Справа №1-338
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17
квітня 2007 року Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області
в складі:

головуючої -
судді Сировєтнік Т.І.

при секретарі - Кириченко О.В.

з участю
прокурора - Рибка Л.Я.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці кримінальну справу за
обвинуваченням ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Стрий Львівської області,
громадянин України, українець, освіта середня, не одружений, не працює,
проживає АДРЕСА_1, не судимий,

в скоєнні злочину,
передбаченого ч.1 ст. 164 КК України,

Встановив:

Згідно
рішення Автозаводського райсуду
м. Кременчука за №2-1644 від 02.04.1996 року ОСОБА_1 зобов'язаний сплачувати
аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/4
частини з усіх видів доходу на користь ОСОБА_3 до повноліття дочки. Достовірно
знаючи про винесене судом рішення, ОСОБА_1 злісно ухиляється від сплати
аліментів на утримання доньки: офіційно не працює, не повідомляє ВДВС
Автозаводського РУЮ про фактичне місце роботи, проживання, на попередження
державного виконавця не реагує, не являючись добровільно на виклики,
матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. Станом на 1.01.2007 року
заборгованість по аліментам на утримання дитини складає 10945 грн. 17 коп.

В судовому
засіданні підсудний ОСОБА_1 вину в скоєнні інкримінуємого йому злочину визнав
повністю, підтвердивши факт злісного ухилення від сплати аліментів на утримання
доньки на користь потерпілої ОСОБА_3, оскільки не мав постійного місця роботи,
працюючи неофіційно та часто перебуваючи на обліку в центрі зайнятості, на
виклики державного виконавця не з'являвся, про зміну місця проживання та роботи
ДВС не повідомляв, аліменти не сплачував, внаслідок чого утворилася
заборгованість.

Крім
повного визнання вина підсудного підтверджується дослідженими в судовому
засіданні доказами, а саме показами потерпілої ОСОБА_3, яка підтвердила факт
несвоєчасної сплати аліментів підсудним на утримання доньки на протязі 1997
року по квітень 2005 року, неотримання нею з боку підсудного ніякої
матеріальної допомоги з квітня 2005 року на дочку, факт укривання ним місця
своєї роботи та небажання працювати.

Показами
свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, які пояснили, що згідно виконавчого провадження, яке
знаходиться в їх виконанні з 1996 року, підсудний був офіційно ознайомлений та
попереджений про порядок та умови сплати ним аліментів на утримання
неповнолітньої дочки на користь стягувачки - ОСОБА_3, але аліменти підсудним

сплачувалися з
1997 року нестабільно, різними сумами, не щомісячно, час від часу, про що
підсудному винесилися офіційні попередження. На жодний виклик до
Автозаводського ДВС ОСОБА_1 добровільно не являвся, не повідомляв про місце
своєї роботи, внаслідок чого утворилася заборгованість по несплаті аліментів в
сумі 10945 грн. 17 коп. станом на 1.01.2007 року.

Враховуючи
покази підсудного, суд знаходить, що він правильно розуміє обставини справи, і
суд не має сумнівів в добровільності та істинності його позиції, яка ним не
оспорюється. Тому суд дослідив письмові докази вибірково в скороченому порядку.

Наведені
докази є належними, допустимими, достовірними та достатніми для визнання
підсудного винним у вчиненні встановленого судом злочину.

Тому,
умисні дії ОСОБА_1, виражені в злісному ухиленні від сплати встановлених
рішенням суду аліментів, суд кваліфікує за ч.1 ст.164 КК України.

Обговорюючи
питання про призначення підсудному покарання, суд враховує тяжкість скоєного
злочину, який є злочином невеликої тяжкості, особу підсудного, який не працює,
посередньо характеризується за місцем проживання, пом'якшуючі та обтяжуючі
покарання підсудного обставини.

Обставинами,
що пом'якшують покарання підсудному, суд вважає скоєння злочину вперше,
фактично повне визнання своєї вини, щире каяття в скоєному, стан здоров*я
підсудного.

Обставин, що обтяжують
покарання підсудного, суд не знаходить.

За
висновком ЛКК підсудний в лікуванні від алкоголізму та наркоманії не потребує,
за станом здоров*я потребує нагляду у невропатолога.

На
підставі вище викладеного суд доходить до висновку про достатність виправлення
та перевиховання підсудного без ізоляції його від суспільства, застосувавши
йому покарання у вигляді обмеження волі на строк в межах санкції етапі, за якою
його визнано винним, та звільнивши від відбування покарання на підставі ст.75
КК України з іспитовим строком та покладенням обов'язків згідно ст.76 КК
України.

Керуючись
ст.ст.323,324 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1
визнати винним за ч.1 ст.164 КК України, призначивши покарання 1 рік обмеження
волі.

Згідно
ст.ст.75,76 КК України звільнити ОСОБА_1 від відбування призначеного покарання
з іспитовим строком на 1 рік, поклавши обов'язок повідомляти органи
кримінально-виконавчої' системи про зміну місця проживання та роботи.

Запобіжний
захід ОСОБА_1 до набрання вироком чинності залишити підписку про невиїзд.

На вирок
може бути подана апеляція до Апеляційного суду Полтавської області на протязі
15 діб.