Справа № 751/403/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/349/2015
Категорія - ч.2 ст.307 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 квітня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі - ОСОБА_5

з участю: прокурора - ОСОБА_6

захисника - ОСОБА_7

обвинуваченого - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0002608 за апеляційною скаргою заступника прокурора Чернігівської області ОСОБА_9 на вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 11 лютого 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українець, громадянин України, уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , освіта професійно-технічна, інвалід ІІ групи, пенсіонер, не одружений, раніше не судимий,

засуджений:

- за ч.2 ст.307 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки з конфіскацією майна;

- за ч.1 ст.190 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_8 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки з конфіскацією майна.

Згідно ст.75 КК України, ОСОБА_8 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки та покладено на нього обов`язки, передбачені п.п.2, 3, 4 ч.1 ст.76 КК України.

Відповідно до ст.77 КК України додаткове покарання у виді конфіскації майна до обвинуваченого ОСОБА_11 постановлено не застосовувати.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати в сумі 1822,48 грн. за проведення експертиз.

Питання про речові докази вирішено відповідно до ст. 100 КПК України.

Вироком місцевого суду встановлено, що 29 жовтня 2014 року, в денний час, ОСОБА_8 , перебуваючи поблизу загальноосвітньої школи №4, що розташована по вул. Толстого, 17 у м. Чернігові, незаконно збув за 500 грн. ОСОБА_12 , який був залучений для оперативної закупівлі наркотичного засобу в якості закупника, два поліетиленові пакети із подрібненою речовиною рослинного походження темно-зеленого кольору, масою 3,596 г, яка згідно висновку експерта № 1705 (х) від 30.10.2014 року, містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - JWH-210-F, маса якого у наданій на експертизу речовині рослинного походження становить 0,07295 г.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 14.11.2014 року, в денний час, ОСОБА_8 , перебуваючи поряд із ЗОШ № 4, що розташована по вул. Толстого, 17 у м. Чернігові, шляхом обману ОСОБА_12 , який був залучений в якості закупника наркотичних засобів, під виглядом психотропної речовини, з метою заволодіння грошовими коштами в сумі 200 грн., які були виділені зі спеціального рахунку УМВС України в Чернігівській області для проведення оперативної закупівлі наркотичних засобів та психотропних речовин, незаконно збув за 200 грн. останньому два поліетиленові пакети із подрібненою речовиною рослинного походження зеленого кольору, масою 1,799 г та 1,706 г, у якій відповідно висновку експерта № 1774 (х) від 14.11.2014 року, наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів, у межах чутливості використаних методів, виявлено не було.

У зв`язку з цим, ОСОБА_8 заволодів грошовими коштами в сумі 200 грн., чим завдав матеріальну шкоду державі в особі УМВС України в Чернігівській області на вказану суму.

14.11.2014 року, о 16 год. 50 хв., при проведенні санкціонованого обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_8 , було виявлено та вилучено два прозорі поліетиленові пакети із подрібненою речовиною рослинного походження зеленого кольору масою 1,891 г та 1,807 г і паперовий згорток із подрібненою речовиною рослинного походження зеленого кольору, масою 2, 166 г , які згідно висновку експерта № 1785 (х) від 18.11.2014 року, містять в своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - JWH-210-F, загальна маса якого становить 0,25577 г, яку останній зберігав з метою збуту.

Згідно „Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів, затвердженого Постановою КМУ від 06.05.2000 року № 770, JWH-210-F віднесено до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг якої заборонено (таблиця 2, список 2).

Не погодившись з рішенням суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи фактичні обставини справи, доведеність вини обвинуваченого у вчинені кримінальних правопорушень, кваліфікацію його дій, просить змінити вирок місцевого суду в частині призначеного покарання, в зв`язку з неправильним застосуванням кримінального закону, та призначити ОСОБА_8 покарання за ч.1 ст.190 КК України у виді штрафу в сумі 850 грн.; за ч.2 ст.307, ст.69 КК України 4 роки позбавлення волі з конфіскацією майна. На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_8 призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки з конфіскацією майна. На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_8 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки та покласти на нього обов`язки, передбачені п.п.2, 3, 4 ч.1 ст.76 КК України. В обґрунтування своєї скарги зазначив, що ОСОБА_8 є інвалідом з дитинства ІІ групи. Тобто, місцевий суд, в порушення вимог ч.3 ст.61 КК України, неправильно призначив обвинуваченому за ч.1 ст.190 КК України покарання у виді обмеження волі, яке не може бути застосоване до інвалідів І та ІІ групи.

Заслухавши доповідь судді; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити з наведених вище підстав; обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника, які не заперечували проти задоволення скарги; дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, місцевий суд розглянув дане провадження відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, обмеживши дослідження доказів по справі допитом обвинуваченого, який повністю визнав себе винним у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, дав детальні пояснення з приводу обставин їх скоєння, а тому суд обґрунтовано визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі.

За таких обставин, згідно положень ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Дії ОСОБА_8 вірно кваліфіковані за ч.1 ст.190, ч.2 ст.307 КК України, що також ніким з учасників не оспорюється.

Призначаючи покарання ОСОБА_8 , суд першої інстанції, відповідно до вимог ст. 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень; відсутність обставин, які обтяжують покарання; дані про особу обвинуваченого, який формально позитивно характеризується за місцем проживання, є інвалідом ІІ групи з дитинства, проживає разом з матір`ю-інвалідом та неповнолітньою сестрою-інвалідом; обставини, які пом`якшують покарання - щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину; його молодий вік, незадовільний стан здоров`я, скоєння злочинів під контролем правоохоронних органів, що на думку колегії суддів, істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого, і дають підстави призначити йому покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч.2 ст.307 КК України, застосувавши положення ст.69 КК України щодо основної міри покарання, з конфіскацією належного йому майна.

Також, місцевий суд обґрунтовано прийшов до висновку про можливість звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, на підставі ст.75 КК України, оскільки його перевиховання та виправлення можливе без ізоляції від суспільства.

Згідно з пунктом 19 постанови Пленуму ВСУ від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з наступними змінами), конфіскація майна як додаткове покарання, не може бути призначена при звільненні особи від відбування покарання з випробуванням.

Оскільки місцевий суд дійшов висновку про можливість виправлення ОСОБА_8 без ізоляції від суспільства та призначення йому покарання з іспитовим строком, суд, урахувавши вимоги ст. 77 КК України, якою передбачено вичерпний перелік додаткових покарань, що можуть бути призначені у такому випадку, вірно не призначив останньому таке додаткове покарання, як конфіскація майна, яке передбачене як обов`язкове санкцією ч.2 ст.307 КК України.

В той же час, призначаючи обвинуваченому покарання за ч.1 ст.190 КК України у виді обмеження волі, суд першої інстанції допустився помилки, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.3 ст.61 КК України, покарання у виді обмеження волі не застосовується, зокрема, до інвалідів першої і другої групи.

Як убачається з копії посвідчення, що мається в матеріалах кримінального провадження, ОСОБА_8 , 1993 року народження, є інвалідом з дитинства ІІ групи (а.к.п.84).

За таких підстав, застосовуючи до обвинуваченого покарання у виді обмеження волі, місцевий суд неповно дослідив дані про його особу, а тому, вирок суду першої інстанції в частині призначеного ОСОБА_8 покарання підлягає зміні.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 408, 418, 419 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу заступника прокурора Чернігівської області ОСОБА_9 задовольнити.

Вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 11 лютого 2015 року щодо ОСОБА_8 - змінити в частині призначеного покарання.

ОСОБА_8 вважати засудженим за ч.2 ст.307 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, до покарання, призначеного судом першої інстанції 4 (чотири) роки позбавлення волі з конфіскацією майна.

ОСОБА_8 призначити покарання за ч.1 ст.190 КК України у виді штрафу в сумі 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_8 призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки з конфіскацією майна.

На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, та відповідно до ст.76 КК України покласти на нього наступні обов`язки:

- не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

В решті цей же вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4