Справа №1-517/09 19.01.2010 19.01.2010 19.01.2010
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 11-а-46-2006 Головуючий у 1-й інстанції: Калараш А.А.
Категорія: ст.186 ч.2 КК України Доповідач: Пустовар М.Л.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

апеляційного суду Миколаївської області

у складі:

головуючого Царюка В.В.,

суддів Войтовського С.А., Пустовара М.Л.,

за участю прокурора Максимішина О.Л.,

засудженого ОСОБА_1,

19 січня 2010 року розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_1 на вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 23 листопада 2009 року, яким:

- ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянин України, судимий 19.07.2007 р. Ленінським районним судом м. Миколаєва за ч.2 ст.186, ч.4 ст.70 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 18.03.2009 р. постановою Вознесенського районного суду Миколаївської області від 10.03.2009 р. із заміною не відбутого строку покарання на 2 роки виправних робіт;

- засуджений за ч.2 ст.186 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України до покарання приєднано частково не відбуте покарання за вироком від 19.07.2007 р. і остаточно призначено до відбуття - 5 років позбавлення волі.

Постановлено стягнути із засудженого на користь потерпілої ОСОБА_3 відшкодування завданої майнової шкоди у розмірі 5314 грн. 56 коп.

За вироком ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що 25 квітня 2009 року, біля 17 години, перебуваючи у стані алкогольного спяніння, знаходячись біля будинку № 26 по пр-кту Миру у м. Миколаєві, із застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя і здоровя, відкрито заволодів майном потерпілої ОСОБА_4: золотим браслетом з кулоном, двома золотимим ланцюжками з кулоном та мобільним телефоном «Самсунг», чим завдав потерпілій майнової шкоди у розмірі 6414 грн. 56 коп.

В апеляції засуджений просить помякшити призначене покарання.

Посилається на визнання вини, каяття, активне сприяння розкриттю злочину, вибачення перед потерпілою та запевняє, що надалі не буде вчиняти злочинів.

Заслухавши доповідача, пояснення засудженого на підтримку апеляції, думку прокурора про залишення вироку без змін, перевіривши матеріали кримінальної справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів визнає апеляцію такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Винність ОСОБА_1 у визнаному судом обвинуваченні за обставин, викладених у вироку, підтверджена дослідженими в судовому засіданні доказами. Встановленим фактичним обставинам справи та зібраним доказам судом надано належну оцінку. Дії засудженого правильно кваліфіковані за ч.2 ст.186 КК України.

У цій частині вирок апелянтом не оспорюється.

Що стосується покарання засудженого, то воно призначене майже у нижчій межі санкції ч.2 ст.186 КК України, з урахуванням суспільної небезпеки скоєного (тяжкий злочин), обставини, що помякшує покарання (щире каяття), обтяжуючої покарання обставини (вчинення злочину у стані алкогольного спяніння), даних про особу ОСОБА_1, який характеризується негативно.

ОСОБА_1 раніше неодноразово судимий, у тому числі і за насильницькі корисливи злочини, вчинив новий аналогічний тяжкий злочин у період відбування покарання за попереднім вироком суду, що свідчить про його вперте небажання стати на шлях виправлення.

Тому рішення районного суду про необхідність обрання засудженому покарання у виді позбавлення волі та на визначений у вироку строк колегія суддів визнає вірним і достатньо вмотивованим.

До того ж, за сукупністю вироків на підставі ст.71 КК України, до покарання за цією справою приєнано частково покарання у виді лише 6 місяців позбавлення волі, що також не можно вважати надмірно суворим.

Посилання на каяття та визнання вини, є безпідставним, оскільки суд 1-ї інстанції вже врахував ці обставини при постановленні вироку і призначив засудженому покарання майже у нижчій межі санкції кримінального закону.

Факт активного сприяння розкриттю злочину матеріалами справи не підтверджений.

Виходячи з наведеного, підстави для помякшення покарання, про що просить апелянт, відсутні.

Керуючись ст.ст. 365,366 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляцію засудженого ОСОБА_1 залишити без задоволення, а вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 23 листопада 2009 року у відношенні засудженого ОСОБА_1 - без зміни.

Головуючий

Судді: