Справа № 495/3790/15-к

ВИРОК
30.06.2015 м. Білгород-Дністровський
Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі : головуючої одноособово судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора Білгород-Дністровської міжрайонної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Білгород -Дністровського обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням :
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Абрикосове,
Білгород-Дністровського району Одеської області, громадянки України, заміжня,
не працює, має на утриманні малолітню дитину 13 років, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судима: 12.05.2014 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області за ч.1 ст.164 КК України до ста двадцяти годин громадських робіт.
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 164 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 30.05.2011року по справі №2-2523/11 стягнуто з ОСОБА_4 аліменти у розмірі ? частини всіх видів доходів на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на його утримання, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 15.03.2011 року та до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Зазначене рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області набрало законної сили 15.03.2011, однак ОСОБА_4 жодних заходів щодо його виконання не вжила, аліменти на утримання дитини не платила та злісно ухилялась від здійснення законних виплат, починаючи з 15.03.2011р. по 31.01.2014р. за що ОСОБА_4 12.05.2014року була засуджена за ч.1 ст.164 КК України, вироком Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області до 120 годин громадських робіт.

Після виконання вироку ОСОБА_4 належних висновків для себе не зробила, на шлях виправлення не стала і продовжила не сплачувати аліменти на дитину.

Так, після притягнення до кримінальної відповідальності, тобто з 01.02.2014року і по теперішній час, ОСОБА_4 , будучи раніше засудженою за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України, злісно ухиляється від виплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів), при цьому жодного разу не здійснювала платежі на користь дитини, реальних заходів по працевлаштуванню та виплаті аліментів не робила, на обліку в Білгород-Дністровському центрі зайнятості не перебуває, на виклики до відділу Державної виконавчої служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області не з`являлася. Таким чином, загальна сума заборгованості з 01.02.2014року по 12.05.2015року згідно розрахунку, виданого відділом державної виконавчої служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області, складає 8 449 гривень 76 копійки.

Обвинувачена ОСОБА_4 у судовому засіданні винною визнала себе у повному обсязі та повністю підтвердила обставини вчиненого нею кримінального правопорушення, пояснила суду, що дійсно після засудження з лютого 2014 року по теперішній не сплачує аліменти на утримання сина ОСОБА_5 тому що не працює, так як у селі де вона проживає не має роботи. Крім того у неї на утриманні знаходиться неповнолітній син 13 років, якого вона виховує сама, так як батько зник. У скоєному щиро розкаялася, просила суворо не карати, запевнила, що більше не буде вчиняти кримінальних правопорушень та погасить заборгованість по аліментам. Просила розглянути справу відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України.

На підставі ч.3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. За згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, яких ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає.

Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив сторонам кримінального провадження вимоги ч.3 ст. 349 КПК України і наслідки обмеження обсягу доказів, визнав недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинуваченої ОСОБА_4 відносно фактичних обставин справи, оскільки вони ніким не оспорюються, дослідженням тільки доказів, які характеризують її особистість.

Обвинувачена ОСОБА_4 та інші учасники кримінального провадження погодилися з тим, щоб судовий розгляд обмежився допитом обвинуваченої ОСОБА_4 та дослідженням доказів, які характеризують її особистість. Їй було роз`яснено, що в даному випадку вона позбавляється права оспорювати в апеляційному порядку фактичні обставини справи.

Оцінюючи докази у сукупності, суд визнає винним обвинувачену ОСОБА_4 у інкримінованому їй кримінальному правопорушенні за ч.2 ст. 164 КК України - як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), будучи раніше судимою за аналогічний злочин.

Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 67 КК України обставини, які обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_4 суд враховує : суспільну небезпеку і характер вчиненого нею кримінального правопорушення, тяжкість скоєного, позитивну характеристику, що кримінальне правопорушення, відноситься до категорії невеликої тяжкості, її щире каяття в скоєному, активну участь у розкритті кримінального правопорушення, що має на утриманні неповнолітню дитину 13 років, частково відшкодувала завданий збиток, пом`якшуючі обставини та відсутність обтяжуючих обставин, суд вважає за доцільне відбування покарання у вигляді громадських робіт.

Керуючись ст. ст. 349, 368, 373-374, 376, 392- 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винною у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 164 КК України, і на підставі санкції даної статті призначити покарання у вигляді 240 (двохсот сорока ) годин громадських робіт.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.

Характеризуючі матеріали відносно обвинуваченої ОСОБА_4 залишити при обвинувальному акті з подальшим зберіганням з обвинувальним актом № 495/3790/15-к.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Одеської області протягом 30 днів з моменту його проголошення через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області.

Вирок суду відповідно до вимог ст. 394 ч.2 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до частини 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Апеляційним судом Одеської області.

Суддя :