Апеляційний суд Рівненської області
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
29 січня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

Головуючого : ОСОБА_1 ,

суддів : ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря : ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівному апеляційну скаргу прокурора на вирок Млинівського районного суду Рівненської області від 22 жовтня 2014 року в кримінальному провадженні №0000112 відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , освіта неповна середня, не працюючого, не одруженого, інваліда дитинства третьої групи, раніше судимого 22 грудня 2004 року Млинівським районним судом Рівненської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі; 1 березня 2006 року Млинівським районним судом Рівненської області за ч.3 ст.185 КК України на 1 рік 6 місяців позбавлення волі; 29 травня 2008 року Млинівським районним судом за ч.3 ст.185, ст.395 КК України на 6 місяців арешту; 7 вересня 2010 року Демидівським районним судом Рівненської області за ч.2 ст.263 КК України на 1 рік позбавлення волі; 24 червня 2011 року Млинівським районним судом Рівненської області за ч.3 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі, судимості не погашені і не зняті в установленому законом порядку, який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, з участю:

прокурора : ОСОБА_6 ,

обвинуваченого : ОСОБА_5 ,

захисника : ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И Л А:

За вироком Млинівського районного суду Рівненської області від 22 жовтня 2014 року ОСОБА_5 визнаний винним та засуджений за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України та призначено покарання виді трьох років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк два роки.

Покладено на ОСОБА_5 обов`язки передбачені п.2,3,4 ч.1 ст.76 КК України.

ОСОБА_5 визнано винним та засуджено за те, що 2 квітня 2014 року приблизно о 23-00год за попередньою змовою з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , матеріали кримінального провадження відносно яких виділено в окреме провадження, повторно, з метою незаконного заволодіння чужим майном, розбивши скло вікна в магазині "Гастроном №2" торгово-роздрібного підприємства Млинівського районного споживчого товариства, проник через вікно в приміщення магазину, що розташований в АДРЕСА_2 , де заволодів товарно-матеріальними цінностями на загальну суму 1071,71 грн., однак не зміг вчинити усіх дій спрямованих на викрадення вказаного майна з приміщення магазину, оскільки був виявлений працівниками міліції при спробі залишити приміщення магазину.

В поданій на вирок суду апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи кваліфікації дій обвинуваченого вважає, що вирок є незаконним в зв`язку із невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості та неправильним застосуванням судом закону України про кримінальну відповідальність, а саме, застосуванням кримінального закону, зокрема ст.75 КК України, який не підлягає застосуванню. Зазначає, що ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий за вчинення тяжких умисних злочинів, за що відбував покарання в місцях позбавлення волі, проте на шлях виправлення не став, а після звільнення продовжував вчиняти злочини. Просить вирок суду скасувати, та постановити новий, яким визнати ОСОБА_5 винним та засудити за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі з відбуванням покарання у кримінально-виконавчій установі.

Заслухавши доповідача, пояснення прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу, пояснення обвинуваченого та його захисника, які згідні з вироком суду, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи, які викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_5 у вчиненні злочину, за який його засуджено, підтверджується сукупністю доказів, розглянутих в судовому засіданні, яким дана правильна юридична оцінка, і є обґрунтованим, що не оспорюється і в поданій апеляційній скарзі.

Судовий розгляд даного кримінального провадження проводився в суді першої інстанції в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, а тому висновки суду щодо фактичних обставин справи, які не оспорювались і стосовно яких докази судом не досліджувались, апеляційним судом не перевіряються.

Дії ОСОБА_5 правильно кваліфіковано за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у приміщення.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як вбачається з матеріалів справи призначаючи ОСОБА_5 покарання, суд першої інстанції врахував, як ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, так і дані про його особу, а також обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Зокрема суд першої інстанції такі обставини, як щиросердне каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування шкоди завданої злочином, а також той факт що ОСОБА_5 є інвалідом третьої групи та проживає з матір`ю, яка теж є інвалідом другої групи правильно врахував, як такі, що пом`якшують покарання.

Крім того, ОСОБА_5 перебуває в складі добровольчого батальйону в зоні проведення Антитерористичної операції ( а.с. 72). І цю обставину підтвердив в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 .

Також судом першої інстанції в даному випадку вірно не визнано рецидив злочину як обставину, що обтяжує покарання ОСОБА_5 , оскільки це є кваліфікуючою ознакою злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України.

Враховуючи всі ці обставини в сукупності, суд першої інстанції правомірно прийшов до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання із застосуванням ст. 75 КК України.

Наведені в апеляційній скарзі доводи прокурора щодо неможливості виправлення ОСОБА_5 без відбування покарання не є достатніми для визнання неправомірним застосування ст. 75 КК України.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що підстав для скасування чи зміни вироку не вбачається.

Керуючись ст.ст. 405,407 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А :

Вирок Млинівського районного суду Рівненської області від 22 жовтня 2014 року в кримінальному провадженні №0000112 відносно ОСОБА_5 залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду Рівненської області набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга протягом трьох місяців з дня її проголошення судом апеляційної інстанції безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

С у д д і :

___________ ____________ _____________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3 .