Справа № 748/3583/14-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/339/2015
Категорія - ч.1 ст.115 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 квітня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Чернігові кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 на вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 16 лютого 2015 року, відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Куликівка Куликівського району Чернігівської області, українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, одруженого, має двох неповнолітніх дітей, працюючого механіком у ТОВ « Полісся», зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , фактично проживаючого по АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.115 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_8 ,

потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 16 лютого 2015 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України і призначено йому покарання у вигляді одинадцяти років позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави 491 грн. 40 коп. процесуальних витрат.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_6 22 вересня 2014 року близько 20 год. 30 хв., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись за місцем свого проживання у будинку АДРЕСА_2 , в ході конфлікту, що виник на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, з метою умисного вбивства ОСОБА_11 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання небезпечних наслідків у виді смерті ОСОБА_11 та бажаючи їх настання, умисно метнув кухонний ніж у напрямку потерпілої, завдавши їй тілесні ушкодження у вигляді одного проникаючого колото-різаного поранення лівої половини грудної клітки з наскрізним ушкодженням міжхребетних м`язів, пристінкової плеври та правого передсердя серця, від яких ОСОБА_11 померла на місці події.

За висновком судово-медичної експертизи № 856 від 30 жовтня 2014 року смерть ОСОБА_11 настала внаслідок масивної крововтрати на тлі проникаючого поранення грудей з наскрізним ушкодженням серця.

Не погоджуючись з вироком суду обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок місцевого суду і закрити кримінальне провадження, оскільки він заперечує проти обвинувачення та причетності до даного кримінального правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що в його будинку перебували ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та його сестра ОСОБА_11 з якою у нього виникла сварка. Намагаючись змусити їх залишити свій будинок він взяв ніж та зайшов до залу. ОСОБА_13 вихватила з рук обвинуваченого ніж та відкинула його назад. Коли обвинувачений відштовхнув ОСОБА_13 , то побачив що у його сестри ОСОБА_11 в грудях встромлений ніж і зробивши крок вона впала. Працівникам швидкої та міліції він повідомив, що це він кинув ніж і попав у ОСОБА_11 . Такими показаннями він намагався відвести підозру від ОСОБА_13 . На думку обвинуваченого, ОСОБА_13 з самого початку знала куди полетів ніж і від чиєї руки загинула ОСОБА_11 . Враховуючи викладене, вважає, що в його діях відсутній склад кримінального правопорушення та висновки суду не відповідають викладеним у судовому рішенні фактичним обставинам кримінального провадження.

Захисник ОСОБА_7 також звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 16 лютого 2015 року скасувати та закрити кримінальне провадження.

В обґрунтування своєї позиції зазначає, що обвинувачення побудоване на припущеннях, є формальним та необґрунтованим, в діях обвинуваченого відсутній склад кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.115 КК України, дії кваліфіковано не вірно, що являється недопустимим порушенням КПК України. Так, обвинувачений пояснив, що не визнає своєї вини, тому що даний злочин було скоєно не ним, а ОСОБА_13 його співмешканкою. В ході проведення досудового та судового слідства жодна особа крім обвинуваченого та ОСОБА_13 , яка постійно путалась у своїх показаннях не вказувала на причетність обвинуваченого до скоєння злочину.

Процесуальним прокурором подано заперечення проти апеляційної скарги, в якому він зазначає, що зібрані докази свідчать про вину обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого та його захисника, які підтримали подані апеляційні скарги з підстав наведених у них, думку прокурора та потерпілих, які заперечували проти задоволення апеляційних скарг, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вони не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник в апеляційних скаргах просять скасувати вирок суду першої інстанції та закрити кримінальне провадження у зв`язку з відсутністю в діях обвинуваченого складу кримінального правопорушення.

В судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_6 вину у вчиненні даного кримінального правопорушення визнав частково та пояснив, що 22 вересня 2014 року близько 20 год. 30 хв. у них з сестрою виникла сварка. Він вийшов на кухню, хотів взяти палку, щоб вигнати її з будинку, під руку попав ніж, він його взяв та, повернувшись до зали, метнув у потерпілу, яка стояла лицем до нього на відстані близько двох трьох метрів. Все сталось дуже швидко, ніякої мети він не переслідував, однак не заперечував, що розумів, що метнувши ніж у потерпілу міг спричинити смерть.

Однак в суді апеляційної інстанції ОСОБА_6 наголошував, що саме ОСОБА_13 вихватила у нього з рук ніж та відкинула його назад. І це вона винна в тому, що померла його сестра ОСОБА_11 . При цьому, обвинувачений зазначив, що причиною зміни його показів в суді апеляційної інстанції стало те, що його співмешканка ОСОБА_13 почала мешкати з іншим чоловіком, а його рідня від нього відмовилась.

Проте, такі показання обвинуваченого та доводи його апеляційної скарги в повній мірі спростовуються зібраними в кримінальному провадженні іншими доказами.

Зокрема, із пояснень свідка ОСОБА_12 вбачається, що обвинувачений взяв ножа та замахнувся на потерпілу. ОСОБА_15 вибила у обвинуваченого ніж, він упав ближче до дивана в бік, де стояла потерпіла. При цьому обвинувачений та потерпіла знаходились один від одного на відстані витягнутої руки. Свідок забрала дітей у веранду, коли повернулась, потерпіла уже лежала у крові, ножа в її тілі не було.

Свідок ОСОБА_13 , зазначила, що 22 вересня 2014 року у обвинуваченого з потерпілою виникла сварка. ОСОБА_6 пішов на кухню, взяв ніж, зайшов у зал, вона вибила ніж з рук обвинуваченого, обвинувачений її штовхнув. Обвинувачений підняв ніж і кинув у потерпілу, при цьому він стояв біля крісла ближче до дверей, а потерпіла метрів за півтора від нього біля серванта. Коли потерпіла упала, обвинувачений підійшов до неї та витягнув з тіла ніж, потім викликав міліцію.

Свідок ОСОБА_14 зазначив, що самого інциденту не бачив, бо якраз вийшов на вулицю покурити. Коли зайшов у хату, побачив, що ОСОБА_11 лежала, пульсу не було. Свідок викликав швидку.

Свідок ОСОБА_16 , фельдшер медичної допомоги, показав, що здійснював виїзд на виклик, оглянув потерпілу, пульсу не було, констатував смерть. У тілі ножа вже не було, була рана в третьому четвертому міжребер`ї, довжиною 1,5 мм, глибиною близько одного сантиметра. Стан обвинуваченого описав як стабільний у такій ситуації, від нього був запах алкоголю.

Також вина обвинуваченого ОСОБА_6 підтверджується і іншими доказами, зокрема: протоколом огляду місця події; висновком судово-медичної цитологічної експертизи; протоколом огляду речей; висновками судово-медичних експертиз; даними слідчого експерименту.

Таким чином, вина ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення в повній мірі підтверджується показаннями свідків, які в повній мірі узгоджуються між собою, висновками експертиз та іншими вище переліченими доказами, які обґрунтовано визнані судом першої інстанції за достовірні.

Тому, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні зазначеного у вироку діяння за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджується сукупністю зібраних у кримінальному провадженні і досліджених в судовому засіданні доказів, яким судом першої інстанції дана оцінка в сукупності з іншими доказами і на підставі яких прийнято законне та обґрунтоване рішення суду.

Дії ОСОБА_6 судом вірно кваліфіковані за ч.1 ст.115 КК України, як умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_11 .

За таких обставин апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 не підлягають задоволенню.

Є необґрунтованими посилання обвинуваченого в апеляційній скарзі на невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам справи, оскільки дані висновки зроблені на підставі показів свідків, висновків експертиз та інших доказів по справі, які зазначені у вироку, а тому взяті до уваги судом.

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд першої інстанції у відповідності з вимогами ст. ст. 65, 66, 67 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який є особливо тяжким, його характер, фактичні обставини справи, особу ОСОБА_6 , який раніше в силу ст.89 КК України не судимий, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, за місцем роботи та проживання характеризується позитивно, має двох неповнолітніх дітей, вік обвинуваченого, а також його відношення до наслідків, який, розуміючи тяжкість своїх дій, не розкаявся.

З огляду на вимоги ст. 65 КК України, колегія суддів дійшла висновку, що обрана судом першої інстанції міра покарання обвинуваченому ОСОБА_6 є необхідною й достатньою для його виправлення та попередження нових злочинів.

Під час апеляційного розгляду кримінального провадження не встановлено істотних порушень кримінального процесуального закону та порушень прав обвинуваченого ОСОБА_6 , які б потягли за собою безумовне скасування вироку суду.

З урахуванням доказів у кримінальному провадженні, колегія суддів вважає, що підстав для скасування вироку і закриття кримінального провадження за відсутністю в діянні ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.115 КК України немає.

За таких обставин рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 16 лютого 2015 року відносно ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4