Апеляційний суд Чернігівської області
Справа № 11-69/2010 p.
Категорія ст. 185 ч. З КК України.
Головуючий у І інстанції Кузьмін М.В. Доповідач Борисенко І.П.
УХВАЛА

І М Е НЕ М УКРАЇНИ

04 лютого 2010 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

головуючого -Щербакова О.С.

суддів -Борисенка І.П., Антипець В.М.

з участю прокурора -Сороки Г.В. Свідко С.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальну справу за апеляціями Чернігівського транспортного прокурора та засудженої ОСОБА_1 на вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 29 листопада 2010 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка м. Дніпропетровськ, українка, громадянка України, ІНФОРМАЦІЯ_2, не заміжня, не працююча, мешканка АДРЕСА_1, раніше судима:

*22.04.2002 року Деснянським районним судом м. Чернігова

за ст. 185 ч. З, 75 КК України до 3 років позбавлення волі з

іспитовим строком 2 роки;

*08.09.2003 року Деснянським районним судом м. Чернігова

за ст. 309 ч. 2, 71 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення

волі;

*26.11.2007 року Новозаводським районним судом м.

Чернігова за ст. 186 ч. 2, 15 ч. 2, 185 ч. 2, 70 КК України до 4

років позбавлення волі,

- засуджена за ст. 185 ч. З КК України до 3 років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 70 ч. 4 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_1 покарання у виді 4 років позбавлення волі.

Як встановив суд, 21 лютого 1999 року, близько 06 години, неповнолітня ОСОБА_1, знаходячись на території залізничного вокзалу станції Чернігів, з метою скоєння крадіжки чужого майна, зайшла в третій плацкартний вагон швидкого поїзду № 86 сполученням „Мінськ-Київ", який знаходився на залізничній станції Чернігів, і скориставшись, що пасажири та потерпілий ОСОБА_2, який слідував на 23 місці відпочивали, з гачку таємно викрала шкіряну куртку потерпілого ОСОБА_2, вартістю 350 доларів США, що в перерахунку на гривні, згідно офіційного курсу НБУ станом на 21.02.1999 року, складає 1226 грн. 05 коп., в кишенях якої знаходились наступні речі: окуляри у футлярі вартістю 120 грн., рукавиці вартістю 80 грн., шарф вартістю 60 грн., годинник наручний „Слава" вартістю 50 грн., гроші в сумі 70 грн. Всього ОСОБА_1 спричинила потерпілому ОСОБА_3 значну матеріальну шкоду на загальну суму 1606 грн. 05., після чого з викраденими речами через наступний вагон вийшла з потягу.

Не заперечуючи. фактичні обставини справи та доведеності вини у скоєнні злочину, Чернігівський транспортний прокурор подав апеляцію, в якій просить даний вирок змінити у зв'язку з неправильним застосуванням кримінального закону. Просить перекваліфікувати дії засудженої з ч. З ст. 185 КК України на ч. 1 ст. 185 КК України, так як при кваліфікації дій засудженої не повинна враховуватись така кваліфікуюча ознака як „завдання значної шкоди потерпілому", оскільки при вказаній статті вартість викраденого майна повинна становити не менше 1700 грн., натомість ОСОБА_1 викрала майна на суму 1606 грн. 05 коп.

В свою чергу засуджена ОСОБА_1 подала апеляцію, в якій просить вирок скасувати. Вказує, що на момент скоєння злочину, вона була неповнолітньою і не усвідомлювала свої дії, а зараз сама написала я яку з повинною, сприяла розкриттю злочину, розкаялась в скоєному, бо бажає скоріше звільнитись з місць позбавлення волі і розпочати нове життя зі своїм 3-річним сином, який на даний час мешкає з її мамою.

Заслухавши доповідача, думку прокурора Сороки Г.В., який підтримав свою апеляцію та просив задовольнити з вказаних підстав; пояснення засудженої ОСОБА_1, яка в засіданні суду змінила свої вимоги і просила перекваліфікувати її дії з ч.З на ч.і ст. 185 КК України, перевіривши матеріали справи в повному обсязі і обговоривши доводи викладені в апеляціях, колегія суддів вважає, що апеляції підлягають частковому задоволенню.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного у вироку діяння за обставин встановлених судом, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується сукупністю зібраних у справі і досліджених в судовому засіданні доказів, є обґрунтованим і ніким не оспорюється.

Згідно матеріалам кримінальної справи 22.06.09 слідчим ЛВМ на станції Чернігів ОСОБА_4 винесено постанову, якою дії ОСОБА_1 перекваліфіковано з ч. 2 ст. 140 КК України (в редакції 1960 року) на ч. З ст. 185 КК України (а.с. 11).

Відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень КК України (в редакції 2001 року) при вирішенні питання про віднесення злочинів, передбачених КК України 1960 року, які були вчинені до набрання чинності цим Кодексом, до злочинів невеликої тяжкості, середньої тяжкості, тяжких або особливо тяжких слід керуватися статтею 12 цього Кодексу, якщо це пом'якшує кримінальну відповідальність осіб, які вчинили злочини до набрання чинності цим Кодексом.

Санкція ч. 2 ст. 140 КК України у редакції 1960 року передбачала покарання у вигляді позбавлення волі строком до семи років з конфіскацією майна або без конфіскації або виправними роботами на строк від одного до двох років з конфіскацією майна або без такої, тоді як санкція ч. З ст. 185 КК України у редакції 2001 року передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до шести років.

Таким чином новий кримінальний закон пом'якшує кримінальну відповідальність ОСОБА_1, а отже має зворотню дію в часі.

Однак, згідно примітки 2 до ст. 185 КК України значна шкода визнається із врахуванням матеріального становища потерпілого та якщо йому спричинені збитки на суму від ста до двохсот п'ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Отже, для кваліфікації дій ОСОБА_1 як таких, що спричинили значну шкоду, вартість викраденого майна повинна становити не менше 1700 грн., натомість ОСОБА_1 засуджена за викрадення майна на суму 1606 грн. 05 коп., а тому зазначена кваліфікуюча ознака не повинна враховуватись при кваліфікації дій засудженої і підлягає виключенню.

Таким чином, дії ОСОБА_1 необхідно кваліфікувати за ч. 1 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна.

Покарання, засудженій ОСОБА_1 призначене з урахуванням характеру та ступеню суспільної небезпеки скоєного злочину, обставини, при яких його було скоєно, наслідки, особи засудженої, яка вчинила його в неповнолітньому віці, але зараз сама написала явку з повинною, сприяла розкриттю злочину, розкаялась в скоєному. В свою чергу в судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_1 вчинила злочин до постановления попереднього вироку, тому колегія суддів вважає за необхідне застосувати відносно неї ч. 4 ст. 70 КК України і призначити покарання у вигляді

позбавлення волі.

У зв'язку з перекваліфікацією дій засудженої з ч. З на ч. 1 ст. 185 КК України, колегія суддів вважає за можливе призначити засудженій покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк, передбачений санкцією даної статті, тобто 1 рік позбавлення волі.

На підставі ст. 70 ч. 4 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначеного за вироком Новозаводського

районного суду м. Чернігова від 26.11.2007 року, остаточно за сукупністю злочинів засудженій ОСОБА_1 слід остаточно призначити покарання у виді 4-х років позбавлення волі.

Колегія суддів вважає, що призначене засудженій покарання є необхідним і достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 365, 366, 367, 379 КПК України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Апеляції Чернігівського транспортного прокурора та засудженої ОСОБА_1 задовольнити.

Вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 26 листопада 2009 року щодо ОСОБА_1 змінити.

Перекваліфікувати дії засудженої ОСОБА_1 з ч. З на ч. 1 ст. 185 КК України та призначити їй покарання у виді 2-х років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 ч. 4 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначеним за вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова від 26.11.2007 року, остаточно за сукупністю злочинів призначити покарання у виді 4-х років позбавлення волі.

В решті цей вирок щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

судді:

ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7