Справа № 128/796/15-к

ВИРОК
Іменем України
20 квітня 2015 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області, в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

з участю прокурора: ОСОБА_3 ,

захисника: ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000083 по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та проживаючого АДРЕСА_1 , зареєстрованого АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, має на утриманні одну неповнолітню дитину, військовослужбовця військової служби за контрактом в/ч НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 402 ч.1 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 - ІНФОРМАЦІЯ_3 , в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», положень Військової присяги, ст. ст. 11, 16, 30, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 28.01.2015 року, орієнтовно о 09 год. в приміщенні відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 », що знаходиться за адресою: Вінницька область, Вінницький район, с. Гавришівка, під час доведення начальником відділення інспекторів відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » ОСОБА_6 наказу командира в/ч НОМЕР_1 щодо прибуття у термін до 08 год. 30 хв. 29.01.2015 до управління ІНФОРМАЦІЯ_2 до відділу кадрів для повного розрахунку із службами забезпечення та подальшого вибуття до нового місця служби, переданого телеграмою № Т/30-177 від 27.01.2015 року, відкрито відмовився його виконувати.

Він же, будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 - ІНФОРМАЦІЯ_3 , в порушення вимог вищевказаного законодавства, переслідуючи єдиний умисел на відкрите невиконання наказу, 28.01.2015 року, орієнтовно о 13 год. в приміщенні відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 », що знаходиться за адресою: Вінницький район, с. Гавришівка, під час доведення начальником відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » ОСОБА_7 наказу командира в/ч НОМЕР_1 щодо прибуття у термін до 08:30 год. 29.01.2015 року до управління ІНФОРМАЦІЯ_2 до відділу кадрів для повного розрахунку із службами забезпечення та подальшого вибуття до нового місця служби, переданого телеграмою № Т/30-177 від 27.01.2015 року, відкрито відмовився його виконувати.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст.402 ч.1 КК України визнав повністю, щиро розкаявся. Суду пояснив, що він являється військовослужбовцем військової служби за контрактом в/ч НОМЕР_1 - ІНФОРМАЦІЯ_3 , 28.01.2015 року, вранці біля 9:00 год. в приміщенні відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 », що знаходиться с. Гавришівка Вінницького району, під час доведення начальником відділення інспекторів відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » ОСОБА_6 наказу командира в/ч НОМЕР_1 щодо прибуття у термін до 08 год. 30 хв. 29.01.2015 до управління ІНФОРМАЦІЯ_2 до відділу кадрів для повного розрахунку із службами забезпечення та подальшого вибуття до нового місця служби, відкрито відмовився його виконувати.

Того ж дня, продовжуючи свою відмову, він вдень в цій же військовій частині, під час доведення начальником відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » ОСОБА_7 наказу командира в/ч НОМЕР_1 щодо прибуття у термін до 08:30 год. 29.01.2015 року до управління ІНФОРМАЦІЯ_2 до відділу кадрів для повного розрахунку із службами забезпечення та подальшого вибуття до нового місця служби, відкрито відмовився його виконувати.

За згодою обвинуваченого, згідно ст.349 ч.3 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів зібраних в ході досудового розслідування, стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, крім даних, що характеризують особу обвинуваченого, і при цьому судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, у суду немає сумніву у добровільності його позиції, а також роз`яснено, що в такому випадку обвинувачений буде позбавлений можливості оспорювати дані фактичні обставини в апеляційному порядку.

Суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_5 необхідно кваліфікувати за ст. 402 ч.1 КК України, як непокору, тобто умисно, відкрито відмовився виконати наказ начальника.

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, обставини його вчинення, сімейний і матеріальний стан обвинуваченого, що він має на утриманні одну неповнолітню дитину, позитивно характеризується за місцем проживання, що раніше не судимий.

Обставини, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 є щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні.

Обставини, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 відсутні.

При цьому суд також враховує, що відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч. 2 ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових злочинів.

Згідно ст.69-1 КК України, за наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 66 цього Кодексу, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

З урахуванням всіх обставин вчинення кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого, що він має на утриманні малолітню дитину, пом`якшуючих обставин щирого каяття, що ОСОБА_5 визнає свою вину у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст.402 ч.1 КК України, та з врахуванням вимог ст.69-1 КК України, суд вважає що виправлення і перевиховання ОСОБА_5 можливе без ізоляції від суспільства, тому йому необхідно обрати покарання у виді позбавлення волі з застосуванням ст.ст.75, 76 КК України, з випробуванням з встановленням іспитового строку та покладенням відповідно обов`язків, що на переконання суду відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ :
Визнати винним ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст.402 ч.1 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання позбавлення волі з випробуванням, з встановленням іспитового терміну строком на 1 (один) рік.

На підставі ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 :

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи;

- періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Вінницької області через Вінницький районний суд Вінницької області шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з дня його проголошення.

З підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається засудженому та прокурору.

Суддя: