АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2015 року м. Дніпропетровськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду Дніпропетровської області кримінальне провадження № 0000573 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 , на вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 грудня 2014 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпропетровська Дніпропетровської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора: ОСОБА_7

захисника: ОСОБА_8

обвинуваченого: ОСОБА_6

потерпілого: ОСОБА_9

представника потерпілого: ОСОБА_10 .

В апеляції:

- обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок суду змінити, а саме, скасувати додаткове покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 2 роки, пом`якшити покарання знизивши основне покарання до 3 років позбавлення волі, та термін випробування до 1 року та скасувати стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 моральної шкоди в розмірі 50000 грн.

В обґрунтування зазначив, що вказаний вирок винесено без врахування дійсних обставин справи, крім того призначене покарання, яке винесено в межах санкцій кримінального закону, є надто завищеним. Також вказує на необґрунтованість стягнення з ОСОБА_6 моральної шкоди у розмірі 50 000 грн. Зазначає, що суд поверхнево розглянув справу, дав неправильну оцінку добутим доказам. Деяким доказам взагалі не надав оцінку. Вказує на те, що судом не врахована та обставина, що ОСОБА_6 сплачував потерпілому вартість лікування, та те, що потерпілий претензій не має та під надуманими приводами ставить завищену вимогу.

За вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_6 визнано винним у вчинені злочину за ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 2 (два) роки та на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування призначеного йому основного покарання з іспитовим строком на 3 (три) роки.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_9 в рахунок відшкодування моральної шкоди 50000 грн. (п`ятдесят тисяч гривень) 00 коп.

За вироком суду ОСОБА_6 засуджено за вчинення злочину за таких обставин.

29 серпня 2014 року о 09.15 годині, ОСОБА_6 керуючи технічно справним автомобілем Опель Кадет, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_11 , рухався по Запорізькому шосе з боку пр. Праці в напрямку вул. Шинної в Жовтневому районі міста Дніпропетровська. Під час руху, обвинувачений ОСОБА_6 грубо порушуючи правила безпеки дорожнього руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки та її зміні, приближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, позначеним дорожнім знаком 5.35.1 Пішохідний перехід та дорожньою розміткою 1.14.3 Зебра червоно-білого кольору , не зупинився щоб надати дорогу пішоходу ОСОБА_9 , який перетинав по пішохідному переходу зліва на право, відносно його руху, проїзну частину Запорізького шосе та скоїв на нього наїзд.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди потерпілому ОСОБА_9 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: відкритого перелому обох кісток правої гомілки в середній третині зі зміщенням відламків, рани середньої третини правої гомілки, ран лобної та тім`яної області по середині, чисельних садин надбрівної області праворуч, лобно-скроневої області ліворуч, на спинці носу та на кінчику носу, по тильній поверхні обох кистей, по зовнішній та задній поверхні лівого ліктьового суглобу та передпліччя, по передній поверхні обох колінних суглобів, синця задньої поверхні гомілки та колінного суглобу, які за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та доводи захисника ОСОБА_8 , які підтримали вимоги апеляційної скарги в повному обсязі та просили її задовольнити, думку потерпілого ОСОБА_9 та його представника ОСОБА_10 які заперечували проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого та просили вирок суду залишити без змін, заслухавши думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного.

Згідно ст.404 КПК України, колегія суддів перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду про доведеність винності обвинуваченого ОСОБА_6 у вчинені злочину, за який його засуджено, відповідає фактичним обставинам справи і ґрунтується на зібраних у справі і досліджених в судовому засіданні доказах, за згодою сторін в порядку, визначеному ч. 3 ст. 349 КК України, тому колегія суддів не входить у їх обговорення.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 правильно кваліфіковано за ч. 2 ст. 286 КК України,що останнім не оспорюється. Обвинувачений в судовому засіданні вину у вчиненні зазначених кримінальних правопорушеннях визнав повністю, підтвердив фактичні обставини справи та визнав до нього позов від потерпілого про стягнення 50 000 грн. моральної шкоди.

Згідно до положень ч.2 ст. 394 КПК України, судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Тому з вказаних вище обставин і положень закону, заперечення в апеляційній скарзі обвинуваченого в частині незгоди його щодо стягнення з нього моральної шкоди у розмірі 50 000 грн. є безпідставними. Доказів, які свідчили б про безпідставність такого стягнення обвинуваченим та його захисником не наведено і апеляційним судом не встановлено. Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та на переконання колегії суддів, саме такий розмір моральної шкоди буде відповідати характеру вчиненого кримінального правопорушення, глибині фізичних та душевних страждань потерпілого, а також ступеню вини обвинуваченого, який своїми діями завдав потерпілому моральну шкоду.

Винність ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, повністю визнана самим обвинуваченим та підтверджена зібраними у кримінальному провадженні доказами, які правильно оцінені судом, обґрунтовано покладені ним в основу вироку, і в апеляційній скарзі не заперечується.

Що стосується доводів ОСОБА_6 та його захисника на невідповідність призначеного покарання тяжкості скоєного обвинуваченим злочину та його особі з посиланням на те, що суд поверхнево розглянув справу, дав неправильну оцінку добутим доказам та не врахував всіх обставин, що пом`якшують покарання, колегія суддів, вважає їх безпідставними.

Так, у відповідності до ст. 65 КК України суд призначає покарання з урахуванням ступеню тяжкості скоєного злочину, особи винного та обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до ст. 75 КК, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Апеляційним переглядом встановлено, що відповідно до вказаних вимог закону, при визначенні виду та розміру покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину його наслідки та особу обвинуваченого, який раніше не судимий, характеризується позитивно, частково відшкодував завдану шкоду, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, працює, вину визнав у повному обсязі та щиро розкаявся у скоєному, що віднесено до обставин, які пом`якшують його покарання. Обставин, що обтяжують покарання не встановлено.

При цьому, всі обставини на які посилається в своїй скарзі ОСОБА_6 , а саме вчинення ним злочину, який відноситься до категорії неумисних тяжких кримінальних правопорушень, поведінку обвинуваченого та його особу, дані про якого вище перелічені, наявність кількох визначених вище пом`якшуючих обставин, суд першої інстанції врахував і дійшов вмотивованого та обґрунтованого висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання з випробуванням терміном в межах санкції.

Отже судом першої інстанції дотримано вимоги зазначених положень закону. У колегії суддів не виникає сумніву щодо законності та справедливості призначеного обвинуваченому судом покарання в межах санкції, яке відповідає загальним засадам призначення покарання і є для обвинуваченого ОСОБА_6 достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів. Підстав для пом`якшення призначеного судом покарання та скасування покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, колегія суддів не вбачає.

Таким чином, колегія суддів, переглядаючи кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого, ретельно перевіривши в ній доводи, дійшла висновку про законність та обґрунтованість вироку, оскільки кримінальний закон застосовано правильно, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону не допущено, а призначене покарання відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого, а тому апеляційна скарга має бути залишена без задоволення, вирок суду без змін.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 грудня 2014 року відносно ОСОБА_6 - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді апеляційного суду:
_______________ _________________ ________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4