Справа № 711/110/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 березня 2015року м.Черкаси Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого: судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2 ,

розглянувши кримінальне провадження з обвинувальним актом по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

зі сторони обвинувачення - прокурора ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

та сторони захисту - обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кольцовка, Мазановського району, Амурської області, Хабаровського краю, Росія, громадянина України, освіта повна середня, не працюючий, неодружений, проживаючий та зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1.) 30.05.2001 Соснівським районним судом м. Черкаси за ст. 140 ч. 3, ст. 40 ч. 2, ст. 42 КК України, до 3 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений умовно-достроково 23.05.2002 на невідбутий термін 1 рік 9 місяців 7 днів.

2.) 20.09.2002 Придніпровським районним судом м. Черкаси за ст. 185 ч. 3 КК України до 3 років позбавлення волі. Згідно ст. 71 КК України частково приєднано невідбутий термін 1 місяць по вироку Соснівського районного суду м. Черкаси від 30.05.2001 і кінцево призначено до відбуття 3 роки 1 місяць позбавлення волі. Звільнений 13.08.2005 по відбуттю терміну покарання.

3.)31.05.2007 Придніпровським районним судом м. Черкаси за ст. 289 ч. 2, ст. 69 КК України до 2 років виправних робіт.

4.) 27.02.2008 Придніпровським районним судом м. Черкаси за ст. 186 ч. 2, ст. 69 КК України до позбавлення волі терміном на 2 роки. Згідно ст. 70 ч. 4 КК України приєднано частково невідбутий термін 3 місяці позбавлення волі по вироку Придніпровського районного суду м. Черкаси від 31.05.2007 і кінцево призначено до відбуття позбавлення волі на термін 2 роки 3 місяці. Звільнений 02.02.2010 по відбуттю покарання.

5.) 30.12.2010 Придніпровським районним судом м. Черкаси за ст. 190 ч. 2 КК України до позбавлення волі терміном на 1 рік 6 місяців. Звільнений 12.11.2011 по відбуттю покарання.

6.) 13.11.2013 Придніпровським районним судом м. Черкаси за ст. 185 ч. 2 КК України до позбавлення волі терміном на 2 роки 6 місяців. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим терміном 1 рік.

25.12.2014 обраний запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 21.10.2014 року близько 01.00 год., повторно, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, перебуваючи у квартирі АДРЕСА_2 , за раптово виниклим умислом, скориставшись тим, що власниця квартири ОСОБА_5 заснула та не спостерігала за його діями, таємно зняв з її шиї золотий ланцюжок, вартістю 800 гривень, потім із серванту викрав мобільний телефон «Нокіа 2760» ІМЕІ № НОМЕР_1 , вартістю 800 грн., у якому була сім картка «Київстар», вартістю 15 грн., на рахунку якої були грошові кошти в сумі 5 грн., а також пластикову картку «Приватбанк», із якої в подальшому зняв грошові кошти у сумі 400 грн., після чого з місця вчинення злочину разом із викраденим зник, завдавши потерпілій матеріального збитку на загальну суму 2020 грн..

Підсудний ОСОБА_3 свою вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю та показав, що 20.10.2014 близько 23.00 год. він повертався від своєї співмешканки в бік площі 700-річчя по бул. Шевченка по алеї. Проходячи повз ринок «Сєдова», він почув як його кличе жінка, яка стояла на зупинці громадського транспорту «Сєдова» по праву сторону від алеї. Він підійшов до неї та став спілкуватись. Вона попросила провести її до будинку АДРЕСА_3 , де проживає її подруга, оскільки вона боїться сама йти. Вказана жінка мала на вигляд близько 35-40 років та була помітно випившою, представилась ОСОБА_6 . Дійшовши до вказаного будинку, вона запропонувала йому піти разом з нею до її подруги ОСОБА_7 , яка проживала у квартирі АДРЕСА_4 аби випити спиртних напоїв. Він погодився та пішов разом з нею. Зайшовши у вказану однокімнатну квартиру, він помітив там жінку на вигляд близько 55 років, яку раніше не бачив, та яка також була напідпитку. Вони втрьох сіли у залі та почали розпивати горілку, однак він випив трохи, та просто підтримував спілкування, при цьому наливав жінкам та піднімав із ними чарку. Недовго по півночі, власниця квартири заснула на дивані у залі, а він продовжував спілкуватися із ОСОБА_6 . Близько 00.55 год. 21.10.2014 ОСОБА_8 , із якою він прийшов у квартиру, сказала, що їй потрібно терміново йти до дому, після чого попрощалась та пішла з квартири. Він залишився наодинці із власницею, яка продовжувала спати, лежачи на дивані на спині. В цей час у нього раптово виник умисел на заволодіння чужим майном з метою наживи, зокрема він звернув увагу на золотий ланцюжок, що знаходився на шиї у власниці, яка спала. Близько 01.00 год., скориставшись тим, що жінка міцно спала, він підійшов до неї, непомітно зняв з її шиї ланцюжок та поклав у кишеню куртки, в яку був одягнутий. Потім помітив у серванті на полиці мобільний телефон «Нокіа 2760» світлого кольору та пластикові картки «Приватбанк» у кількості 4 шт., біля яких лежав папірець, на якому було написано пін-коди до вказаних карток. Він виріши викрасти ще й вищевказані речі, що і зробив, поклавши їх до кишені куртки. Після цього вийшов з квартири, прикрив вхідні двері та пішов на площу 700-річчя. Біля відділення «Укрпошти» помітив банкомат «Приватбанку» та підійшов до нього. Став по черзі перевіряти баланс викрадених карточок, що зайняло деякий час. На одній із них було 500 гривень. У нього вийшло зняти лише 400 гривень. На решті карточок коштів не було. Після цього він пішов додому, по дорозі викинувши викрадені карточки. Вже 21.11.2014 близько 12.00 год. він зайшов у гості до свого товариша ОСОБА_9 , у ході розмови він повідомив тому, що йому терміново потрібні кошти, у зв`язку із чим попросив у співмешканки золотий ланцюжок, який планує закласти до ломбарду. При цьому пояснив, що не має при собі паспорту, у зв`язку з чим попросив допомогти йому та закласти ланцюжок на власний паспорт. На його прохання ОСОБА_10 погодився та спільно із ним вони пішли до ломбарду «Форум», розташованого неподалік перехрестя вул. Шевченка та Вербовецького в м. Черкаси, де на власний паспорт ОСОБА_10 заклав переданий ним золотий ланцюжок, за що отримав грошові кошти в сумі 700 гривень, які передав йому разом із квитанцією. Надалі вони розпрощались, квитанцію з ломбарду він викинув у смітник, а виручені грошові кошти витратив на власні потреби. Викраденим мобільним телефоном він не користувався, телефон лежав у нього вдома протягом декількох днів. Коли закінчились гроші, він вирішив закласти викрадений мобільний телефон до ломбарду. З цією метою знову зустрівся із ОСОБА_11 та попросив його закласти у ломбард даний телефон. На що ОСОБА_10 погодився та вони попрямували до ломбарду «Форум». Проте телефон у нього його не прийняли, посилаючись на те, що це застаріла модель. Тоді вони пішли на площу 700-річчя, де він продав телефон невідомому громадянину кавказької зовнішності, якого бачив вперше за 100 гривень. Отримані кошти витратили з ОСОБА_10 на власні потреби. Руслану він не говорив, що викрав мобільний телефон, а він його про походження телефону нічого не запитував, оскільки він не вперше закладав особисті речі або речі членів його сім`ї. А наприкінці листопада був викликаний в міліцію для дачі письмових пояснень з даного приводу. В скоєному щиро кається, просить суворо не карати.

Потерпіла ОСОБА_5 , показала що близько 20 години 20.10.2014 року близько 20.00 год. до неї прийшла її знайома ОСОБА_12 . Разом із ОСОБА_12 вони сіли вечеряти та вживали алкогольні напої, а саме випили вдвох близько пляшки горілки. Близько 21.30 год. ОСОБА_12 пішла у магазин, із тим, щоб придбати ще спиртного. Повернулася у квартиру близько 23.00 год. разом із невідомим чоловіком на вигляд близько 27-30 років, як в даний час їй відомо це був ОСОБА_3 .. ОСОБА_12 сказала, що зустріла його біля під`їзду будинку та запросила до неї у квартиру повечеряти. Це не викликало в неї підозри і вона не заперечувала. Вони продовжили відпочивати у квартирі втрьох. Вони вдвох пили горілку, проте вона не вживала. Близько 00.45 год. 21.10.2014 вона захотіла спати та сказала про це ОСОБА_12 та ОСОБА_13 . Людмила запитала, чи не проти вона, щоб вони вдвох залишились на ніч у квартирі, оскільки вже була пізня пора. З огляду на те, що вона досить тривалий час знає ОСОБА_12 , погодилась на таке прохання. Лягла на дивані та заснула, а ОСОБА_12 разом із ОСОБА_13 залишились у квартирі на іншому дивані. Близько 05.00 год. того ж дня вона прокинулась та помітила, що у квартирі вже нікого немає. Відразу відчула, що у неї на шиї відсутній ланцюжок, натомість 2 кулончика, які висіли на ньому, лежали на простирадлу біля неї. Увімкнувши світло вона виявила, що у серванті на поличці відсутній її мобільний телефон «Нокіа 2760», а також 4 пластикові картки «Приватбанк» - 2 кредитні та 2 пенсійні, її та її чоловіка. Інші цінні речі залишалися на місці. Вхідні двері квартири були прикриті, проте не зачинені. Вона зрозуміла, що хтось із нещодавньої компанії таємно викрав її речі. Викрадений телефон «Нокія» світло-сірого кольору, ІМЕІ № НОМЕР_1 , вартістю 800 гривень. У телефоні була наявна сім-карта «Київстар» ( НОМЕР_2 ), вартістю 15 гривень, на рахунку якої були грошові кошти у сумі 5 гривень. Золотий ланцюжок вона придбала за 800 гривень у 2009 році (вага близько 4 г, довжина 55 см, плетіння панцир). Кражу здійснив ОСОБА_3 .. Шкода їй не відшкодована, свій позов підтримує.

Враховуючи, що обвинувачений визнає свою вину повністю, прокурор заявив клопотання щоб долучити до справи і дослідити докази, які характеризують підсудного, окрема вирок від 13.11.2013 року та ухвала суду про скасування ухвали про відбуття покарання за попереднім вироком обмежившись допитом потерпілої і обвинуваченого, не досліджуючи інших доказів з чим погодились учасники судового провадження оскільки обставини та докази ніким не оспорюються та вони правильно розуміють їх зміст. Суд переконавшись в тому, що така позиція учасників судового провадження є безсумнівною та добровільною, їм роз`яснені наслідки того, що вони будуть позбавлені можливості їх оскаржувати, а тому в розумінні положень ст.349 КПК України, вважає недоцільним досліджувати інші докази по справі.

Оскільки обвинувачений визнав свою вину повністю, погоджується з кваліфікацією вчиненого ним діяння, а інші учасники судового слідства не висловлюють жодних заперечень щодо встановлених обставин, які надані на підтвердження винуватості обвинуваченого, суд вважає, що вина ОСОБА_3 доведена повністю і кваліфікує його дії за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинена повторно.

В якості обставин, що пом`якшують покарання підсудному, суд враховує щире каяття та сприяння розкриттю злочину.

Обставин, обтяжуючих покарання підсудному суд не знаходить.

При призначенні покарання підсудному суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого ним злочину, особу підсудного, який за місцем проживання характеризується посередньо, те, що він щиро розкаявся у вчиненому злочині, а також обставину, що на момент вчинення злочину мав непогашену судимість та не відбув призначеного покарання, але після якої відповідних висновків він не зробив та скоїв новий умисний злочини, суд вважає, що його виправлення та перевиховання можливе тільки при призначенні йому покарання у вигляді позбавлення волі, та вважає за неможливе призначити інше більш м`яке покарання, передбачене санкцією статті, за якою його притягнуто до відповідальності.

Підстав для застосування ст.69 та ст.75 КК України при призначенні покарання підсудному, суд не знаходить.

Враховуючи, що підсудний вчинив новий злочин в період відбуття покарання за вироком Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13.11.2013 року за ч.2 ст.185 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі з іспитовим терміном на 1 рік, тому остаточне покарання йому слід призначити на підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків.

Враховуючи ту обставину, що ОСОБА_3 скоїв злочин в період іспитового терміну за скоєння раніше ним злочину, за час розгляду справи неодноразово не з`являвся в судові засідання, не повідомляв при прочини своєї неявки у зв`язку з чим відносно нього застосовувався привід для участі в судовому засіданні, а тому суд вважає за необхідне змінити міру запобіжного заходу з особистого зобов`язання на тримання під вартою, так як це буде служити підставою для запобігання ним від ухилення від відбування покарання.

Доля речових доказів повинна бути вирішена в порядку ст. 100 КПК України.

Цивільний позов підлягає до задоволення, так як він обґрунтований та повністю визнається підсудним.

Керуючись ст.ст. 368, 369, 370- 376 КПК України, суд, -

з а с у д и в :

Визнати ОСОБА_3 винним у скоєні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання та призначити покарання два роки позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків частково приєднати невідбуте покарання за вироком Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13.11.2013 року за яким він засуджений до двох років 6 місяців позбавлення волі з іспитовим терміном на 1 рік та остаточно призначити покарання 3 (три) роки позбавлення волі.

Початок відбування покарання рахувати з 23 березня 2015 року.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_3 у вигляді особистого зобов`язання змінити на тримання під вартою, взявши його під варту із зали суду негайно, терміном на 60 діб.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 :

2020 ( дві тисячі двадцять ) грн. 00 коп. майнової шкоди, завданої злочином.

Стягнути з ОСОБА_3 в бюджет держави 368 гривень 94 копійки в рахунок відшкодування витрат за проведення по справі судової дактилоскопічної експертиз.

Речовий доказ : диск для лазерних систем зчитування та два сліди пальців рук, які знаходяться в матеріалах справи зхбергати при матеріалах.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Черкаської області на протязі 30 діб.

Головуючий: ОСОБА_1