Броварський міськрайонний суд Київської області
Справа № 1-84/11
дата документу: 14.04.2011
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2011 року. Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого: судді Міхієнкової Т.Л.

при секретарі Сюр О.М.

з участю прокурора Петренко Л.В.

захисника ОСОБА_1

потерпілих ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Бровари кримінальну справу по обвинуваченню:

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2., українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одруженого, не судимого, офіційно не працюючого, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_4. вул. Щорса, 30

у вчиненні злочинів , передбачених ст. 186 ч. 2, 119 ч. 1 КК України,

в с т а н о в и в :

28 лютого 2007 р. біля 20 годин 30 хвилин ОСОБА_4, перебуваючи на вул. Щорса в с. Княжичі Броварського району Київської обл. разом з його співмешканкою ОСОБА_5, в районі перехрестя вулиць Щорса та Кутузова помітив потерпілого ОСОБА_6, який, хитаючись та розмовляючи по мобільному телефону, рухався в попутному йому напрямку . В цей час у підсудного виник умисел на відкрите заволодіння мобільним телефоном потерпілого. З метою здійснення свого злочинного наміру, підсудний відправив ОСОБА_5 додому, а сам , повернувшись назад, пішов назустріч потерпілому, який , не відчуваючи небезпеки, продовжував рухатися у потрібному йому напрямку. Підійшовши поближче до потерпілого, підсудний з метою відкритого викрадення у останнього мобільного телефону , застосувавши насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров»я потерпілого в момент заподіяння, діючи необережно, усвідомлюючи при цьому небезпечність своїх дій, не передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді смерті потерпілого та не бажаючи її настання, проявляючи при цьому злочинну недбалість, хоча за вказаних обставин він повинен був та міг би це передбачити, наніс потерпілому один удар долонею правої руки в область грудей, від якого ОСОБА_6, який перебував у стані алкогольного сп»я ніння, не утримав рівноваги і впав на асфальтне покриття дороги, ударившися об асфальт головою. Після цього підсудний відкрито викрав у останнього мобільний телефон « Моторола-V-51. IMEY» вартістю 336 грн., шкіряний чохол до мобільного телефону вартістю 45 грн., в якому знаходився золотий хрестик вартістю 280 грн., дві сім- картки мобільного зв»язку : « Київстар», яка коштувала 25 грн., та « Лайф»- 15 грн., завдавши потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 701 грн.

В результаті падіння ОСОБА_6 на асфальтне покриття дороги в момент вчинення підсудним злочину, направленого на відкрите заволодіння майном потерпілого, останній отримав тілесне ушкодження у вигляді кровопідтіку м»яких тканин голови, субдоральну гематому над правою півкулею мозку об»ємом до 200 кб. см., субаранхоїдального крововиливу півкулі мозку, в області лівої лобної долі у зв»язку з очагом ушибу тканини мозку, вторичного характеру, ішемічне, місцями геморагічне розмягчення тканини мозку в області правої півкулі мозку ( потиличної долі та поясної звилини), в області лівої півкулі мозку ( зорового бугра), в області мозолистого тіла, крові в жолудочковій системі мозку, які згідно висновку судово-медичної експертизи від 04.04. 2007 р. відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя, внаслідок яких і наступила смерть ОСОБА_6, померлого 09 березня 2007 р. у ОСОБА_7 міській лікарні швидкої медичної допомоги.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи смерть ОСОБА_6 наступила в результаті закритої черепно-мозкової травми у вигляді кровопідтічності м»яких тканин голови, крововиливу під оболочки, в жолудочки та тканини мозку, що обумовили розвиток отьоку-набряку головного мозку. Між виявленим комплексом пошкоджень в області голови і причиною смерті ОСОБА_6 проглядається прямий причинно-наслідковий зв»язок.

В судовому засіданні підсудний винним себе у пред»явленому обвинуваченні визнав частково та дав наступні покази. Підсудний не заперечував, що 28 лютого 2007 р. він на вул. Щорса в с. Княжичі, де він постійно мешкає, зустрів свого односельчанина ОСОБА_6, якого відразу не впізнав, відкрито викрав у нього мобільний телефон та інші речі, застосувавши до останнього фізичне насильство, яке не могло спричинити смерть потерпілого. Як пояснив ОСОБА_4, він штовхнув потерпілого долонею в груди, після чого потерпілий упав спочатку на сідниці, а потім, вже сидячи, упав верхньою частиною тулубу назад. Підсудний вважає, що своїми діями він не міг спричинити смерть потерпілого, при цьому повністю впевнений, що перед пограбуванням потерпілий піддався побиттю зі сторони зовсім інших осіб, які і є винними у смерті ОСОБА_6

Суд, вислухавши підсудного , потерпілих , свідків, дослідивши письмові докази та оцінивши все в сукупності, прийшов до висновку, що вина підсудного в пред»явленому йому обвинуваченні за ст.ст. 186 ч.2, 119 ч. 1 КК України повністю знайшла своє підтвердження в ході судового слідства.

Суд вважає правильною правову позицію досудового слідства щодо обставин справи, яка доведена чітко встановленою системою доказів , здобутих як на досудовому слідстві так і в судовому засіданні.

Подія вчиненого підсудним злочинів встановлена слідством відповідно до вимог ст. 64 КПК України і сумніву щодо часу їх вчинення у суду не викликає.

Допитані судом з цього приводу свідки ОСОБА_8, ОСОБА_9 ,ОСОБА_5, ОСОБА_10,ОСОБА_11, підтвердили, що події відбулися близько 21години, Так, ці покази є суб»єктивними, оскільки по часу і в показах свідків є розбіжності , бо тоді ніхто з них не дивився на годинник, але вони відповідають встановленим обставинам, які знайшли своє підтвердження в ході судового слідства , і тому суд на цьому свою увагу не зосереджує та приймає до уваги встановлений досудовим слідством час відбувшоїся події.

Головним є питання щодо доведеності вини підсудного у вчиненні злочинів та встановлення їх мотиву.

Корисний мотив злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, в суді знайшов своє підтвердження. Перш за все, він підтверджується показами підсудного, який в цій частині обвинувачення визнав себе винним та детально повідомив про обставини пограбування потерпілого.

Обставини справи в цій частині обвинувачення підтверджуються показами свідка ОСОБА_5, яка показала, що 28 лютого 2007 р. вони разом з ОСОБА_4 біля 19 години пішли в гості до ОСОБА_10, звідки пішли приблизно через годину. Йдучи по на вул. Щорса в с. Княжичі вони побачили чоловіка, який хитався в різні сторони і справляв враження людини, яка була в нетверезому стані. Підсудний відправив її вперед, а сам залишився. А коли через декілька хвилин повернувся , то у нього вона побачила мобільний телефон, хрестик., які пізніше були вилучені працівниками міліції.

Показами потерпілих ОСОБА_2, ОСОБА_3 встановлено, що 28 лютого 2007 р. на вул. Щорса в с. Княжичі їхнього сина, який повертався з роботи, близько 21 години, побили та пограбували , викравши відкрито мобільний телефон, золотий хрестик. Внаслідок отриманої травми голови їх син, ОСОБА_6, помер 09 березня 2007 р. у лікарні швидкої допомоги.

Потерпіла ОСОБА_2 заявила по справі цивільний позов про відшкодування на її користь,заподіяної вбивством сина, яку вона оцінює в 100 000 грн.

На таку ж суму заявив цивільний позов про відшкодування моральної шкоди і батько загиблого, потерпілий ОСОБА_6,

Вина підсудного по епізоду пограбування підтверджується протоколом огляду місця події з фототаблицею від 02.03.2007 р. ( т. а.с. 18-21), в ході якого було оглянуто ділянку вул. Кутузова в с. Княжичі, яка на час огляду була покрита снігом, водою.

З протоколу огляду місця події від 04.03. 2007 р. ( т. 1 а.с. 132-133) вбачається, що в канаві біля металевого відбійника на перехресті вулиці ОСОБА_7Лагунової в с . Княжичі виявлено та вилучено шкіряний чохол до мобільного телефону.

Згідно протоколів огляду місця події від 03.03.2007 р. ( т .1 а.с. 55-56) та від 04.03. 2007 р. ( т. 1 а.с. 135) за місцем проживання підсудного у будинку № 30 по вул. Щорса в с. Княжичі працівники міліції в першому випадку вилучили мобільний телефон « Моторола В-51», а пізніше- хрестик із жовтого металу.

Викрадені у потерпілого мобільний телефон « Моторола-В-51» та хрестик , які в ході пред»явлення цих предметів для впізнання потерпілій ОСОБА_2, останньою були впізнанні як такі що належали її сину ,ОСОБА_6, що підтверджується протоколом від 05.03.2007 р. про проведення слідчої дії ( т. 1 а.с. 147-148).

В ході відтворення обстановки і обставин події від 04.03.2007 р. за участю ОСОБА_4, останній на місці показав, яким саме чином він в районі перехрестя вулиць Щорса-Кутузова в с. Княжичі наніс удар невідомій особі та відібрав мобільний телефон.( т. 1 а.с. 78-81).

Вищенаведені докази свідчать про те, що вина підсудного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України за ознаками відкритого викрадення чужого майна, поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров»я потерпілого доведена і його дії за вказаною нормою матеріального права кваліфіковані правильно.

Вирішуючи питання про доведеність вини підсудного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України, суд ретельно дослідив всі докази по справі в їх сукупності і також прийшов до висновку про її доведеність.

Направленість дій підсудного та характер фізичного насильства , застосованого ним під час пограбування ОСОБА_6, свідчать про відсутність у нього прямого умислу на спричинення смерті потерпілому, Його дії свідчать про те, що підсудний діяв необережно , проявляючи злочинну недбалість, оскільки він не передбачав можливості настання смерті потерпілого від вчиненої ним дії, але при цьому він повинен був і міг би її передбачити, якби діяв з більшою обачністю.

Як видно з висновку судово-медичної експертизи смерть ОСОБА_6 наступила в результаті закритої черепно-мозкової травми у вигляді кровопідтічності м»яких тканин голови, крововиливу під оболочки, в жолудочки та тканини мозку, що обумовили розвиток отьоку-набряку головного мозку. Між виявленим комплексом пошкоджень в області голови і причиною смерті ОСОБА_6 проглядається прямий причинно-наслідковий зв»язок. ( т.1 а.с. 157-159).

Позиція захисту, яку обрав підсудний, ґрунтується на наявності у потерпілого тілесних ушкоджень, які останній , на його думку, отримав внаслідок побиття, якому потерпілий піддався безпосередньо перед пограбуванням іншими невстановленими особами. Про це, на його думку, свідчило порушення координації рухів потерпілого, що дало підсудному можливість вважати потерпілого особою, яка перебувала у стані алкогольного сп»яніння. При цьому, захист посилався на покази експерта ОСОБА_12, який в суді показав, що невпевненість рухів потерпілого при відсутності ознак сп»яніння свідчила про наявність у нього черепно-мозкової травми.

Разом з тим , експерт ОСОБА_12 підтвердив свої висновки, дані ним при проведенні судово-медичних експертиз. Останній чітко пояснив , що отримана потерпілим травма голови виникла внаслідок контакту з необмеженою поверхнею і не виключив при цьому падіння на асфальтоване покриття дороги. Виключив можливість нанесення удару кулаком. Травмуюча сила діяла не менше одного разу, тобто було достатньо одного контакту голови потерпілого з необмеженою поверхнею, точніше він сказати не зміг. З роз»ясень експерта вбачається, що на час поступлення потерпілого до стаціонарного відділення лікувального закладу , крім ушкоджень голови, інші тілесні ушкодження у останнього не виявлені.

За висновком додаткової судово-медичної експертизи ( т. 3 а.с. 400-410) у ОСОБА_6 крововилив у м»які тканини головного мозку у нього був виявлений в правій завушній області., що підтверджується показами свідка ОСОБА_8, лікаря за фахом, який показав, що потерпілий на місці події лежав саме на правому боці. Відповідно до п.2(3) вищезазначеного висновку, падіння потерпілого на сідниці і верхню частину тулубу виключає можливість формування отриманої травми голови і в цій частині свій висновок експерт підтвердив у судовому засіданні.

Версія підсудного щодо непричетності його до смерті потерпілого, травма голови якому була завдана невстановленими слідством особами, з посиланням на покази експерта спростовується висновком судово-медичної експертизи( т. 1 а.с. 159), висновком судово-медичного дослідження трупа ( ьт. 1 а.с. 160-165) з яких вбачається, що згідно даних медичної документації при проведенні токсикологічного дослідження, в крові ОСОБА_6 на момент госпіталізації його до стаціонару було виявлено 0,9% етилового спирту ( аналіз від 01.03. 2007 р) , що могло відповідати легкому ступеню алкогольного сп»яніння.

Висновок експерта підтверджується показами свідка ОСОБА_13П, який підтвердив, що він одним із перших надавав допомогу ОСОБА_6 на місці події і чув від останнього легкий запах спиртного. При цьому суд звертає увагу на те, що вказаний свідок відвозив потерпілого додому на автомобілі і тому міг контактувати з ним у закритому просторі. Всі ж інші свідки, які не чули запаху алкоголю, контактували з потерпілим на вулиці, в зв»язку з чим могли добросовісно з цього приводу помилятися. До показів потерпілих ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , батьків померлого, суд відноситься критично з урахуванням їх родинних стосунків з загиблим , розуміючи при цьому бажання останніх не ганьбити сина.

Крім того, і свідок ОСОБА_5 вказувала на наявність у потерпілого ознак алкогольного сп»яніння , про що свідчили його невпевнена хода, хитання в різні сторони.

Вищевстановлені обставини дають суду підстави прийти до висновку, що в момент вчинення злочину потерпілий ОСОБА_3 перебував у стані алкогольного сп»яніння, чим і спростовуються доводи захисту щодо наявності у потерпілого попередньо отриманої ним травми голови.

З показів свідка ОСОБА_14 вбачається, що по дорозі додому ОСОБА_6 , якого знайшли лежачим на спині на асфальті неподалік від перехрестя вулиць Щорса-Кутузова в с. Княжичі, розповів йому про те, що поряд з потерпілим, коли він приїхав на зупинку в с. Княжичі, зупинився автомобіль, з якого вийшли двоє осіб, які почали його бити, а потім викрали телефон, ланцюжок.

Свідку ОСОБА_13 ОСОБА_6 розповідав про те, що його вдарили ззаду по голові, але хто саме він не бачив, а потім забрали мобільний телефон.

Оголошеними в судовому засіданні показами свідка ОСОБА_15 встановлено, що потерпілий розповідав йому про обставини пограбування. Свідку потерпілий повідомив, що додому він йшов по вул. Щорса. Коли потерпілий доходив до вул, Кутузова, назустріч останньому йшли чоловіки, які розмовляли з західно- українським акцентом, а скільки їх було потерпілий не розповідав. Хтось з цих чоловіків вдарив потерпілого рукою по голові і він впав, можливо вдарився головою об асфальт і нічого не пам»ятав. Ті чоловіки пограбували його, забрали мобільний телефон, близько 30 грн. та пляшку горілки ( т. 1 а.с. 120-121).

Ці обставини спростовуються показами експерта ОСОБА_12, який виключив можливість спричинення потерпілому травми голови від удару кулаком.

З протоколу допиту свідка ОСОБА_16 в судовому засіданні ( т. 3 а.с. 367) вбачається, що того вечора, 28 лютого 2007 р. він разом з ОСОБА_11 на його власному автомобілі відвозили ОСОБА_6 додому. Останній щось розповідав ОСОБА_11, але він нічого не чув.

Потерпілі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з цього приводу також давали різні покази. Так, в усній заяві у правоохоронні органи ОСОБА_2 ( т. 1 а.с. 12) повідомила про те, що 28 лютого 2007 р. близько 20 годин 30 хвилин її сину, ОСОБА_6 жителі Західної України нанесли тілесні ушкодження. Далі, в своїх поясненнях ( т. 1 а.с. 14-17) вона повідомляла що його на вул. Кутузова наздогнали п»ять чоловік, які розмовляли з західно-українським акцентом, попросили закурити, після чого побили і з кишені забрали мобільний телефон. В ході допиту в якості потерпілої ( т. 1 а.с. 105) ОСОБА_2 пояснювала, зі слів сина, що до останнього ззаду підбігли четверо осіб, а потім побили та викрали мобільний телефон з чохлом та золотий хрестик. Про викрадені гроші та пляшку горілку син їй не розповідав.

Аналогічні покази в суді дав і потерпілий ОСОБА_3, батько загиблого.

Покази свідків ОСОБА_17, ОСОБА_18 ОСОБА_19 суд до уваги не приймає , оскільки вони були допитані у зв»язку з версією потерпілої ОСОБА_2, яка вважала , що підсудний разом зі своїми друзями, жителями с. Княжичі, приймав участь у побитті сина. Але і ця версія не знайшла свого підтвердження і судом виключається.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_2 допускала , що син міг із почуття сорому прикрасити події, коли розповідав , що в його побитті приймали участь декілька осіб. На думку суду, саме про це свідчить той факт, що потерпілий декілька разів, різним особам розповідав про одні й ті ж події зовсім по-різному.

Оцінюючи критично протиріччя в показах як, потерпілих, так і свідків, які не були очевидцями злочину і про його обставини були обізнані лише зі слів покійного ОСОБА_2, суд бере до уваги їх покази в тій частині, що зі слів останнього їм відомо одне, що 28 лютого 2007 р. потерпілий піддався нападу лише один раз і водночас його пограбували, забравши мобільний телефон, хрестик. Вказані речі були вилучені безпосередньо у підсудного. Причетність інших осіб до побиття ОСОБА_6 не встановлена ні досудовим слідством, ні судом.

До того ж як видно з висновку судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_6 ( т. 1 а.с. 160-165) інших тілесних ушкоджень, крім субдоральної гематоми над правою гемисферой головного мозку, під час зовнішнього огляду трупу не виявлено. Висновок експерта про відсутність на тілі потерпілого тілесних ушкоджень підтвердили свідки ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_8, потерпілі ОСОБА_2 та ОСОБА_3, чим також повністю виключається можливість побиття його іншими особами.

В основу обвинувального вироку за ч. 1 ст. 119 КК України суд покладає первинні пояснення підсудного ( т. 1 а.с. 50-53), в яких він чітко зазначав, що від удару потерпілий впав і ударився головою об асфальт.

Будучи допитаний в якості підсудного в судовому засіданні ( т. 2 а.с. 114 об) він також показав, що потерпілий впав спиною до землі з висоти власного зросту. Цей механізм отримання потерпілим травми голови, яка стала причиною смерті останнього, відповідає висновку судово-медичної експертизи, яка вбачає прямий причинний зв»язок між пошкодженням в області голови потерпілого і причиною смерті ОСОБА_6В.( т.1 а.с. 159).

Оцінивши всі вищезазначені докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об»єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд однозначно прийшов до висновку, що вина підсудного у вчиненні вбивства через необережність доведена і його дії за вказаною ознакою ч. 1 ст. 119 КК України кваліфіковані правильно.

Призначаючи покарання підсудному, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчинених ним злочинів , дані про його особу: до кримінальної відповідальності притягується вперше, позитивно характеризується по місцю роботи та проживання, завдану матеріальну шкоду відшкодував, частково відшкодував моральну шкоду потерпілим, що є пом»якшуючими вину обставинами, обтяжуючих по справі обставин суд не встановив. Але враховуючи те, що вчинений ним з необережності злочин призвів до таких тяжких наслідків, як смерть людини, в чому він своєї вини так і не визнав, суд приходить до висновку, що виправлення підсудного та попередження вчинення ним нових злочинів можливе лише при призначенні покарання, пов»язаного з позбавленням волі. Підстав для застосування ст..ст. 69, 75 КК України, суд не вбачає.

Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди потерпілим ОСОБА_2 та ОСОБА_3, заподіяної смертю сина, суд враховує, що вони понесли непоправну втрату , втратили спокій, бажання жити, але вважає необхідним, враховуючи обставини необережного злочину, часткове відшкодування моральної шкоди за ч. 2 ст. 186 ч. 2 КК України у розмірі по 2500 грн. кожному, задовольнити заявлені ними цивільні позови про відшкодування моральної шкоди частково та стягнути з підсудного на користь кожного з них по 40 000 тис. грн..

Речові докази: мобільний телефон « Моторола У-51», чохол шкіряний, хрестик з металу жовтого кольору, що знаходилися на зберіганні потерпілої ОСОБА_2, після набрання вироком законної сили залишити в її користуванні. Записку ( а.с. 130 т.1) залишити в матеріалах справи. Чотири сім-карти 00805 3027 « Київ-Стар» без номера, Білайн» № 20 730751, « Оранж» з 3 89473, « ЮМС» з 3 89380 01100, що знаходяться в камері зберігання речових доказів Броварського РВ ГУ МВС України в Київській обл. після набрання вироком законної сили знищити за втратою потреби.

Судові витрати по справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 323, 324, КПК України, суд, -

з а с у д и в :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186, ч.1 ст. 119 КК України та призначити йому покарання:

за ч. 2 ст. 186 КК України - чотири роки позбавлення волі

за ч. 1 ст. 119 КК України п»ять років позбавленні волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань остаточно ОСОБА_4 призначити покарання у виді шести років позбавлення волі в кримінально-виконавчій установі.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_4 змінити, взяти під варту із залу суду, з утриманням його в Чернігівському в СІЗО № 31 ДД ВП України в Чернігівській обл. Строк покарання рахувати йому з 14 квітня 2011р. В строк відбуття покарання зарахувати час тримання його під вартою з 03 березня 2007 р. по 24 червня 2008 р.

Цивільні позови потерпілих ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_4 на користь потерпілих ОСОБА_2, ОСОБА_3 по 40 000 грн. на користь кожного.

Речові докази: мобільний телефон « Моторола У-51», чохол шкіряний, хрестик з металу жовтого кольору, що знаходилися на зберіганні потерпілої ОСОБА_2, після набрання вироком законної сили залишити в її користуванні. Записку ( а.с. 130 т.1) залишити в матеріалах справи. Чотири сім-карти 00805 3027 « Київ-Стар» без номера, Білайн» № 20 730751, « Оранж» з 3 89473, « ЮМС» з 3 89380 01100, що знаходяться в камері зберігання речових доказів Броварського РВ ГУ МВС України в Київській обл. після набрання вироком законної сили знищити за втратою потреби.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд Київської області протягом пятнадцяти діб з моменту його проголошення шляхом подачі апеляцій учасниками процесу, а засудженим в той же строк з дня отримання копії вироку.

Суддя /підпис/ ОСОБА_20