Справа № 11 - 110/07 Головуючий по І інстанції Ференс-Піжук О.Р.
Категорія: ч.І ст. 186 КК України Доповідач Пазюк О.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Луцьк 20 лютого 2007 року

колегія суддів судової палати в
кримінальних справах апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого-судді: Пазнжа О.С.

суддів: Силки
Г.І., Опейди В.О.

з участю прокурора: Смолюка Б.С.

засудженого: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляцію
засудженого на вирок Нововлинського
міського суду від 18 грудня 2006 року, яким ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, уродженець та житель
АДРЕСА_1, українець,
громадянин України, з середньою освітою,
непрацюючий, одружений, згідно ст. 89
КК України судимості не має,

- засуджений за ч.
1 ст. 186 КК України до 1 (одного) року
позбавлення волі.

Постановлено
початок строку відбування покарання засудженому ОСОБА_1 рахувати з моменту взяття під варту, тобто з 08 грудня 2006 року.

Міру запобіжного
заходу ОСОБА_1 до вступу вироку в законну силу постановлено залишити попередню - утримання під
вартою.

Згідно вироку суду ОСОБА_1 засуджений за те, що 07 вересня 2006 року біля 22
год. 30 хв. перебуваючи біля АДРЕСА_2 з корисливих мотивів,
відкрито викрав в потерпілого ОСОБА_2 золотий ланцюжок з хрестиком, загальною
вартістю 3 200 грн.

В поданій
апеляції засуджений, не оспорюючи доведеності винності та правильності
кваліфікації дій, просить змінити вирок суду першої інстанції в частині
призначення покарання, застосувавши ст.ст. 69, 75 КК України. Вважає, що обрана
йому міра покарання є надто суворою, при цьому суд не врахував всіх
пом'якшуючих його покарання обставин, зокрема, те, що він вважається не
судимим, має на утриманні малолітню дитину, по місцю проживання
характеризується посередньо.

Заслухавши доповідача, який доповів суть вироку та доводи апеляції, засудженого, який апеляцію підтримав, міркування
прокурора про залишення

2

вироку суду без змін, а апеляції без задоволення,
перевіривши матеріали справи колегія суддів
приходить до висновку, що апеляція до задоволення не підлягає.

Висновок суду про вчинення ОСОБА_1 злочину при обставинах, викладених
у вироку підтверджується сукупністю зібраних у справі, правильно оцінених та
обґрунтовано покладених судом в основу вироку доказів, що по суті не
заперечується в апеляції.

Кваліфікація дій
засудженого за ч. 1 ст. 186 КК України є
правильною.

Як вбачається з вироку суду, при призначені ОСОБА_1 покарання судом першої інстанції враховано тяжкість вчиненого ним злочину,
дані про його особу, в тому числі і
характеристику за місцем проживання, те, що він раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, в тому числі і
за корисливі злочини, а також усі обставин справи і у вироку достатньо
вмотивовано прийняте судом рішення.

Посилання
засудженого про перебування у нього на утримані малолітньої дитини не
заслуговує на увагу, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які докази на
ствердження цього факту.

З наведених обставин суд першої інстанції прийшов до правильного висновку
про можливість виправлення та перевиховання засудженого виключно в умовах
ізоляції від суспільства.

При обранні міри
покарання ОСОБА_1, судом
дотримано вимоги ст. ст. 50,
65 КК України, покарання останньому обрано в межах санкції статті, за якою він
притягується до кримінальної відповідальності яке є необхідним і достатнім для
його виправлення і попередження нових злочинів.

Виходячи з
наведеного, колегія суддів не вбачає підстав для скасування вироку за обставин
вказаних в апеляції.

Керуючись ст.ст.
365, 366 КПК
України колегія суддів судової палати в кримінальних справах, -

УХВАЛИЛА:

Вирок
Нововолинського міського суду Волинської області від 18 грудня 2006 року відносно ОСОБА_1 залишити без
змін, а апеляцію засудженого - без задоволення.