Справа № 592/1736/14-к
Провадження № 1-кс/592/497/14

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 лютого 2014 року м.Суми

Слідчий суддя Ковпаківського районного суду м. Суми ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі слідчого СВ Лінійного відділу на ст. Суми ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , розглянув клопотання слідчого ОСОБА_3 , про накладення арешту за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000034 від 04.02.2014 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України.
Перевірив наданні матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши думку сторін,

встановив:

Слідчий своє клопотання мотивує тим, що 04.02.2014 близько 15.00 ОСОБА_5 керував автомобілем Рута д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ПП ОСОБА_6 (маршрутне таксі сполученням «Суми-Ганнівка Вирівська-Суми») по автодорозі «Ганнівка-Вирівська - Барило» та рухався в напрямку с. Вири Білопільського району Сумської області. Під час під`їзду до регульованого залізничного переїзду, який обладнаний з обох боків дорожніми знаками 1.31.1, 1.31.2, 1.31.1.3, 1.31.4, 1.31.5, 1.31.6, 1.30, 1.28, а також світловою та звуковою сигналізацію, ОСОБА_5 знехтував безпекою дорожнього руху, не відреагував на світлову та звукову сигналізацію, не переконався в тому, що не наближається поїзд, не надавши перевагу в русі локомотиву «ДР1А-288», під керуванням машиніста ОСОБА_7 , продовжив рух автомобіля через залізничний переїзд, що в подальшому призвело до зіткнення керованого ним автомобіля «Рута» з вище вказаним локомотивом, який рухався за маршрутом «Харків - Ворожба».
Досудовим розслідуванням встановлено, що керуючи автомобілем «Рута» д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_5 , порушив вимоги Правил дорожнього руху України (затверджених постановою КМ України від 10.10.01р. №1306, введених в дію з 1.01.02р.), передбачених пунктом: 20.2. Під`їжджаючи до переїзду, а також починаючи рух після зупинки перед ним, водій зобов`язаний керуватися вказівками і сигналами чергового по переїзду, положенням шлагбаума, світловою та звуковою сигналізацією, дорожніми знаками і дорожньою розміткою, а також переконатися в тому, що не наближається поїзд (локомотив, дрезина).
Допущені ОСОБА_5 , порушення пункту 20.2 ПДР України знаходяться в прямому причинному зв`язку з подією ДТП і наслідками, що настали.
Своїми діями, що виразилися в порушенні правил безпеки дорожнього руху передбаченого пунктом 20.2 Правил дорожнього руху України, при керуванні 04.02.2014 автомобілем «Рута» д.н.з. НОМЕР_1 , що призвело до зіткнення з локомотивом «ДР1А-288», внаслідок чого загинуло дванадцять пасажирів маршрутного таксі та шість пасажирів отримали тілесні ушкодження різного ступеня тяжкості - ОСОБА_5 скоїв кримінальне правопорушення, передбачений ч. 3 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху, яка керує транспортним засобом - кваліфікуючою ознакою якого є «смерть двох і більше осіб».
05.02.2014 ОСОБА_5 був затриманий, про що складено відповідний протокол згідно ст. 208 КПК України, а також ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 286 КК України.
Згідно інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно № 17433104 від 06.02.2014, ОСОБА_5 на праві приватної власності володіє будинком, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до документів, зібраних під час досудового розслідування вказаного кримінального провадження за зазначеною вище адресою проживає ОСОБА_8 , а сам підозрюваний ОСОБА_5 разом з сім`єю у складі: матері ОСОБА_9 , дружини ОСОБА_10 та доньки ОСОБА_11 проживає за адресою: АДРЕСА_2 .
Крім того, під час досудового слідства потерпілими були подані цивільні позови до ОСОБА_12 та ОСОБА_5 про стягнення матеріальної та моральної шкоди на загальну суму 974960 грн. 93 коп.
Ураховуючи те, що своїми злочинними діями ОСОБА_5 завдав фізичної, моральної та матеріальної шкоди особам, які на даний час визнані потерпілими у кримінальному провадженні, а також те, що він є підозрюваним у кримінальному провадженні, необхідно вжити заходів забезпечення у вигляді накладення арешту на майно підозрюваного з метою забезпечення цивільних позовів.
У судовому засіданні слідчий клопотання підтримала у повному обсязі, наполягала його задовольнити.
У судовому засіданні адвокат не заперечував проти задоволення клопотання.
Вивчивши клопотання та додані матеріали, вислухавши думку сторін, вважаю, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що Вказані відомості 04.02.2014 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000034 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 286 КК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.
Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову.
Згідно ч. 4 ст. 170 КПК України заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.
Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення;
3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову;
4) наслідки арешту майна для інших осіб;
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Підставами застосування арешту даного майна є необхідність забезпечення цивільних позовів у кримінальному провадженні.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст., 170, 172, 173, 175 КПК України,

ухвалив:

Клопотання слідчого СВ Лінійного відділу на ст. Суми ОСОБА_3 задовольнити.
Накласти арешт на нерухоме майно а саме будинок за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_5 на праві приватної власності.

Копію ухвали для виконання негайно направити слідчому СВ Лінійного відділу на ст. Суми ОСОБА_3 , прокурору ОСОБА_13 , для відома ОСОБА_5 ..
Ухвала підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1