Справа № 369/2192/15-к
В И Р О К
іменем України
06.03.2015 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

за участі прокурора: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Блистова Новгород-Сіверського району Чернігівської області, українця, громадянина України, що має середню освіту, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1

- у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 213 КК України

В С Т А Н О В И В:

В період з грудня 2014 року до 31.01.2015 року ОСОБА_4 , не будучи зареєстрованим, як суб`єкт підприємницької діяльності фізичною особою відповідно до Закону України „Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, не маючи спеціального дозволу (ліцензії) на здійснення операцій з металобрухтом, передбаченого Законами України „Про металобрухт та „Про ліцензування окремих видів господарської діяльності, маючи намір, спрямований на організацію незаконного пункту прийому, схову та збуту металобрухту, та на систематичне здійснення діяльності з прийому брухту чорних металів, діючи з корисливих мотивів з метою отримання незаконного доходу, отримавши у свого товариша ОСОБА_5 ключі від гаражного приміщення, яке знаходиться на прибудинковій території за адресою: АДРЕСА_2 , виготовивши знак „Металолом открыто, встановивши у вказаному гаражному приміщенні ваги, усвідомлюючи, що діє всупереч вимогам закону, організував незаконний пункт прийому, схову та збуту металобрухту. Тим самим, ОСОБА_4 порушив передбачений чинним законодавством порядок зайняття господарською діяльністю в сфері здійснення операцій з металобрухтом, та завдав шкоди охоронюваним інтересам держави.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 213 КК України, як організація незаконного пункту прийому, схову та збуту металобрухту.

Обвинувальний акт надійшов до суду з угодою про визнання винуватості обвинуваченим ОСОБА_4 від 27 лютого 2015 року.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 та прокурор просили затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між ним та прокурором 27 лютого 2015 року, згідно якої підозрюваний ОСОБА_6 під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні і зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні; сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_4 за ч.1 ст. 213 КК України у вигляді штрафу у розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, які ОСОБА_4 зобов`язується сплатити. Підозрюваний ОСОБА_4 розуміє, що відповідно до ст. 473 КПК України наслідком укладання та затвердження означеної угоди для сторін є: для прокурора і підозрюваного обмеження права на оскарження вироку. Підстави оскарження обвинувального вироку, яким затверджена ця угода в апеляційному порядку, що визначені в п. 1 ч. 1 ст. 394 КПК України, та в касаційному порядку, що визначені в п.1 ч. 3 ст. 424 КПК України, обвинуваченому роз`яснено і є зрозумілими; для підозрюваного відмова від здійснення прав, передбачених абзацами 1 і 4 п.1 ч. 4 ст. 474 КПК України.Підозрюваний ОСОБА_4 розуміє, що виконання зобов`язання іншою стороною в межах цієї угоди цілком залежить від дотримання ним Закону і будь-якого положення складеної угоди. У разі невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку. Підозрюваний ОСОБА_4 розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України.

Вислухавши думку прокурора, який просив затвердити угоду про визнання винуватості, вивчивши угоду про визнання винуватості, яка відповідає вимогам ст. 474 КПК України, враховуючи, що злочин, який вчинив ОСОБА_4 , є злочином невеликої тяжкості, обвинувачений раніше не судимий, покарання, яке пропонується в угоді, є покаранням в межах санкції ст. 213 ч. 1 КК України, тому суд вважає за можливе затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між обвинуваченим та прокурором, та призначити узгоджену сторонами міру покарання обвинуваченому.

Питання речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 368; 369; 374; 475 КПК України, суд

З А С У Д И В:

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 213 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятиста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що відповідає сумі вісім тисяч п`ятсот гривень.

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між ОСОБА_4 та прокурором прокуратури Києво-Святошинського району Київської області, від 27 лютого 2015 року.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили застосувати у виді особистого зобов`язання проживати за вказаним місцем проживання, не виїжджати із вказаного місця проживання без дозволу судді та з`являтись по першій вимозі судді, повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Речові докази:

1.) брухт металу вагою 7,8 кг , що зберігається в камері зберігання речових доказів Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області - конфіскувати в дохід держави;

2.) грошові кошти в сумі 17 гривень, що перераховані на депозитний рахунок Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області № 0667, МФО 821018, код ЗКПО 08673129, банк УДК у Києво-Святошинському районі конфіскувати в дохід держави.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1