Код суду 233 Справа № 233/2257/15-к
Вирок
Іменем України
11 червня 2015 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
обвинуваченої ОСОБА_5
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася у м. Костянтинівка Донецької області, українки, громадянки України, має середню спеціальну освіту, не працює, не заміжня, раніше не судима, зареєстрована і мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченої за ч.1 ст. 338 КК України,
Обвинувачена ОСОБА_5 , 16.03.2015, приблизно о 19 годині 30 хвилин, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлений, знаходилась біля центрального входу до будівлі гуртожитку Костянтинівського індустріального технікуму ДВНЗ «ДонНТУ», розташованого за адресою: Донецька область, м. Костянтинівка, проспект Ломоносова, 152, де в цей же час, невстановлена під час досудового розслідування особа, перебуваючи на козирку, який розташований над центральним входом в будівлю вищевказаного гуртожитку умисно зірвав зі стіни Державний Прапор України та тримаючи його в руках кинув на поверхню землі перед входом до вищезазначеного гуртожитку. Після чого невстановлена під час досудового розслідування особа, підняла Державний Прапор України та розправила його в сторони. В цей час у ОСОБА_5 раптово виник злочинний намір, направлений на наругу над Державним Прапором України, який згідно ст. 20 Конституції України є Державним символом України та який був офіційно встановлений на стіні будівлі гуртожитку Костянтинівського індустріального технікуму ДВНЗ «ДонНТУ», розташованого за адресою: Донецька область, м. Костянтинівка, проспект Ломоносова, 152. Негайно реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_5 в присутності сторонніх осіб, усвідомлюючи суспільно- небезпечний характер свого діяння, діючи з винятковим цинізмом, що виразилось в демонстративній зневазі та образливому ставленні до Державної символіки України, тримаючи в правій руці запальничку, підпалила Державний Прапор України, який через деякий час згорів.
Таким чином, обвинувачена ОСОБА_5 своїми умисними діями, що виразилися в публічній нарузі над Державним Прапором України, вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 338 КК України.
Дії обвинуваченої ОСОБА_5 кваліфіковані за ч.1 ст. 338 КК України.
28 квітня 2015 року між Костянтинівським міжрайонним прокурором ОСОБА_3 та підозрюваною ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватостівідповідно до вимог ст. 472 КПК України, згідно з якою підозрювана ОСОБА_5 повністю визнала свою винуватість у вчинені діяння та Костянтинівський міжрайонний прокурор ОСОБА_3 з підозрюваною ОСОБА_5 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченої за ч. 1 ст. 338 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, та щодо міри покарання, яку повинна понести ОСОБА_5 у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому вираженні дорівнює 850 гривням.
В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України та наслідки її невиконання.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
Згідно з п.1 ч.3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
Відповідно до ст. 468 КПК України в кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно з ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 338 КК України, який згідно ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п.1 абз. 1-4 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Опитавши обвинувачену ОСОБА_5 суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодою.
Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам ч.7 ст. 474 Кримінально-процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, не суперечать інтересам суспільства, не порушують прав, свобод та інтересів інших осіб, угода укладена на добровільних засадах, обвинувачена в змозі виконати взяті на себе зобов`язання та є винною у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 338 КК України.
Заслухавши думку учасників судового розгляду, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватостіміж Костянтинівським міжрайонним прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_5 і призначення обвинуваченій узгодженої сторонами міри покарання.
Матеріальної шкоди кримінальним правопорушенням не завдано.
Керуючись ст.ст. 122, 126, 314, 368, 370, 371, 373, 374, 475 КПК України, суд
Затвердити угоду про визнання винуватостівід 28 квітня 2015 року між Костянтинівським міжрайонним прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_5 .
ОСОБА_5 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.338 КК України.
Призначити узгоджене сторонами покарання у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.
Запобіжний захід ОСОБА_5 не обирався.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у строк 30 днів з моменту його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Суддя