Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів
Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду
України у складі:

головуючого, судді

Редьки А.І.

суддів

Заголдного В.В. і Жука В.Г.

за участю прокурора

Матюшевої О.В.

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві 7
червня 2007 року кримінальну справу за касаційними скаргами засудженого
ОСОБА_1. і захисника - адвоката ОСОБА_2. на вирок Вінницького районного суду
Вінницької області від 27 червня 2006 року, яким засуджено

ОСОБА_3,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

неодноразово
судимого, останнього разу -

11
квітня 2005 року за ч. 3 ст. 289 КК України

із
застосуванням ст. 69 КК України на п'ять років

позбавлення
волі, на підставі ст. 75 КК України

звільненого від відбування покарання

з випробуванням на два роки,

за ч. 3 ст. 189 КК України на шість років
позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

Постановлено
призначене ОСОБА_3. вироком Білоцерківського міськрайонного суду від 11 квітня
2005 року покарання виконувати самостійно,

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_2,

немаючого судимості,

за ч. 3 ст. 189 КК України на п'ять років
позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

Постановлено
стягнути солідарно з ОСОБА_3. і ОСОБА_1. на користь ОСОБА_4 377 грн. на
відшкодування матеріальної і 5.000 грн. моральної шкоди,

установила:

Суд
визнав ОСОБА_3. винуватим у тому, що він 6 грудня 2002 року за попередньою
змовою з ОСОБА_1 та іншими особами викликали ОСОБА_4. з дому, що по АДРЕСА_1,
автомобілем “ВАЗ-2108” д/нНОМЕР_1 відвезли його за місто і, вимагаючи 1000
доларів США, погрожували розправою, побили руками, молотком, дерев'яною битою і
ключкою.

Ухвалою
Апеляційного суду Вінницької області від 26 жовтня 2006 року вирок залишено без
зміни.

У
касаційній скарзі засуджений ОСОБА_1. просить скасувати вирок і ухвалу щодо
нього, а справу - закрити. Твердить, що до злочину він не причетний.

Захисник
- адвокат ОСОБА_2 у касаційній скарзі з
доповненням до неї ставить питання про скасування вироку й ухвали щодо ОСОБА_3.
і ОСОБА_1. та закриття справи за недоведеністю їхньої вини. Твердить, що всі
докази у справі сфальсифіковані. Звертає
увагу, що суд безпідставно кваліфікував дії засуджених за ознакою “вимагання,
що завдало майнової шкоди у великих розмірах”, оскільки будь-якої реальної
матеріальної шкоди потерпілому не було заподіяно. Вважає суворими призначені
покарання засудженим.

Заслухавши
доповідь судді Верховного Суду України, прокурора, яка просила частково
задовольнити касаційні скарги, перекваліфікувати злочинні дії ІНФОРМАЦІЯ_3 з ч.
3 на ч. 2 ст. 189 КК України, а в решті - залишити судові рішення без зміни, перевіривши матеріали справи та обговоривши
доводи касаційних скарг, колегія суддів вважає, що касаційні скарги підлягають
частковому задоволенню.

Винуватість
ОСОБА_3. і ОСОБА_1 у вчиненні злочину за обставин, наведених у вироку,
підтверджується показаннями потерпілого про те, що саме брати ІНФОРМАЦІЯ_3
вивезли його за місто, там били і вимагали 1000 дол. США. Вважати, що
потерпілий обмовляв засуджених чи був упереджений щодо них, у суду підстав не
було, оскільки показання потерпілого підтвердили свідки, на яких послався суд у
вироку.

Що ж стосується
кваліфікації дії засуджених, то з цим рішенням суду погодитись не можна. За
змістом закону правовим критерієм визначення великого розміру майнової шкоди є
завдані потерпілому реальні збитки на суму від двохсот п'ятдесяти і більше
неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (див. Примітка до ст. 185 КК
України).

Даних про те, що
засуджені вимагали у потерпілого гроші і при цьому вони заподіяли йому реальні
збитки, у матеріалах справи немає і таких даних судовими інстанціями не
встановлено. У такому разі зазначені дії засуджених за своїми ознаками
утворюють склад злочину, передбаченого не ч. 3 ст. 189 КК України, а частиною
другою цього закону - вимагання, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Призначене
покарання обом ОСОБА_1 відповідає положенням ст. 65 КК України. Судом ураховано
обтяжуючі і всі пом'якшуючі покарання обставини, особи засуджених. Тому колегія
суддів не вбачає підстав для зміни покарань винуватим у бік їх пом'якшення,
незважаючи на зазначену перекваліфікацію їхніх дій.

Будь-яких даних
про упередженість органів досудового слідства чи суду або порушення ними норм
КПК України, як про це стверджується в скаргах, не виявлено.

На підставі наведеного та керуючись
ст. ст. 394 - 398 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

касаційні скарги
засудженого ОСОБА_1. і захисника - адвоката ОСОБА_2. задовольнити частково.

Вирок Вінницького
районного суду Вінницької області від 27 червня 2006 року та ухвалу
Апеляційного суду Вінницької області від 26 жовтня 2006 року щодо ОСОБА_3 і
ОСОБА_1 ОСОБА_3. змінити. Перекваліфікувати дії ОСОБА_3. і ОСОБА_1. з ч. 3 на ч. 2 ст. 189 КК України
і призначити за цим законом ОСОБА_3. - шість років позбавлення волі з
конфіскацією всього майна, яке є його власністю, а ОСОБА_1. - п'ять років
позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

У решті судові
рішення залишити без зміни.

Судді:

Заголдний
В.В. Редька
А.І. Жук В.Г.