У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Паневіна В.О.,

суддів

Ковтюк Є.І., Федченка О.С.,

за участю прокурора

Ковтун Н.Я.,

розглянула
у судовому засіданні в м. Києві 12 серпня 2008 року
кримінальну справу за касаційною скаргою захисника ОСОБА_1 на вирок
апеляційного суду щодо ОСОБА_2

За вироком апеляційного суду
Харківської області від 8 квітня 2008 року

ОСОБА_2, 1961 року народження,
громадянин Російської Федерації, не судимий,

засуджений
за п.1 ч.2 ст. 115 КК України на 15 років позбавлення волі.

На користь потерпілої ОСОБА_3 суд постановив стягнути із
засудженого ОСОБА_2 1 988 грн. 31 коп.
на відшкодування матеріальної шкоди та 50 000 грн. - моральної.

ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні умисного вбивства
двох осіб при указаних у вироку обставинах.

Зокрема, 15 грудня 2005 року, перебуваючи в одному з
плацкартних вагонів поїзда «Кисловодськ - Москва», що рухався у напрямку
Москви, засуджений ОСОБА_2 розпивав спиртні напої разом з ОСОБА_4та ОСОБА_5
З'ясовуючи питання хто з них сильніший, ОСОБА_5 та ОСОБА_2 вийшли у тамбур
вагону, де ОСОБА_5 ударив засудженого кулаком в лице, а ОСОБА_2 відповів йому
ударом ногою в груди та головою в лице, заподіявши ОСОБА_5 травматичну
екстракцію зуба. Повернувшись в купе, засуджений та ОСОБА_5 продовжили вживати
спиртне. При цьому, ОСОБА_5 погрожувавОСОБА_2 побоями за вибитий зуб.
Наступного дня, після 9 год., до них в купе прийшов ОСОБА_4 Разом вони знову
почали розпивати спиртне, в ході чого між ними виникали сварки з приводу подій
минулого дня. Приблизно о 13 год. ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вивели ОСОБА_2 у тамбур
вагону, де на ґрунті особистих неприязних стосунків побили засудженого,
завдавши йому декілька ударів кулаками в лице, і повернулись у купе. Коли
ОСОБА_2 теж повернувся, потерпілі запропонували йому покинути поїзд. Засуджений
взяв свою сумку і пересів на бокове місце. ОСОБА_4 почав його ображати. На
ґрунті особистих неприязних стосунків у ОСОБА_2 виник умисел на позбавлення
життя ОСОБА_5 та ОСОБА_4 З цією метою, біля 13 год. 40 хв., коли поїзд
знаходився на перегоні станцій Слов'янськ - Лозова Південної залізниці,
засуджений витягнув із своєї сумки ніж і завдав ним ОСОБА_4 14 ударів у груди,
живіт, шию, голову та інші частини тіла. Відразу після цього ОСОБА_2 завдав 21
удар ОСОБА_5 в груди, голову та інші частини тіла. В результаті цих дій
засудженого потерпілим були заподіяні:

ОСОБА_4 - колото-різані рани шиї, з пошкодженням сонної
артерії, яремної вени, проникаюче поранення грудей, черевної порожнини з
пошкодженням внутрішніх органів та в інших частинах тіла. Його смерть настала
від гострої крововтрати від указаного колото-різаного поранення шиї;

ОСОБА_5 - колото-різані рани грудей, проникаючі в ліву
плевральну поржнину з ушкодженням серця і масивним крововиливом у плевральну
порожнину, проникаючі у праву плевральну порожнину з ушкодженням легені,
печінки та в інших частини тіла. Смерть потерпілого настала від гострої
крововтрати в результаті ушкодження серця, правої легені та печінки.

У касаційній скарзі захисник просить вирок щодо ОСОБА_2
скасувати, а провадження по справі закрити за відсутністю в його діях складу
злочину, посилаючись на те, що засуджений розцінив дії потерпілих ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 як реальне посягання на його життя та здоров'я, а тому діяв у межах
необхідної оборони.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора про
відсутність підстав для задоволення скарги, перевіривши матеріали справи та
обговоривши викладені у касаційній скарзі захисника доводи, колегія суддів
вважає, що його скарга не підлягає задоволенню.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні ним
зазначеного у вироку злочину відповідають дослідженим у судовому засіданні
доказам.

Так, із показань самого засудженого видно, що на протязі
15-16 грудня, під час поїздки у поїзді, разом з потерпілими він вживав спиртне.
Після проведеного між ним та ОСОБА_5 спаринг-поєдинку, в ході якого останньому
він вибив зуб, потерпілі почали ставитись до нього агресивно. 16 грудня,
приблизно о 13 год. вони вивели його у тамбур і побили, а потім, коли вони
повернулись в купе, запропонували залишити поїзд. Він витягнув із своєї сумки
ножа і завдав ним декілька ударів спочатку ОСОБА_4, а потім ОСОБА_5

Із показань допитаних під час досудового слідства та у
судовому засіданні свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 видно, що
засуджений і потерпілі дійсно вживали спиртне, сварились та бились між собою.
Коли ОСОБА_2 забрав свою сумку і пересів від потерпілих на інше місце, конфлікт
між ними продовжувався. Засуджений витягнув із своєї сумки ножа і спочатку
завдав ним декілька ударів ОСОБА_4, а потім ОСОБА_5

Дані висновків судово-медичних експертиз свідчать про те,
що на трупах як ОСОБА_4, так і ОСОБА_5 було виявлено по декілька колото-різаних
поранень, у тому числі проникаючих, з пошкодженням внутрішніх органів, які
призвели до гострої крововтрати, від чого і настала їх смерть.

Таким чином, з врахуванням цих та інших, досліджених
судом і наведених у вироку доказів, судом першої інстанції було встановлено, що
смерть потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_5 настала в результаті завданих їм ножових
поранень ОСОБА_2

Колегія суддів не може розцінити як підставу для
скасування вироку і закриття провадження по справі викладені у скарзі захисника
доводи про те, що завдаючи потерпілим удари ножем, ОСОБА_2 діяв у межах
необхідної оборони, розцінюючи дії ОСОБА_4 та ОСОБА_5 як реальне посягання на
його життя та здоров'я, оскільки ці посилання захисника не відповідають
встановленим по справі обставинам.

В результаті дослідження доказів, яким суд першої
інстанції дав належну оцінку, виклавши її у мотивувальній частині вироку, було
встановлено, що на протязі зазначеного часу перебування у вагоні між засудженим
і потерпілими дійсно виникали конфлікти, але після них вони продовжували між
собою спілкуватись, розпивати спиртні напої. При цьому, по справі не було
встановлено доказів, які б підтверджували той факт, що безпосередньо перед
застосуванням ОСОБА_2 ножа з боку потерпілих мали місце дії, які б об'єктивно
свідчили про реальність їх посягань на життя чи здоров'я засудженого. Не
заперечував цього у судовому засіданні і сам засуджений, даючи відповідь на
запитання свого захисника.

Приймаючи до уваги встановлені по справі обставини,
колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого
висновку про умисне вчинення ОСОБА_2 вбивства двох осіб в результаті помсти за
ті образи та побої, які йому заподіяли потерпілі.

Касаційних підстав вважати неправильною кваліфікацію дій
ОСОБА_2 за п.1 ч.2 ст. 115 КК України не має.

Що стосується призначеногоОСОБА_2 покарання, то вирішення
судом першої інстанції цього питання відповідає положенням, передбаченим ст. 65
КК України і є обґрунтованим та мотивованим. Підстав для його пом'якшення
колегія суддів не вбачає.

Порушень вимог кримінально-процесуального закону, які
перешкодили чи могли перешкодити суду повно та всебічно розглянути справу і
постановити законний та обґрунтований вирок, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 394-396 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

касаційну скаргу захисника ОСОБА_1 залишити без задоволення, а вирок
апеляційного суду Харківської області від 8 квітня 2008 року щодо ОСОБА_2 - без
зміни.

Судді:

Паневін В.О. Ковтюк Є.І. Федченко О.С.