АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №11-сс/774/1071/13 Слідчий суддя - Мясоєдова О.М.
Категорія ст.193 КПК Суддя-доповідач - Коваленко Н.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2013 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

судді-доповідача Коваленко Н.В.,

суддів Сенченко І.М., Свідерської Т.А.

за участю:

секретаря Кравець Є.С.

прокурора Голубок М.В.

за участю в режимі відеоконференції:

слідчого Драган В.М.

підозрюваного ОСОБА_1

захисника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську в режимі відео конференції в порядку дистанційного судового провадження матеріали за апеляційною скаргою прокурора, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні прокуратури Дніпропетровської області на ухвалу слідчого судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 жовтня 2013 року щодо

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, уродженця м. П'ятихатки Дніпропетровської області, громадянина України, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 -

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою було відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_1 та обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком до 01 грудня 2013 року.

В обґрунтування рішення слідчий суддя вказав, що слідчим не було надано доказів існування ризиків, що ОСОБА_1. може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілу, свідків; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Також, враховуючи те, що він є інвалідом 3-ї групи, позитивно характеризується за місцем роботи, має на утриманні неповнолітню дитину, в даній ДТП він та його дружина отримали тяжкі тілесні ушкодження, суд вважав за доцільне обрати щодо підозрюваного більш м'який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, прокурор, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову ухвалу, якою обрати щодо ОСОБА_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування вимог скарги прокурор зазначив, що судом було взято до уваги вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним інкримінованого йому кримінального правопорушення та тяжкість покарання, але необґрунтовано вказано на недоведеність органами досудового розслідування обставин, які б свідчили про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не надано належної оцінки обтяжуючим обставинам, у зв'язку з чим безпідставно обрано щодо ОСОБА_1 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги, підозрюваного та його захисника, які, кожен окремо, заперечували проти задоволення вимог скарги, пояснення слідчого, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року 475/97-ВР, кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім певних випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Згідно вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті. Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов'язків.

Відповідно до ч. 1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов'язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м'яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Апеляційним переглядом встановлено, що повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000372 від 15 червня 2013 року, було вручено ОСОБА_1. 28 серпня 2013 року.

01 жовтня 2013 року слідчий звернувся до суду першої інстанції з клопотанням про обрання щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання слідчого про застосування щодо ОСОБА_1 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вислухав думку учасників процесу, належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого та відмовив у задоволенні клопотання, обравши підозрюваному запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_1. кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України, що підтверджується вагомими доказами, зібраними у кримінальному провадженні.

В силу ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м'яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Так, слідчий суддя, оцінивши в сукупності всі обставини в кримінальному провадженні та враховуючи особистість підозрюваного, його сімейний стан, соціальні зв'язки та стан його здоров'я, вмотивовано дійшов висновку, що застосування більш м'якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов'язків та запобігання ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК України, з чим також погоджується колегія суддів.

Доводи апеляційної скарги прокурора в частині наявності ризику переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вони нічим не підтверджені та спростовуються матеріалами кримінального провадження, зокрема документами, що підтверджують факт тривалого знаходження підозрюваного на лікуванні в медичних закладах.

Разом з тим, самі по собі припущення наявності ризиків, які визначають необхідність в застосуванні виняткового виду запобіжного заходу за відсутності достатніх для цього доказів їх наявності за своїм характером порушують принцип презумпції невинуватості й за жодної підстави не можуть слугувати за правомірну обставину для позбавлення особи волі.

Крім того, строк досудового розслідування в даному кримінальному провадженні закінчується 28 жовтня 2013 року, тому доцільності в обранні виняткового виду запобіжного заходу щодо підозрюваного колегія суддів не вбачає, оскільки, як наголошує ЄСПЛ в п.3 рішення у справі "Феррарі-Браво проти Італії" не можна вважати виправданим тримання під вартою до суду, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, що має місце в даному кримінальному провадженні.

Посилання прокурора в апеляційній скарзі на тяжкість вчиненого ОСОБА_1. кримінального правопорушення, суспільно небезпечні наслідки, які настали та можливу міру покарання у виді позбавлення волі у випадку визнання його винуватості мають місце, однак хоч суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризиків, визначених ст.177 КПК України, потребу позбавлення особи волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину (правові позиції ЄСПЛ, викладені в п.74 рішення у справі "Мамедова проти Росії).

Таким чином, порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді не вбачається, тому колегія суддів вважає, що ухвала суду є законною, обґрунтованою та справедливою і такою що не підлягає скасуванню, а в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні, прокуратури Дніпропетровської області на ухвалу слідчого судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 жовтня 2013 року - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 жовтня 2013 року - залишити без змін.

Судді: