Справа №
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Луцьк 16
серпня 2007 року

Луцький
міськрайонний суд Волинської області

під головуванням
судді Клока О.М.

за участю
секретаря Мартинюк О.Г.

прокурора Решетника О.Л.

адвоката ОСОБА_1

розглянувши
у відкритому судовому засіданні кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
який народився і проживає вАДРЕСА_1,
громадянин України, з середньою
освітою, неодружений, не працює,
раніше судимий:

02.07.2001
року за ст. ст.
141 ч. 2, 46-1 КК України 1960
року на 3 роки позбавлення волі з відстрочкою на 2 роки;

17.06.2003
року за ст. ст.
345 ч.2, 71 КК України на 3 роки
6 місяців позбавлення волі, звільнений
12.05.2005 року по відбуттю строку покарання, -

у вчиненні
злочинів, передбачених ст.
ст. 187 ч. 3, 186 ч. 2 КК
України, -

ВСТАНОВИВ:

Підсудний
ОСОБА_2 повторно, перебуваючи в стані
алкогольного сп'яніння, 14 січня 2007
року близько 06-00 год., діючи за
попередньою змовою із засудженим ОСОБА_3,
керуючись корисливими мотивом та метою,
на зупинці громадського транспорту «ЛуАЗ», що по вул Рівненській в м. Луцьку,
застосовуючи насильство, яке не
було небезпечним для життя та здоров'я особи і полягало в нанесенні удару ногою
по тілу ОСОБА_4 , заволоділи майном
потерпілої: жіночою сумкою у якій знаходились мобільний телефон з сім карткою і
грошима на ній, косметичні предмети та
гроші, спричинивши матеріальні збитки на
загальну суму 667 грн.

Він же
18.01.2007 року близько 23-30 год., перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, в квартирі АДРЕСА_2, застосовуючи насильство яке було небезпечним
для життя і здоров'я особи, і полягало в
нанесенні удару ОСОБА_5 внаслідок якого потерпілий втратив свідомість, а також погрожуючи застосуванням
насильства, небезпечного для життя і
здоров'я особи, яке полягало в
приставленні ножа до горла ОСОБА_5,
вчинив розбійний напад,
заволодівши при цьому мобільним телефоном потерпілого з сім картками а
також грошима, спричинивши матеріальні
збитки на загальну суму 582 грн.

Допитаний
в судовому засіданні підсудний ОСОБА_2.
вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, що стосується пограбування потерпілої
ОСОБА_4 визнав повністю та показав, що дійсно за зазначених обставин місця і часу
він наніс удар ногою потерпілій, та
вирвав у неї сумку, в якій знаходився
мобільний телефон. Телефон передав ОСОБА_3 для
реалізації. Суму завданих збитків не заперечує,
цивільний позов потерпілої визнає повністю.

Зважаючи
на повне визнання підсудним своєї вини,
його винуватість по епізоду пограбування ОСОБА_4 підтверджується показаннями самої
потерпілої, яка вказала,

2

що
підсудний наніс їй удар ногою, вирвав її
жіночу сумку, в якій знаходились
мобільний телефон з сім карткою і грошима на ній, косметичні предмети та гроші.

За таких
обстаивн суд приходить до висновку про винуватість ОСОБА_2 у повторному відкритому викраденні чужого майна, вчиненому за попередньою змовою групою
осіб, поєднаному із застосуванням
насильства, яке не було небезпечним для
життя та здоров'я потерпілої ОСОБА_4 і
кваліфікує дії підсудного за ст. 186 ч.2
КК України.

Допитаний
в судовому засіданні підсудний ОСОБА_2. вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, що стосується розбійного нападу на ОСОБА_5
визнав частково. Не заперечуючи нанесення удару потерпілому внаслідок якого той
втратив свідомість, а також того факту
що погрожував ОСОБА_5 ножем,
приставляючи до горла, факту
заволодіння майном потерпілого, не
оспорюючи суму завданих збитків,
підсудний ствердив, що умисел
вчинити розбійний напад у нього виник тоді,
коли вже перебував в квартирі потерпілого. В квартиру першим зайшов
свідок ОСОБА_6 при цьому відштовхнувши потерпілу ОСОБА_7. Він ж зайшов в
квартиру вже за ОСОБА_6 ОСОБА_6 прийшов у квартиру з метою забрати 20
грн., які йому був винен потерпілий
ОСОБА_5

Потерпіла
ОСОБА_7 в судовому засіданні ствердила,
що дійсно в квартиру першим зайшов ОСОБА_6, відштовхнувши її від дверей. Вона
бачила, як ОСОБА_6 вимагав у потерпілого
ОСОБА_5 повернення 20 гривень. Після того,
як вона віддала 20 гривень ОСОБА_6 підсудний напав на ОСОБА_5 погрожував
тому ножем, наніс удар, від якого потерпілий втратив свідомість.
Бачила, як ОСОБА_2. обшуковува ОСОБА_5 коли той був без свідомості.
Повідомила, що а ні вона, а ні її брат ОСОБА_5 претензій до підсудного
не мають, просила суворо не карати ОСОБА_2

Показання
потерпілої ОСОБА_7 підтверджуються і оголошеними в судовому засіданні
показаннями потеріплого ОСОБА_5 (а.с. 17,
97-98).

Свідок
ОСОБА_6, який засуджений за ст.
355 ч. 2 КК України по вказаному епізоду ствердив, що дійсно прийшов в квартиру ОСОБА_5 щоб
забрати 20 грн, які винен був йому
потерпілий. Він першим зайшов в квартиру,
відштовхнувши потерпілу. Пригадує,
що з ним в квартиру зайшов ще хтось,
однак чи це був саме ОСОБА_2. ствердити не може.

Враховуючи
те, що потерпіла ОСОБА_7ствердила, що в квартиру першим проник ОСОБА_6, попередньої змови між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 на вчинення злочину з проникненням в житло не
було, що стверджується вироком Луцького
міськрайонного суду від 08 червня 2007 року,
яким ОСОБА_6 засуджений за
ст. 355 ч. 2 КК України, суд приходить до висновку, що обвинувачення про вчинення ОСОБА_2 розбійного нападу,
поєднаного саме з проникненням в житло,
не знайшло свого підтвердження.

Тому суд
перекваліфіковує дії ОСОБА_2 з ч.3
ст. 187 КК України на ч.1 ст. 187
КК України і приходить до висновку про винуватість підсудного у вчиненні нападу
на потерпілого ОСОБА_5 з метою заволодіння його майном, поєднаному із погрозою і застосуванням
насильства, що було небезпечним для
життя і здоров'я особи.

Призначаючи
покарання суд враховує тяжкість вчинених злочинів, які відносяться до тяжких, особу винного та обставини справи, що пом'якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, що обтяжує покарання підсудного, суд визнає вчинення злочину в стані
алкогольного сп'яніння.

До
обставин, що пом'якшують покарання
підсудного, суд відносить щире каяття.

Підсудний
ОСОБА_2 позитивно характеризується.

ОСОБА_2. раніше неодноразово притягувався до
кримінальної відповідальності в тому числі і за вчинення тяжкого злочину проти
власності, відбував покарання в місцях
позбавлення волі, однак після звільнення
на шлях виправлення не став і знову вчинив тяжкі корисливі злочини.

Тому суд
приходить до висновку, що виправлення
підсудного можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

з

Разом з
тим, враховуючи позицію потерпілих, які не наполягали на суворому покаранні, суд призначаєОСОБА_2
мінімальне покарання у виді позбавлення волі, передбачене сакціями статей за які той
засуджується, і застосовує принци
поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначаючи остаточне покарання за сукупністю
злочинів.

Цивільний позов
потерпілої ОСОБА_4 підлягає до повного
задоволення.

Судові витрати
за проведення експертизи слід стягнути з ОСОБА_2

На підставі
наведеного, керуючись ст.
ст. 323, 324 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

Визнати
винним ОСОБА_2 у
вчиненні злочинів, передбачених ст.
ст. 186 ч.2, 187 ч. 1
КК України, і призначити
покарання:

за ст.
186 ч.2 КК України у виді позбавлення волі на строк 4(чотири) роки;

за ст. 187 ч.1 КК України у виді позбавлення волі на
строк 3 (три) роки.

На
підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання
більш суворим остаточно визначити ОСОБА_2 до
відбуття 4 (чотири) роки позбавлення волі.

Строк
відбування покаранняОСОБА_2 рахувати з 28 квітня 2007 року, тобто з моменту затримання

Цивільний
позов ОСОБА_4 задовольнити. Стягнути з ОСОБА_2 в користь
потерпілої ОСОБА_41000 (одна тисяча) грн. у відшкодування моральної шкоди.

Судові
витрати за проведення експертиз в сумі 440 (чотириста сорок) грн. 06коп.
стягнути з ОСОБА_2 в доход держави.

Запобіжний
західОСОБА_2 до вступу вироку в законну силу залишити попередній -
взяття під варту.

Апеляція
на вирок може бути подана до Апеляційного суду Волинської області протягом
п'ятнадцяти діб з моменту його проголошення через Луцький міськрайонний суд.