печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 березня 2015 року Печерський районний суд міста Києва в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду іноземної держави відносно ОСОБА_4 у відповідність із законодавством України,-

В С Т А Н О В И В :
Міністерство юстиції України звернулося до суду із клопотанням для приведення у відповідність із законодавством України та визначення строку позбавлення волі, що підлягає відбуванню засудженим ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі вироку Ульяновського обласного суду від 06.05.2003 року з приєднанням невідбутої частини покарання, призначеної вироком Ленінського районного суду м. Ульяновська від 17.04.2003 року, з урахуванням змін, внесених постановами Дімітровградського міського суду Ульяновської області від 31.01.2005року та 31.10.2011 року та вирішення питання про виконання вироку Ульяновського обласного суду від 06.05.2003 року в частині відшкодування моральної шкоди, завданої злочином.

В судове засідання представник Міністерства юстиції України не з`явився та подане до суду клопотання містить прохання заявника про проведення судового розгляду за відсутності представника Міністерства юстиції України.

Прокурор проти задоволення клопотання не заперечував, вважаючи його підставним та обґрунтованим.

Засуджений ОСОБА_4 , який відбуває покарання на території Російської Федерації, в судове засідання не доставлявся. Із поданої ним заяви вбачається, що останній просить перевести його на територію України для подальшого відбування покарання.

Судом, з урахування вказаного, думки прокурора, положень ст. 610 КПК України, визнано можливим розглядати клопотання у відсутність засудженого ОСОБА_5 та представника Міністерства юстиції України.

Суд, заслухавши думку прокурора, вивчивши клопотання та долучені до нього документи, приходить до наступного висновку.

Передача засуджених для відбування покарання з однієї держави в іншу регулюється Конвенцією про передачу засуджених осіб від 21 березня 1983 року (в подальшому Конвенцією),

У відповідності до ч. 1 ст. 9 цієї Конвенції компетентні органи держави виконання вироку продовжують виконання вироку одразу або на основі судової чи адміністративної постанови згідно з положеннями ст. 10 Конвенції, яка передбачає у разі продовження виконання вироку держава виконання вироку дотримується характеру і тривалості покарання, призначеного державою винесення вироку.

Однак, якщо це покарання за своєю природою або тривалістю є несумісним із законодавством держави виконання вироку або якщо її законодавство цього вимагає, ця держава може на основі судової або адміністративної постанови співвіднести призначену міру покарання з покаранням чи заходом, передбаченим її власним законодавством за вчинення аналогічного злочину. За своїм характером таке покарання або такий захід повинні у міру можливості відповідати покаранню або заходу, призначеному у вироці для виконання. Покарання чи захід за своїм характером або своєю тривалістю не може бути більш суворим, ніж міра покарання, призначена в державі винесення вироку, і не може перевищувати максимальні строки позбавлення волі, передбачені законодавством держави виконання вироку.

Крім того, згідно ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Судом встановлено, що вироком Карсунського районного суду Ульяновської області РФ від 21.10.2002 року ОСОБА_4 засуджено за п. «в» ч.2 ст. 158 КК РФ до 3 років позбавлення волі. У відповідності зі ст. 73 КК РФ призначене покарання вважати умовним з випробувальним терміном в 2 роки з покладанням на ОСОБА_4 обов`язків.

Постановою Дімітровградського міського суду Ульяновської області від 31.01.2005 року дії ОСОБА_4 за вироком Карсунського районного суду Ульяновської області від 21.10.2002 року з п. «в» ч.2 ст. 158 КК РФ (в редакції ФЗ від 13.06.96р.) перекваліфіковано на п. «б» ч.2 ст. 158 КК РФ (в редакції ФЗ від 8.12.03р.), з призначенням йому покарання у виді 3 років позбавлення волі. У відповідності зі ст. 73 КК РФ призначене покарання вважати умовним з випробувальним терміном в 2 роки.

Вироком Ленінського районного суду РФ від 17.04.2003 року ОСОБА_4 засуджено за п. «а» ч.2 ст. 213, п.п. «а», «б», ч.2 ст. 163 КК РФ та останньому призначено покарання на підставі ч.3 ст. 69 КК РФ шляхом часткового складання покарань у виді 3 років 2 місяців позбавлення волі.

Вироком Ульяновского обласного суду РФ від 06.05.2003 року ОСОБА_4 засуджено за п. «в» ч.3 ст. 162, п. «з» ч.2 ст. 105 КК РФ та останньому призначено покарання на підставі ч. 3 ст. 69 КК РФ шляхом часткового складання покарань у виді 15 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна. У відповідності до ч. 5 ст. 69 КК РФ за сукупністю злочинів шляхом часткового приєднання невідбутого покарання за вироком Ленінського районного суду від 17.04.2003 року ОСОБА_4 призначено остаточне покарання у виді 16 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Вирок Карсунського районного суду Ульяновської області від 21.10.2002 року виконувати самостійно.

Окрім того вказаним вироком з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 стягнуто 100 000 (сто тисяч) рублів в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої злочином.

Касаційною ухвалою ВС РФ від 02.07.2003 року вирок Ульяновского обласного суду від 06.05.2003 року відносно ОСОБА_4 залишено без змін.

Постановою Дімітровградського міського суду Ульяновської області від 31.01.2005 року дії ОСОБА_4 за вироком Ленінського районного суду від 17.04.2003 року з п. «а» ч.2 ст. 213 КК РФ (в редакції ФЗ від 13.06.96 р.) перекваліфіковано на п.п. «г,д» ч.2 ст.112 КК РФ (в редакції ФЗ від 8.12.03 р.) призначивши йому покарання у виді 3 років позбавлення волі.

Виключено з вказаного вироку від 17.04.2003 року засудження ОСОБА_4 за п. «б» ч.2 ст. 163 КК РФ (в редакції ФЗ від 13.06.96 р.).

На підставі ч.3 ст. 69 КК РФ за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань остаточно призначено ОСОБА_4 покарання у виді 3 років 2 місяців позбавлення волі.

Виключено із вироку Ульяновского обласного суду від 06.05.2003 року засудження ОСОБА_4 за ознакою неодноразового вчинення розбою, а також звільнено останнього від покарання у виді конфіскації майна.

На підставі ч.5 ст. 69 КК РФ частково приєднано до призначеного покарання невідбуте покарання за вироком Ленінського районного суду від 17.04.2003 року, остаточно призначивши ОСОБА_4 покарання у виді 16 років позбавлення волі. Вирок Карсунського районного суду Ульяновської області від 21.10.2002 року виконувати самостійно.

Постановою Дімітровградського міського суду Ульяновської області від 31.10.2011року перекваліфіковано дії ОСОБА_4 за вироком Ленінського районного суду від 17.04.2003 року з п. «а» ч.2 ст. 163 КК РФ на п. «а» ч.2 ст. 163 КК РФ ( в редакції ФЗ від 07.03.2011 р. №26-ФЗ) та призначено останньому покарання у виді 2 років 11 місяців позбавлення волі, за п.п. «г,д» ч. 2 ст. 112 КК РФ (в редакції ФЗ від 08.12.2003 р. №162-ФЗ) призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ч.3 ст. 69 КК РФ за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань остаточно призначено ОСОБА_4 покарання у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі.

За вироком Ульяновского обласного суду від 06.05.2003 року призначено ОСОБА_4 за п. «в» ч.3 ст. 162 КК РФ (в редакції ФЗ від 13.06.96 р. №63-ФЗ) покарання у виді 10 років позбавлення волі, за п. «з» ч.2 ст. 105 КК РФ у виді 15 років позбавлення волі. На підставі ч.3 ст. 69 КК РФ за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань ОСОБА_4 призначено покарання у виді 15 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ч.5 ст. 69 КК РФ за сукупністю злочинів до призначеного покарання частково приєднати невідбуте покарання за вироком Ленінського районного суду від 17.04.2003 року та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 15 років 11 місяців позбавлення волі.

Таким чином, ОСОБА_4 остаточно засуджено вироком Карсунського районного суду Ульяновської області від 21.10.2002 року з урахуванням змін Дімітровградського міського суду Ульяновської області від 31.01.2005 року за п. «б» ч. 2 ст. 158 КК РФ (в редакції ФЗ від 8.12.03р.) до 3 років позбавлення волі. У відповідності зі ст. 73 КК РФ призначене покарання вважати умовним з випробувальним терміном в 2 роки, що за кримінальним законом України відповідає ч.3 ст. 185 КК України та ст.75 КК України. Санкція за цей злочин передбачає покарання від 3 до 6 років позбавлення волі, а тому вказаний вирок підлягає виконанню на території України за ч.3 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 75 КК України та ОСОБА_4 підлягає відбуттю покарання у виді 3 років позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.

Окрім цього, ОСОБА_4 остаточно засуджений вироком Ульяновського обласного суду від 06.05.2003 року з приєднанням не відбутої частини покарання призначеної вироком Ленінського районного суду м. Ульяновська від 17.04.2003 року, з урахуванням змін, внесених постановами Дімітровградського міського суду Ульяновської області від 31.01.2005 року та 31.10.2011 року:

за п «а» ч.2 ст. 163 КК РФ (в редакції ФЗ від 07.03.2011 р. за № 26-ФЗ) до 2 років 11 місяців позбавлення волі, що за кримінальним законом України відповідає ч.2 ст. 189 КК України, покарання за який передбачено від 3 до 7 років позбавлення волі, а тому вказаний вирок підлягає виконанню на території України за ч.2 ст. 189 КК України та ОСОБА_4 , відповідно до п.2 ч.4 ст. 610 КПК України, підлягає відбуттю покарання у виді 2 років 11 місяців позбавлення волі;

за п.п. «г, д» ч.2 ст. 112 КК РФ (в редакції ФЗ від 8.12.03 р.) до 3 років позбавлення волі, що за кримінальним законом України відповідає ч.1 ст. 122 КК України, покарання за який передбачено до 3 років позбавлення волі, а тому вказаний вирок підлягає виконанню на території України за ч.1 ст. 122 КК України та ОСОБА_4 підлягає відбуттю покарання у виді 3 років позбавлення волі;

за п. «в» ч.3 ст. 162 КК РФ (в редакції ФЗ від 13.06.1996 р. №63-ФЗ) у виді 10 років позбавлення волі, що за кримінальним законом України відповідає ч.4 ст. 187 КК України, покарання за який передбачено від 8 до 15 років позбавлення волі, а тому вказаний вирок підлягає виконанню на території України за ч.4 ст. 187 КК України та ОСОБА_4 підлягає відбуттю покарання у виді 10 років позбавлення волі;

за п. «з» ч.2 ст. 105 КК РФ у виді 15 років позбавлення волі, що за кримінальним законом України відповідає ч.1 ст. 115 КК України, покарання за який передбачено від 7 до 15 років позбавлення волі, а тому вказаний вирок підлягає виконанню на території України за ч.1 ст. 115 КК України та ОСОБА_4 підлягає відбуттю покарання у виді 15 років позбавлення волі.

На підставі ч.ч. 1, 4 ст. 70 КК України, з урахуванням п.2 ч.4 ст. 610 КПК України, вказаний вирок підлягає виконанню на території України та ОСОБА_4 підлягає відбуттю остаточно призначеного покарання у виді 15 років позбавлення волі.

Окрім того, відповідно до вироку Ульяновського обласного суду від 06.05.2003 року ОСОБА_4 повинен відшкодувати на користь ОСОБА_6 100 000 рублів моральної шкоди, завданої злочином. Згідно з довідкою бухгалтерії ФКУ «Виправна колонія № 10» УФСВП Росії по Ульяновській області в установі перебуває виконавчий лист про стягнення з засудженого вище зазначених коштів, стягнення за яким не проводилось та засуджений ОСОБА_4 надав гарантії відшкодування моральної шкоди, завданої злочином, за вищевказаним вироком.

Таким чином, на підставі ч.6 ст. 610 КПК України, клопотання щодо виконання вироку Ульяновського обласного суду від 06.05.2003 року в частині цивільного позову підлягає задоволенню.

На підставі ст. 7 КК України, керуючись ст. ст. 9, 10, 11, 12 Європейської Конвенції про передачу засуджених осіб від 21 березня 1983 року та Додаткового проколу до Європейської Конвенції про передачу засуджених осіб, ст.610 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :
Вирок Карсунського районного суду Ульяновської області РФ від 21.10.2002 року з урахуванням змін відповідно до постанови Дімітровградського міського суду Ульяновської області від 31.01.2005 року, яким ОСОБА_4 визнано винним та засуджено за вчинення злочину, передбаченого за п. «б» ч.2 ст. 158 КК РФ (в редакції ФЗ від 8.12.03р.) до 3 років позбавлення волі. У відповідності зі ст. 73 КК РФ призначене покарання вважати умовним з випробувальним терміном в 2 роки привести у відповідність до чинного законодавства України.

ОСОБА_4 вважати засудженим за ч.3 ст. 185, ст. 75 КК України до 3 років позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.

Вирок Ульяновського обласного суду РФ від 06.05.2003 року з приєднанням невідбутої частини покарання призначеної вироком Ленінського районного суду м. Ульяновська РФ від 17.04.2003 року, з урахуванням змін, внесених постановами Дімітровградського міського суду Ульяновської області від 31.01.2005 року та 31.10.2011 року, яким ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджено за вчинення злочинів, передбачених п. «в» ч.3 ст. 162, п. «з» ч. 2 ст. 105, п. «а» ч. 2 ст. 163, п.п. «г,д» ч. 2 ст. 112, ч.3 ст. 69, ч.5 ст. 69 КК РФ до 15 років 11 місяців позбавлення волі - привести у відповідність до чинного законодавства України.

ОСОБА_4 вважати засудженим за:

- ч.2 ст. 189 КК України до 2 років 11 місяців позбавлення волі;

- ч.1 ст. 122 КК України до 3 років позбавлення волі;

- ч.4 ст. 187 КК України до 10 років позбавлення волі;

- ч.1 ст. 115 КК України до 15 років позбавлення волі.

На підставі ч.ч. 1, 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарань за сукупністю злочинів, з урахуванням п.2 ч.4 ст. 610 КПК України, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 15 років позбавлення волі.

Строк відбування покарання за вироком Ульяновського обласного суду від 06.05.2003 року з приєднанням невідбутої частини покарання призначеної вироком Ленінського районного суду м. Ульяновська від 17.04.2003 року, з урахуванням змін, внесених постановами Дімітровградського міського суду Ульяновської області від 31.01.2005 року та 31.10.2011 року ОСОБА_4 обраховувати з 21.11.2002 року.

Вирок Карсунського районного суду Ульяновської області РФ від 21.10.2002 року з урахуванням змін відповідно до постанови Дімітровградського міського суду Ульяновської області від 31.01.2005 року відносно ОСОБА_4 виконувати самостійно.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_4 залишити попередню тримання під вартою.

На підставі вироку Ульяновського обласного суду від 06.05.2003 року стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 100000 (сто тисяч) рублів, в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої злочином.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва, через Печерський районний суд м. Києва, протягом 7 днів з дня її оголошення, а засудженим в той же строк з моменту отримання копії судового рішення.

Копію ухвали направити до Міністерства юстиції України та Державного Департаменту України з питань виконання покарань.

Суддя ОСОБА_1