Справа № 11/2190/970/2012 Головуючий в 1 інст.: Синьогуб М.С.
Категорія : ст.315 ч.2 КК України Доповідач: Жила І.Е.
В И Р О К

іменем України

10 липня 2012 року м.Херсон

Колегія суддів судової палати в кримінальних справах Апеляційного суду Херсонської області в складі :

Головуючого судді Жили І.Е.

суддів Ковальової Н.М., Красновський І.В.

при секретарі Лященко О.М.

з участю прокурора Пержинського А.А.

засудженого ОСОБА_1

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні кримінальну справу за апеляцією із змінами прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, на вирок місцевого Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 21.12.10р.,

в с т а н о в и л а :

Цим вироком :

ОСОБА_1, 23.11.84р. народження, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_1, українець, гр-н України, раніше не судимий,

засуджений за ст.307 ч.2 КК України із застосуванням ст.69 КК України на 4 роки позбавлення волі, без конфіскації майна; за ст.315 ч.2 КК України на 5 років позбавлення волі. Відповідно до ст.70 ч.1 КК України визначено остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим 5 років позбавлення волі, без конфіскації майна. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_1 звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обовязки. Згідно зі ст.76 КК України на ОСОБА_1 покладені обовязки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи; повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи або навчання. Запобіжний захід змінений з взяття під варту на підписку про невиїзд та ОСОБА_1 звільнений з-під варти в залі суду.

За вироком суду стягнуто з ОСОБА_1 на користь Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при УМВС України в Херсонській області відшкодування вартості проведення експертиз наркотичних засобів в сумі 837 грн. 72 коп.

Вироком суду вирішені питання щодо речових доказів по справі.

Вказаним вироком засуджений також ОСОБА_2 за ст.309 ч.1 КК України на 2 роки позбавлення волі, за ст.309 ч.2 КК України на 4 роки позбавлення волі. Відповідно до ст.70 ч.1 КК України визначено остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим 4 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_2 звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обовязки. Згідно зі ст.76 КК України на ОСОБА_2 покладені обовязки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи; повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок щодо ОСОБА_2 не оскаржувався та набрав законної сили.

ОСОБА_1 визнано винним та засуджено за те, що він переслідуючи корисливий умисел, направлений на порушення правового режиму обороту психотропних речовин, умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, придбав невстановленим досудовим слідством шляхом речовину білого кольору у кількості 30г, яку зберігав при собі з метою подальшого збуту і яка містить психотропну речовину, обіг якої обмежений метамфетамін, а потім 29.06.10р. на автомобілі марки БМВдержномер АЕ 4440 СТ перевіз його з м.Дніпропетровська в с.Олексіївка Нікопольського району Дніпропетровської області, де знаходячись в салоні автомобіля НОМЕР_1, схиливши ОСОБА_2 до вживання частини вказаної психотропної речовини шляхом пропозиції, після чого збув ОСОБА_2 шляхом продажу за 11300 грн. порошкоподібну речовину білого кольору загальною вагою 29,0997г, яка містить психотропну речовину, обіг якої обмежений метамфетамін, масою 2,376г, що згідно Таблиці 2 наказу МОЗ України від 01.08.2000 року за №188 Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу, зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 16.08.2000 року за № 512/4733 є великим розміром, після чого був затриманий на місці вчинення злочину.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, направлену на незаконний збут психотропних речовин, умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, ОСОБА_1 29.06.10р. біля 22 год. 30 хв., поблизу с.Олексіївка Нікопольського району Дніпропетровської області, перебуваючи в салоні автомобіля НОМЕР_2, шляхом пропозиції схилив ОСОБА_2 до вживання вищезазначеної психотропної речовини метаммфетаміну, яку вжив разом з ОСОБА_2 і у подальшому збув ОСОБА_2 шляхом продажу за 11300 грн. порошкоподібну речовину білого кольору загальною вагою 29,0997г, яка містить психотропну речовину, обіг якої обмежений метамфетамін, масою 2,376г, після чого був затриманий на місці вчинення злочину.

В апеляції із змінами прокурор, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, вказує на незаконність вироку, який підлягає скасуванню в звязку з неправильним застосуванням кримінального закону, невідповідністю призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого внаслідок мякості. Так, суд неправильно застосував ст.69 КК України. Суд у вироку належним чином не мотивував застосування до покарання, призначеного за ст.307 ч.2 КК України, правил ст.69 КК України, так як визнавши обставинами, що помякшують покарання ОСОБА_1 - його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, не обґрунтував у чому полягає істотне зниження ступеня тяжкості вчинених ним злочинів. Звільняючи ОСОБА_1 від відбування призначеного покарання з випробуванням та іспитовим строком на підставі ст.75 КК України за вчинення тяжкого та особливо тяжкого злочинів, суд не врахував тяжкість злочинів, їх кількість, тривалість злочинної діяльності і корисливі мотиви їх вчинення, а також кількість вилучених готових до вживання психотропних речовин, які складають великий розмір, що свідчить про високу суспільну небезпечність діяння, кримінальну спрямованість особи ОСОБА_1 та підвищений ступінь тяжкості. Зазначене свідчить про явну несправедливість покарання внаслідок мякості. До того ж суд належним чином не мотивував застосування ст.75 КК України. Просить вирок щодо ОСОБА_1 скасувати через неправильне застосування кримінального закону та невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого ОСОБА_3 свій вирок, за яким призначити ОСОБА_1 покарання: за ст.307 ч.2 КК України на 6 років позбавлення волі з конфіскацією ? належного засудженому майна в доход держави, за ст.315 ч.2 КК України на 8 років позбавлення волі, на підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого основного покарання більш суворим основним покаранням, остаточно призначити покарання у виді 8 років позбавлення волі з відбуванням покарання у кримінально-виконавчій установі закритого типу з конфіскацією ? належного засудженому майна в доход держави.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора про задоволення апеляції із змінами, пояснення засудженого ОСОБА_1, який просив апеляцію відхилити, а вирок суду залишити без змін, провівши частково судове слідство в частині дослідження матеріалів, що характеризують особу ОСОБА_1, обставин, що помякшують та обтяжують покарання, заслухавши у дебатах прокурора, який просив вирок щодо ОСОБА_1 скасувати постановити свій вирок, за яким призначити ОСОБА_1 покарання: за ст.307 ч.2 КК України на 6 років позбавлення волі з конфіскацією ? належного засудженому майна в доход держави, за ст.315 ч.2 КК України на 8 років позбавлення волі, на підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого основного покарання більш суворим основним покаранням, остаточно призначити покарання у виді 8 років позбавлення волі з відбуванням покарання у кримінально-виконавчій установі закритого типу з конфіскацією ? належного засудженому майна в доход держави; заслухавши у дебатах ОСОБА_1, який просив залишити вирок без змін та не позбавляти його волі, вислухавши останнє слово засудженого, в якому він просив не позбавляти його волі, розглянувши матеріали справи, перевіривши

доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція із змінами підлягає частковому задоволенню.

Висновок суду про винність ОСОБА_1 у вчинені злочинів, за які його засуджено, при обставинах встановлених судом та викладених у вироку, ґрунтується на доказах, досліджених і належним чином оцінених судом, та ні ким не оспорюється.

Дії засудженого за ст.ст.307 ч.2, 315 ч.2 КК України кваліфіковані правильно.

При призначенні покарання, суд обґрунтовано врахував у вироку дані про особу засудженого, зокрема: його позитивну характеристику за місцем проживання, сімейний стан; обставини, які помякшують покарання: визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відсутність судимостей; обставин, які обтяжують покарання не встановлено. Проте вказані обставини, а також те, що на теперішній час засуджений являється одруженим та має неповнолітню дитину - можуть бути лише підставою для призначення покарання ближче до мінімальних меж санкцій кримінальних законів.

Разом із тим, колегія суддів вважає, що вирок суду щодо ОСОБА_1 у частині призначення на підставі ст.69 КК України покарання нижче від найнижчої межі санкції ст.307 ч.2 КК України та призначення мінімального покарання за ст.315 ч.2 КК України, а також у частині призначення покарання зі звільненням від його відбування з випробуванням є явно несправедливим внаслідок мякості.

Відповідно до ст.69 КК України, призначення основного покарання нижче від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин може мати місце лише за наявності кількох (не менше двох) обставин, що помякшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного. У кожному такому випадку суд зобовязаний умотивувати своє рішення, зазначивши у вироку, яким чином і які саме обставини або дані про особу винного істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на помякшення покарання.

Вказані вимоги закону суд не виконав, а лише обґрунтував застосування до ОСОБА_1 ст.69 КК України переліком обставин, зокрема тим, що засуджений визнав вину та розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, раніше не судимий, позитивно характеризується, його співмешканка знаходиться у стані вагітності. Колегія суддів вважає, що вказані обставини істотно не знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а тому не можуть бути підставою для призначення покарання нижче від найнижчої межі, передбаченої законом.

Відповідно до ст.75 КК України, суд може прийняти рішення про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням лише у тому випадку, якщо, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Як убачається з вироку, судом зазначені вимоги закону також не виконані.

Так, застосовуючи до ОСОБА_1 ст.ст.75, 76 КК України, суд, в порушення ст.65 КК України не в повній мірі врахував ступінь тяжкості злочинів, один з яких являється тяжким, а другий особливо тяжким; обставини справи, зокрема: кількість психотропної речовини, корисливість мотивів вчинення злочинів, суму за яку засуджений збув вказану психотропну речовину, те що злочинні дії засудженого були припинення лише після втручання співробітників СБ України.

З урахуванням тяжкості вчиненого злочину, даних про винну особу, обставин, що обтяжують та помякшують покарання, вищевказаних обставин справи, колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_1 покарання, в тому числі із застосуванням ст.ст.69, 75, 76 КК України не відповідає вимогам ст.65 КК України та є занадто мяким..

Призначення ОСОБА_1 покарання у виді реального відбування позбавлення волі, яке полягає в ізоляції засудженого та поміщенні його на певний строк до кримінально-виконавчої установи закритого типу, з призначенням йому додаткового покарання у виді конфіскації ? частини майна, яке є власністю засудженого відповідатиме вимогам ст.65 КК України та буде необхідне, достатнє для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.

Таким чином, колегія суддів вважає за необхідне скасувати вирок в частині призначення ОСОБА_1 покарання та звільнення його від відбування покарання з випробуванням, у звязку з неправильним застосування кримінального закону та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості та особі засудженого внаслідок мякості. Має бути постановлений новий вирок з призначенням покарання, яке відповідає вищевказаним вимогам закону.

В решті вирок має бути залишений без змін.

Керуючись ст.ст.378, 379 КПК України, колегія суддів, -

з а с у д и л а :

Апеляцію із змінами прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, задовольнити частково.

Вирок місцевого Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 21.12.10р. щодо ОСОБА_1 в частині призначення покарання та звільнення його від відбування основного покарання з випробуванням скасувати.

Призначити ОСОБА_1 покарання за ст.307 ч.2 КК України у виді 5 (пяти) років позбавлення волі, з конфіскацією ? частини майна, яке є власністю засудженого, за ст.315 ч.2 КК України покарання у виді 5 років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

На підставі ст.70 ч.1 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_1 покарання у виді 5 (пяти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі, з конфіскацією ? частини майна, яке є власністю засудженого.

Запобіжний захід ОСОБА_1 до набрання вироком законної сили змінити з підписки про невиїзд на взяття під варту, взявши його під варту в залі суду.

Строк відбуття покарання обчислювати з 10 липня 2012 року.

Зарахувати в строк відбуття покарання знаходження ОСОБА_1 під вартою з 01.07.10р. по 21.12.10р.

В решті вирок залишити без змін.

На вирок можуть бути подані касаційні скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ через апеляційний суд Херсонської області протягом одного місяця з моменту проголошення вироку, а засудженим, який перебуває під вартою, в той же строк з моменту вручення йому копії цього вироку.

Головуючий :

Судді :