого, а також
обставини, що пом'якшують і обтяжують
його відповідальність. Суд, прокурор,
слідчий і особа, яка провадить
дізнання, не вправі перекладати
обов'язок доказування на
обвинуваченого. Статтею 64 цього ж
кодексу передбачено, що при
провадженні досудового слідства,
дізнання і розгляді кримінальної
справи в суді підлягають доказуванню
подія злочину (час, місце, спосіб та
інші обставини вчинення злочину,
винність обвинуваченого у вчиненні
злочину і мотиви злочину, обставини, що
впливають на ступінь тяжкості злочину,
а також обставини, що характеризують
особу обвинуваченого, пом'якшують та
обтяжують покарання, характер і розмір
шкоди, завданої злочином, а також
розмір витрат закладу охорони здоров'я
на стаціонарне лікування потерпілого
від злочинного діяння.

Пунктом 8 постанови Пленуму Верховного
суду № 2 від 11.02.2005 р. «Про практику
застосування судами України
законодавства, що регулює повернення
кримінальних справ на додаткове
розслідування» передбачено, що
повернення справи на додаткове
розслідування зі стадії судового
розгляду справи допускається лише з
мотивів неповноти або неправильності
досудового слідства. Досудове слідство
визнається неповним, якщо під час його
провадження всупереч вимогам статей 22
і 64 КПК не були досліджені або були
поверхово чи однобічно досліджені
обставини, які мають істотне значення
для правильного вирішення справи, не
були допитані певні особи, не
витребувані і не досліджені документи,
речові та інші докази для
підтвердження чи спростування таких
обставин.

Суд вважає, що неповнота та
поверховість слідства полягає у тому,
що пред'являючи підсудному
обвинувачення у вчиненні шахрайства
при отриманні кредитів, у наданні
завідомо неправдивої інформації
банкам з метою одержання кредитів,
легалізації (відмиванні) доходів
одержаних внаслідок вчинення
суспільно небезпечного діяння
слідством не було дано належної оцінки
пред'явленим ОСОБА_4 банкам
правовстановлюючим документам на
транспортні засоби, не з'ясовано їхнє
походження, не перевірено
правомірність їх видачі органом
державної влади, не перевірено чому
ОСОБА_4 проводив оплату за розмитнення
т.з., якщо власником їх, згідно
твердження слідства повинно
залишатися АТ «Сканія Кредит», не
встановлено посадових осіб банків, які
приймали участь у складанні кредитних
договорів та не з'ясовано у них чи могли
бути укладені ці договори, якби ОСОБА_4
від імені ПП «Транс Вестерн Груп» не
передавав у заставу транспортні
засоби, не встановлено чи погашав
підсудний отримані кредити, коли
припинив погашати кредити і по якій
причині, чи було у нього, або у ПП «Транс
Вестерн Груп», на час укладення
кредитних договорів інше майно на яке
могло бути накладено стягнення у
випадку ухилення від виплати кредитів,
не з'ясовано, яким чином ОСОБА_4,
отримавши кредити у доларах (90000 + 100000)
та гривнях (465000), з метою відмивання
коштів перевів з одного рахунку на
інший 64528 євро, не з'ясовано чи це ті
кошти, що були отримані злочинним
шляхом, не вказано яку суму було
сплачено за розмитнення транспортних
засобів і яким чином долари були
конвертовані у гривні. Також слідством
не було повно й усесторонньо
досліджено кому насправді належали
(належать) напівпричепи марки «ВODЕХ»,
номер шасі НОМЕР_5, НОМЕР_6, НОМЕР_7, чи
зареєстровані вони у встановленому
законом порядку і за ким, з якою метою
укладалися договори лізингу (23.07.2008 р.)
та купівлі-продажу (24.08.2008 р.), не
з'ясовано і не вказано в обвинувальному
висновку, які саме дії підсудного
свідчать про те, що він реалізував
транспортні засоби невстановленим
слідством особам.

Крім того, пред'являючи ОСОБА_4
обвинувачення у вчиненні злочину
передбаченого ч. 1 ст. 388 КК України
слідчий просто переписав фабулу статті
не вказавши у чому конкретно полягає
вина підсудного і які конкретно
протиправні дії він вчинив, розтрату,
відчуження, приховування, підміну,
пошкодження, чи знищення майна на яке
накладено арешт, не встановлено час,
місце та спосіб вчинення цього злочину.

Пунктом 1 названої вище постанови
Пленуму ВСУ підкреслено, що згідно ст.
16-1 КПК України 1960 р. здійснення
обвинувачення в суді покладається на
прокурора. Суд, залишаючись об'єктивним
і неупередженим, має створити
необхідні умови для виконання
сторонами їхніх процесуальних
обов'язків та здійснення наданих їм
прав, розглянути кримінальну справу і
постановити відповідне рішення. З
огляду на ці вимоги закону суди при
розгляді кримінальних справ не вправі
перебирати на себе функції
обвинувачення чи захисту. А пунктом 9
звернуто увагу судів на те, що за
змістом чинного законодавства виклик і
допит нових свідків, проведення
додаткових чи повторних експертиз,
витребування документів, давання
судових доручень у порядку,
передбаченому ст. 315-1 КПК, на
підтвердження чи спростування позиції
сторін допускаються тільки за
клопотанням сторін. При цьому судові
доручення суд дає лише з метою
перевірки й уточнення фактичних даних,
одержаних у ході судового слідства.

За таких обставин, враховуючи, що
обвинуваченню було надано можливість
надати всі наявні докази для
обґрунтування своїх доводів, і жодних
клопотань ні з боку обвинувачення ні з
боку захисту не поступило суд
приходить до висновку, що з розглянутих
судом матеріалів не можливо зробити
висновок ні про винність ні про
невинність підсудного.

Відповідно до ч. 1 ст. 281 КПК повернення
справи на додаткове розслідування зі
стадії судового розгляду допускається
лише тоді, коли неповнота або
неправильність досудового слідства не
може бути усунута в судовому засіданні.
На думку суду по даній справі слід
провести додаткове розслідування під
час якого виконати вимоги ст.ст. 22 та 64
КПК України та усунути перераховані
недоліки. Для цього необхідно провести
відповідні слідчі та оперативно -
розшукові дії, які суд виконати не може.

Тому, керуючись ст. 281 КПК України в ред.
1960 року суд,

П О С Т А Н О В И В:

Кримінальну справу про обвинувачення
ОСОБА_4 у злочинах передбачених ст.ст. 222
ч. 2, 190 ч. 4, 209 ч. 2, 366 ч. 2, 382 ч. 2, 388 ч.1 КК
України направити прокурору
Закарпатської області для організації
проведення додаткового розслідування.

На постанову може бути подано апеляцію
до апеляційного суду Закарпатської
області на протязі 7 діб з моменту її
проголошення.

Головуючий:
Гримут В.І.