Справа № 344/5478/14-к
Провадження № 10/779/4/2015
Категорія ст.236-1 КПК України
Слідчий суддя у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 червня 2015 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю прокурора ОСОБА_5 ,

скаржника ОСОБА_6 ,

розглянувши 25 березня 2015 року у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську справу за апеляцією ОСОБА_6 , на постанову Івано-Франківського міського суду від 06 березня 2015 року, ?

в с т а н о в и л а :
Вказаною постановою залишено без задоволення скаргу ОСОБА_6 на постанову слідчого СВ Івано-Франківського МВ УМВС від 27 лютого 2004 року про відмову в порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_6 за ст. 190 КК України.

Суд мотивував своє рішення тим, що на час порушення кримінальної справи не було достатньо приводів та підстав визначених КПК України 1960 року та те, що ОСОБА_6 пропустив термін на оскарження даної постанови.

В своїй апеляції ОСОБА_6 вважає постанову суду незаконною та необґрунтованою, суд не критично та не всебічно оцінив законність постанови про відмову в порушенні даної кримінальної справи та не виконав вказівки, зазначені в ухвалі апеляційного суду від 12.02.2015 року. Просить скасувати постанову Івано-Франківського міського суду від 06 березня 2015 року і направити справу на новий судовий розгляд.

Заслухавши доповідь судді, пояснення скаржника ОСОБА_6 , який підтримав свою апеляцію і просить її задовольнити; пояснення прокурора, який просить в задоволенні апеляції відмовити, а постанову суду залишити без змін, перевіривши матеріали справи, що надійшли з Івано-Франківського міського суду, обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 236-2 КПК України, розглядаючи скаргу на постанову про відмову в порушенні кримінальної справи, суд повинен перевіряти чи дотримані вимоги статті 99 КПК України (1960 р.), тобто наявність підстав для винесення зазначеної постанови.

Суддя розглянувши скаргу, приймає одне з таких рішень: залишає скаргу без задоволення, або скасовує постанову про відмову в порушенні кримінальної справи і повертає матеріали для проведення додаткової перевірки.

Як вбачається із постанови даних вимог закону судом дотримано.

Висновок суду про залишення скарги ОСОБА_6 на постанову про відмову в порушенні кримінальної справи від 27 лютого 2004 року без задоволення, ґрунтується на матеріалах справи.

Відповідно, твердження апелянта про те, що суд не критично оцінив законність постанови слідчого та не виконав вказівки апеляційного суду і помилково дійшов до висновку про залишення скарги без задоволення, не ґрунтується на матеріалах справи.

Так, судом першої інстанції виконана основна вимога ухвали апеляційної інстанції та долучено якісну постанову про відмову в порушенні кримінальної від 27 лютого 2004 року (а.с.85), яка належним чином завірена.

Щодо законності постанови про відмову в порушенні кримінальної справи від 27.02.2004 року, то судом першої інстанції перевірено вимоги ст..99 КПК України ( 1960 р.) і належним чином вмотивовано (а.с.90-91).

Так, суд першої інстанції, вивчивши матеріали кримінальної справи, в якій містяться матеріали, на підставі яких було відмовлено в порушенні кримінальної справи, встановив, що в ході досудового розслідування не було здобуто доказів, які б підтверджували вину ОСОБА_6 в підробленні договору позики і заволодіння шахрайським шляхом грошима ОСОБА_7 . При цьому слідчим проводилось ряд слідчих дій, зокрема: допити, очну ставку, призначення почеркознавчої експертизи та не знайшов підстав винуватості скаржника у вчиненні злочину, передбаченого ст..190 КК України, а тому правомірно відмовив в порушенні кримінальної справи за відсутності в його діях складу злочину, передбаченого ст..190 КК України, з чим погоджується і колегія суддів.

Щодо не звернення судом першої інстанції на ту обставину, що постанова слідчого була винесена без зазначення відповідної частини ст..190 КК України, то колегія суддів зазначає, що у своїй скарзі ОСОБА_6 таку вимогу не зазначив та крім того в описовій частині постанови слідчого від 27.02.2004 року зазначено, що кримінальна справа була порушена за ст..190 ч.2 КК України і вважає, що ст..190 КК України охоплює всі частини даної статті, в тому числі і частину другу.

Відповідно, при таких обставинах апеляція не може бути задоволена.

Керуючись ст.ст. 365, 366, 367,379, 382 КПК України 1960 року, Розділу Х1 Перехідних положень Кримінального процессуального кодексу України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляцію скаржника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а постанову Івано-Франківського міського суду від 06 березня 2015 року без змін.

Головуючий ОСОБА_2
Судді: ОСОБА_3 ОСОБА_4
Згідно з оригіналом
Суддя Апеляційного Суду ОСОБА_2