Апеляційний суд Рівненської області
______________________________________________________________
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2011 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Рівненської області у складі:

головуючого - Гладкого С.В.

суддів Квятковського А.С., Іващука В.Я.

з участю прокурора Іванціва М.Д.

захисника ОСОБА_1

засудженого ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляціями прокурора Шкоди П.В., який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, захисника ОСОБА_1 та засудженого ОСОБА_2 на вирок Костопільського районного суду Рівненької області від 24 червня 2011 року.

Цим вироком ОСОБА_2, 22 липня 1966 року

народження, уродженець та житель с.Привітівка Зарічненського

району Рівненської області, громадянин України, з середньою

освітою, не одружени й, не військовозобов'язаний, не працюючий,

раніше судимий:

- 05 травня 1983 року Зарічненським районним судом

Рівненської області за ч.1 ст.117 КК України (1960 року) до

позбавлення волі на строк три роки;

- 07 червня 1988 року Зарічненським районним судом Рівненської

області за ст.17, ст.117 ч.2 КК України до позбавлення

волі на строк пять років;

- 04 квітня 1994 року Зарічненським районним судом Рівненської

області за ст.17, ст.118 ч.2; ст.81 ч.3, ст.196-1, ст.42 КК України

до позбавлення волі на строк пять років з конфіскацією майна;

- 02 грудня 1999 року Зарічненським районним судом Рівненської

області за ст.117 ч.2, ст.118 ч.2, ст.42 КК України до

позбавлення волі на строк шість років шість місяців;

- 29 липня 2009 року Зарічненським районним судом Рівненської

області за ст.15 ч.3, ст.152 ч.2, ст.69; ст.15 ч.3, ст.153 ч.2, ст.69,

ст.70 КК України до позбавлення волі на строк один рік

один місяць 9 днів,

засуджений за ч.2 ст.152 КК України на сім років позбавлення волі, за ч.2 ст.162 на три роки позбавлення волі, а на підставі ст.70 цього Кодексу, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено сім років позбавлення волі.

Судом вирішено питання щодо речових доказів по справі.

ОСОБА_2 засуджений за те, що 19 травня 2010 року близько 00 годин 10 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння в с.Привітівка Зарічненського району Рівненської області, умисно, протиправно, без дозволу мешканки будинку ОСОБА_3 та всупереч її волі, через вікно проник в її житловий будинок та побив потерпілу, заподіявши їй легкі тілесні ушкодження у вигляді гематом обличчя, грудної клітки. Після цього ОСОБА_2 зґвалтував потерпілу ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, тобто застосувавши фізичне насильства та всупереч її волі, вступив з нею в статеві зносини.

В апеляції на вирок прокурор просить скасувати вирок та постановити новий вирок, яким визнати винним ОСОБА_2 за ч.2 ст.152 і ч.2 ст.162 КК України і призначити покарання у виді позбавлення волі за ч.2 ст.152 КК України на строк десять років позбавлення волі, за ч.2 ст.162 три роки, а за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити десять років позбавлення волі. В обґрунтування цього стверджує, що призначене судом покарання не відповідає ступеню тяжкості злочину та особі засудженого, який неодноразово судимий за вчинення злочинів цієї категорії, негативно характеризується за місцем проживання, зловживає спиртними напоями і вчинив злочин перебуваючи під адміністративним наглядом.

Захисник ОСОБА_1 у своїй апеляції просить скасувати вирок, виправдати ОСОБА_2 за відсутністю в діянні складу злочину та закрити справу. Вважає, що судом безпідставно взято до уваги суперечливі показання потерпілої ОСОБА_3 та не дано оцінки висновку судово-медичної експертизи щодо відсутності у потерпілої тілесних ушкоджень в ділянці статевих органів. Акт цієї експертизи не містить детального опису місяці знаходження і розмірів наявних у потерпілої тілесних ушкоджень. У протокол огляду місця події не вказано місць знаходження речей, які було вилучено подушки, наволочки, жіночої рубашки в експертну установу доставлений паперовий згорток, який не опечатаний і не підписаний понятими, а тому цей висновок не може бути взятий до уваги.

Засуджений ОСОБА_2 посилається на незаконність вироку та фабрикацію справи слідчим. Стверджує, що у справі відсутні докази, оскільки свідки по справі дали недостовірні показання, а також те, що судом залишено без уваги недостовірність експертизи крові, незаконність проведення обшуку у своєму житлі. Окрім того вважає, що дану кримінальну справу було безпідставно передано на розгляд Костопільського районного суду.

Прокурор Іванців М.Р. підтримав апеляцію прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції і просив її задовольнити.

Захисник ОСОБА_1 проти задоволення апеляції прокурора заперечив і підтримав свою і засудженого апеляції, просив закрити справу за відсутністю складу злочину в діях його підзахисного.

Засуджений ОСОБА_2 просив скасувати вирок.

Заслухавши суддю-доповідача, думки учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що апеляції не підлягають до задоволення, виходячи з наступного.

Суд правильно встановив фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_2 у вчиненні злочину, передбаченого.2 ст.152, ч.2 ст.162 КК України.

Так, потерпіла ОСОБА_3 показала, що біля опівночі 19 травня 2010 року

вона почула стук у вікно кухні, за яким побачила ОСОБА_2, який намагався

відкрити вікно. Після того, як стала кричати на нього, ОСОБА_2 перейшов до

вікна зали та відкривши його, заліз в будинок, де став бити її по голові. Від ударів впала на підлогу, проте ОСОБА_2 продовжив наносити їй удари, а потім зґвалтував (т.2 а.с.129-130). Аналогічного змісту пояснення потерпіла ОСОБА_3 дала у ході досудового слідства, відтворенні обстановки та обставин події (т.1 а.с.38, 56).

Згідно висновку судово-медичної експертизи у потерпілої ОСОБА_3 виявлені множинні гематоми обличчя (губи, носа), ніг і грудної клітки. Вказані тілесні ушкодження є легкими і вони могли виникнути при боротьбі та самообороні під час насильницького статевого акту (т.1 а.с.125-126).

З протоколу огляду місця події та доданих до нього фототаблиць вбачається, що 19 травня 2010 року слідчий за участю двох понятих, з дотриманням вимог кримінально-процесуального законодавства, провів огляд житла потерпілої ОСОБА_3 При цьому у ході огляду було виявлено, оглянуто і вилучено:

- на кухні з ліжка простирадло і наволочку з плямами бурого кольору, а біля ліжка з таким ж плямами жіночу нічну сорочку білого кольору та жіночу рубашку зеленого кольору;

- у залі на підвіконні та зовнішній стороні вікна, а також на підлозі біля ліжка плями бурого кольору. На ліжку висить гардина з плямами такого ж кольору.

Окрім цього виявлено, що цвяхи у нижній частині вікна на зовнішній його стороні розігнуті, що узгоджується з показаннями потерпілої про спосіб проникнення ОСОБА_2 в її житло (т.1 а.с.18-19, 20-26).

Згідно висновку судово-медичної імунологічної експертизи на майці, блузі, наволочці, гардині, двох тампонах зі слідами речовини бурового кольору встановлена наявність крові людини (т.1 а.с.112-115).

За висновком судової молекулярно-генетичної експертизи генетичні ознаки слідів крові на наволочці, блузі (у постанові слідчого жіноча рубашки зеленого кольору), фрагменті капронового матеріалу (у постанові слідчого гардина з ліжка), марлевому тампоні збігаються як між собою, так і з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_2 Генетичні ознаки слідів крові на майці (у постанові слідчого жіноча нічна сорочка), блузі (у постанові слідчого жіноча рубашки зеленого кольору) збігаються між собою, збігаються з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_3 (т.1 а.с.138-140).

За даними висновку судово-медичної експертизи на тілі ОСОБА_2 тілесних ушкоджень на момент огляду 14 липня 2010 року не має. (т.1 а.с.130). Підтвердивши цей висновок у судовому засіданні медичний експерт ОСОБА_4 також показала, що наявність тілесних ушкоджень в ділянці статевих органів потерпілої внаслідок зґвалтування є необовязковим наслідком такого насильства (т.2 а.с.136-137).

Спеціаліст лікар-сексопатолог ОСОБА_5 пояснив суду, що при зґвалтуванні потерпіла може втратити відчуття часу, тому її твердження про тривалість статевого акту протягом двох годин, слід сприймати як відносне поняття. Пошкодження статевих органів ґвалтівника чи зґвалтованої при зґвалтуванні виникають не завжди (т.2 а.с135-136).

Доводи апеляцій колегія суддів вважає безпідставними.

Показання потерпілої послідовні, логічні і відповідають матеріалам справи.

При цьому колегія суддів приймає до уваги стан потерпілої, в якому вона знаходилась після вчинення насильницьких дій, а тому доводи захисника про суперечливий характер її показань вважає безпідставними. Належним чином суд

першої інстанції у ході слідства перевірив і встановив обставини заподіяння,

кількість та місце знаходження тілесних ушкоджень на тілі потерпілої ОСОБА_3,

дослідивши при цьому висновок судово-медичної експертизи та допитавши потерпілу, судово-медичного експерта і спеціаліста-лікаря (т.2 а.с.129-139). Також колегія суддів вважає позбавленими підстав і доводи захисника щодо місця знаходження речей, вилучених під час огляду житла потерпілої ОСОБА_3 місце знаходження кожного обєкта, які було вилучено під час вказаної слідчої дії зазначені у протоколі огляду місця події (т.1 а.с.18-19).

Доводи засудженого ОСОБА_2 щодо недостовірності показань свідків по справі позбавлені підстав, оскільки, як вбачається з протоколу судового засідання, даних, з яких кожен свідок міг його оговорити, не встановлено (т.2 а.с.129-139).

Свідок ОСОБА_6 показала суду, що брала участь в огляді жила потерпілої ОСОБА_3 як понята. Виявлені при цьому плями крові і речі зі слідами крові було вилучено, упаковано, опечатано та скріплено підписами понятих, слідчого (т.2 а.с.131). З актів відібрання зразків крові та висновку судово-імунологічної експертизи вбачається, що зразки крові, отримані від підозрюваного ОСОБА_2, потерпілої ОСОБА_3 було поміщено в пакет, який опечатано і скріплено підписами понятих, слідчого (т.1 а.с.32, 33, 112-115). Таким чином колегія суддів вважає безпідставними доводи про недостовірність експертизи крові.

Визнаючи, що обшук житла ОСОБА_2 проведено з порушенням вимог кримінально-процесуального законодавства, колегія суддів вважає, що це порушення не вплинуло на доведеність його винності, кваліфікацію дій та призначення покарання.

Як вбачається з матеріалів даної справи суддею Зарічненського районного суду Рівненської області Зейкан Н.М. задоволено заяву про самовідвід, оскільки вона вирішувала питання щодо обрання запобіжного заходу стосовно ОСОБА_2 під час провадження досудового слідства. Головою Апеляційного суду Рівненської області ОСОБА_7 підсудність даної кримінальної справи визначена Костопільському районному суду Рівненської області (т.2 а.с.61). За таких обставин колегія суддів визнає безпідставними доводи апеляції засудженого про порушення підсудності.

При перевірці справи в апеляційному порядку істотних порушень вимог КПК України, в тому числі й тих, які могли б вплинути на правильність висновків суду та доведеність винності ОСОБА_2, як і на правильність кваліфікації його дій, не встановлено. Висновки суду ґрунтуються на допустимих та достатніх доказах, встановлених з дотриманням процесуального порядку їх збирання.

Апеляційні доводи прокурора про невідповідність призначеного засудженому покарання внаслідок його мякості не можна визнати обґрунтованими виходячи з наступного.

Згідно вимог ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч.2 ст.50 цього Кодексу покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Рішення суду в частині призначення покарання ОСОБА_2 мотивовано

відповідно до вимог ст.65 КК України і є правильним. Судом враховано ступінь тяжкості вчиненого засудженим злочину, дані про особу останнього, який характеризується негативно, та обставини, які обтяжують покарання (а.с.140-142).

За таких обставин судова колегія підстав для задоволення апеляції прокурора,

а отже скасування вироку та постановлення нового - не вбачає.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.365, 366 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Вирок Костопільського районного суду Рівненської області від 24 червня 2011 року стосовно засудженого ОСОБА_2 залишити без зміни, а

апеляції прокурора, захисника ОСОБА_1 та засудженого ОСОБА_2 без задоволення.

С у д д і :

С.В.ОСОБА_8ОСОБА_9Іващук

Згідно оригіналу

ОСОБА_10ОСОБА_8