Справа № 1-119/10
ВИРОК

7 жовтня 2010 року Савранський районний суд Одеської області

в складі: головуючого-судді Лепехи В.А.,

при секретарі Бершадській О.А.,

з участю прокурора Болдирєва В.І.,-

адвоката -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Саврань справу про обвинувачення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, українки, громадянки України, ІНФОРМАЦІЯ_3, одруженої, пенсіонерки, проживаючої в ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше не судимої, обвинуваченого по ст. 364 ч. 1, ст.. 366 ч. 1 КК України,

встановив:

ОСОБА_1, будучи службовою особою, працюючи на посаді головного бухгалтера Савранської районної державної лікарні ветеринарної медицини, що розташована в смт. Саврань вул.. Свердлова, 3, Одеської області, зловживаючи своїм службовим становищем, склала і видала завідомо неправдивий документ.

16 жовтня 1991 року ОСОБА_1 було призначено на посаду головного бухгалтера Савранської РДЛВМ, на якій вона перебувала до 31 грудня 2009 року. На неї, як на головного бухгалтера, були покладені організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції. 12 травня 2009 року до неї, як до головно бухгалтера Савранської РДЛВМ, звернувся знайомий ОСОБА_2, мешканець смт. Саврань Одеської області, з проханням видати йому довідку про те, що він дійсно працює в Савранській РДЛВМ на посаді водія, для подальшого пред'явлення до органів ДАІ. ОСОБА_1О, зловживаючи своїм службовим становищем, маючи умисел допоїти знайомому, на наданому ОСОБА_2 бланку, скала завідомо неправдиву довідку про те, що він дійсно працює в Савранській районній державній лікарні ветеринарної медицини на посаді водія, відповідно до наказу № 85 від 15 травня 2001 року, І за ним закріплено автомобіль марки «УАЗ-З151201» д. н. 20-14 ОДБ. При цьому ОСОБА_1 було достовірно відомо, що вказана особа ніколи не працювала в Савранській РДЛВМ і наказ № 85 від 15 травня 2001 року не видавався, в книзі наказів наказ № 85 відсутній. Вказана довідка була підписана особисто головним бухгалтером ОСОБА_1 і завірена нею штампом та печаткою Савранської РДЛВМ. В подальшому, ОСОБА_2, отримавши вказану неправдиву довідку, видану ОСОБА_1, відніс її до РЕВ № 12 при УДАІ ГУМВС України в Одеській області, на підставі якої йому було замінено водійське посвідчення без складання теоретичного іспиту відповідно до вимог чинного законодавства. Протиправні дії ОСОБА_1 сприяли порушенню ОСОБА_2 порядку заміни водійських посвідчень, передбаченого положенням про порядок видачі посвідчення водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затверджений постановою № 340 КМ України від 8 травня 1993 року, шо заподіяло істотну шкоду охоронюваним законом інтересам держави.

Підсудна ОСОБА_1 у судовому засіданні винною себе в скоєнні злочину визнала повністю і пояснила, що в травні 2009 року, точної дати вона не пам'ятає, до неї звернувся знайомий, чоловік її сестри - ОСОБА_2, з проханням видати йому довідку про те, що він працює в Савранській РДЛВМ на посаді водія з 2001 року. ОСОБА_1 вважала, що дана довідка йому потрібна для пред'явлення до авто-школи, тому погодилася і склала неправдиву довідку на бланку, яку їй дав ОСОБА_3, поставила на ній печать і штамп Савранської РДЛВМ, завірила її своїм підписом. Більше ОСОБА_3 до неї не звертався і подальша доля вказаної довідки їй не відома.

Відповідно до ст. 299 КПК України проведений обмежений порядок дослідження доказів. При цьому судом роз'яснено підсудній і учасникам процесу, що у такому випадку вони будуть позбавленні права оспорювати, фактичні обставини справи, які ніким не оспорюються, у апеляційному порядку. Підсудна та учасники процесу не заперечують проти обмеженого порядку дослідження доказів.

Оглянувши довідку, ОСОБА_1 пояснила, що внесенні нею данні до вказаної довідки не відповідають дійсності, тому як наказ № 85 від 15 травня 2009 року не видавався, ОСОБА_3 на посаді водія в Савранській РДЛВМ не працював взагалі.

Суд вважає, шо дії підсудної правильно кваліфіковані органом досудового слідства за ст.. 366 ч.1 КК України, як службове підроблення, тобто складання та видача завідомо неправдивих документів.

Разом із тим, дослідивши фактичні обставини справи та наявні докази, суд прийшов до висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 в скоєнні злочину, передбаченого ст.. 364 ч. 1 КК України - зловживання своїм службовим становищем. При цьому, не зазначено за якими кваліфікуючими ознаками дії ОСОБА_1 відносяться до ст.. 364 ч. 1 КК України. Органом досудового слідства зазначено, що підсудна скоїла злочин, передбачений вказаною статтею, а саме зловживання службовим становищем, а в чому саме воно виразилось слідчий не вказав. Крім цього, зі ст.. 364 ч. 1 КК України вбачається, шо зловживання службовим становищем виражається у використанні службовою особою влади чи службового становища всупереч інтересам служби, тобто ігнорування інтересам служби, якщо воно заподіяло істотну шкоду охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян або державним чи громадським інтересам, або інтересам юридичних осіб. Тобто, при кваліфікації дій ОСОБА_1, орган досудового слідства не вказав які саме дії підсудної необхідно кваліфікувати за ст.. 364 ч. 1 КК України.

Таким чином, дії ОСОБА_1 повністю охоплюються ст.. 366 ч. 1 КК України - службове підроблення, тобто складання та видача завідомо неправдивих документів. Суб'єктом вказаного злочину є службова особа, тобто особа, яка наділена організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями і необхідності в додатковій кваліфікації за ст.. 364 ч. 1 КК України немає.

Крім того, вина підсудної ОСОБА_1 у скоєнні злочину підтверджується: копією довідки (а. с. 3), копією наказу (а. с. 4), копією пенсійного посвідчення (а. с. 14), копією книги наказів Савранської РДЛВМ (а. с. 17-20), протоколом виїмки (а. с. 22), протоколом огляду речових доказів (а. с. 23), копією постанови КМ України (а. с. 44-50).

Суд вважає, шо вина підсудної ОСОБА_1 у скоєнні злочину доведена повністю, а дії підсудної необхідно кваліфікувати за ч. 1 ст. 366 КК України, як службове підроблення, тобто внесення службовою особою до офіційних документів неправдивих відомостей, а також складання та видача завідомо неправдивих документів.

Обираючи покарання суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності скоєного злочину, дані про особу винної.

До обставин, що пом'якшують відповідальність підсудної суд відносить дачу нею правдивих свідчень про скоєний злочин, щире каяття, скоєння злочину вперше та позитивну характеристику.

Обставин, що обтяжують відповідальність підсудної, суд не вбачає.

Суд вважає, що виправлення й перевиховання ОСОБА_1 можливе в умовах без ізоляції від суспільства.

На підставі викладеного, керуючись статтею 366 ч. 1 КК України, статтями 321, 324, 328-339 КПК України Савранський районний суд Одеської області, -

присудив:

ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 364 КК України виправдати.

ОСОБА_1 визнати винною в скоєнні злочину, передбаченого ст. 366 ч. 1 КК України, і призначити їй покарання по даній статті у виді штрафу в розмірі ЗО неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 510 гривень.

Речовий доказ: оригінали довідок про місце роботи ОСОБА_2 - залишити в матеріалах кримінальної справи.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Одеської області через суд, який постановив вирок, протягом п'ятнадцяти діб з моменту проголошення вироку.

ОСОБА_4.

Суддя