Справа № 292/7/14-к
Провадження по справі№ 1-кп/276/6/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2015 року

Володарсько-Волинський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю :

прокурора ОСОБА_3

законного представника малолітніх потерпілих ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у закритому судовому засіданні в приміщенні Володарсько-Волинського районного суду кримінальне провадження відносно

ОСОБА_5 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя

АДРЕСА_1 , українця, громадянина

України, із загальною середньою освітою, не

одруженого, не працюючого, судимого 21 січня

2004 року Червоноармійським районним судом

за ст. ст. 15 ч.3, 152 ч.4 КК України на 7 років

позбавлення волі, 13.01. 2009 року на підставі

ст. 81 КК України умовно-достроково звільненого

на невідбутий строк 1 рік 7 місяців 12 днів,

судимість не знята та не погашена відповідно до

ст. 89 КК України, обвинуваченого за ч.2 ст. 156 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_5 на початку липня 2013 року, точної дати слідством не встановлено, перебуваючи в домоволодінні громадянки ОСОБА_7 , яке розташоване по АДРЕСА_2 , звернув увагу на малолітніх ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Після чого, в період часу з липня по серпень 2013 року, проте точної дати в ході досудового слідства не встановлено, у вечірній час, ОСОБА_5 , перебуваючи в домоволодінні, яке розташоване за вищевказаною адресою, діючи умисно, достовірно знаючи, що ОСОБА_8 та ОСОБА_9 є малолітніми, вчинив фізичні розпусні дії щодо малолітніх.

Так, ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел направлений на вчинення розпусних дій по відношенню до малолітніх ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , переслідуючи мету на задоволення своєї статевої пристрасті, скориставшись відсутністю бабусі, ОСОБА_7 , вчинив фізичні розпусні дії по відношенню до ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

ОСОБА_5 продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на задоволення своєї статевої пристрасті, з липня по серпень 2013 року, проте точної дати в ході досудового

- 2 -

слідства не встановлено, вчинення фізичні розпусні дії щодо малолітньої ОСОБА_8 , чим спричини шкоду нормальному моральному та фізичному становленню малолітньої.

ОСОБА_5 вини у вчиненні інкримінованого йому злочині не визнав та пояснив, що він злочину відносно малолітніх ОСОБА_10 не вчиняв. В 2011-2012 роках він бував в будинку ОСОБА_7 , баби малолітніх, мав відношення з їхньою тіткою ОСОБА_11 , які проживають в смт. Червоноармійськ. З малолітніми ОСОБА_12 та ОСОБА_13 він знайомим не був і з ними не спілкувався. В 2011 році він бачив дітей у ОСОБА_7 , де вони були разом із своїм батьком. В 2013 році він в будинку ОСОБА_7 не був, дітей не бачив. У нього ніколи не було номеру телефону ОСОБА_8 і він їй ніколи не телефонував, по телефону не спілкувався і не мав причин їй телефонувати. У нього був мобільний телефон з номером НОМЕР_1 , був і інший номер, якого він не пам`ятає.

В період, який вказаний в обвинувальному акті, він неофіційно працював в Київській області і лише на вихідні дні приїздив додому в с. Ягодинка Червоноармійського району. В той час він співмешкав з ОСОБА_14 . З початку листопада 2012 року по вересень 2013 року йому телефонувала ОСОБА_15 , мати потерпілих, з якою він мав певні відносини, батько дітей, ОСОБА_16 , та вимагали від нього гроші в сумі 10 000 доларів США. Із їх слів він зрозумів, що вони його шантажували, що повідомлять ОСОБА_17 про його стосунки з ОСОБА_18 .

Чому в телефоні ОСОБА_8 є його телефон він не знає, припускає, що можливо її батьки йому телефонували, а так як номер телефону йому був незнайомий то він їм телефонував у відповідь.

Щодо перебування його в смт. Довбиш у пізній час то він на вихідні дні їздив по своїх справах і там ночував у знайомих, до ОСОБА_8 не телефонував і з нею не спілкувався.

Незважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_5 своєї вини у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 156 КК України не визнав, його вина стверджується доказами дослідженими в судовому засіданні.

Так, малолітня потерпіла ОСОБА_8 , будучи допитаною в судовому засіданні, суду показала, що всі три місяці літніх канікул 2013 року вона разом із сестрою ОСОБА_19 провели у своєї бабусі в смт. Червоноармійськ. Разом із бабусею в одному будинку проживає їхня хвора тітка, ОСОБА_18 , до якої неодноразово приходив ОСОБА_20 , якого вони називали на ім`я ОСОБА_21 та розпивав з бабусею та тіткою спиртні напої, після чого залишався ночувати в будинку. На протязі літніх канікул ОСОБА_5 , вночі, неодноразово заходив в кімнату в якій спали вона та її сестра та вчиняв відносно неї розпусні дії. Після закінчення канікул ОСОБА_5 неодноразово телефонував їй, пропонував зустрітись для продовження вчинення відносно неї розпусних дій. Про дії ОСОБА_5 вона нікому не розповідала так як боялась його погроз.

Так, потерпіла ОСОБА_9 будучи допитаною в судовому засіданні, суду показала, що вона з своєю рідною сестрою ОСОБА_22 проводила літні канікули 2013 року, з кінця травня по вересень місяць, у своє бабусі, ОСОБА_7 , яка проживає в

смт. Червоноармійськ. В будинку бабусі проживає їхня тітка, ОСОБА_18 , до якої приходив ОСОБА_20 , якого вони називали на ім`я ОСОБА_21 . ОСОБА_5 неодноразово вживав спиртні напої з їхньою бабусею та тіткою, залишався ночувати в будинку їхньої бабусі та вночі вчиняв розпусні дії щодо її сестри ОСОБА_23 . Одного разу він намагався вчинити і щодо неї розпусні дії, але вона йому пригрозила, що про його намагання розповість дорослим. Після закінчення канікул ОСОБА_5 неодноразово телефонував на мобільний телефон її сестри ОСОБА_23 , пропонував зустрітись для вчинення ним розпусних дій відносно неї.

Законний представник малолітніх потерпілих ОСОБА_4 суду показав, що малолітні потерпілі є його рідними дочками, які навчаються в інтернаті смт. Довбиш. Літні

- 3 -

канікули 2013 року діти проводили в його матері, ОСОБА_7 , яка разом з його сестрою ОСОБА_11 , яка страждає на психічне захворювання і є інвалідом, проживають в

смт. Червоноармійськ. На початку жовтня 2013 року від своєї меншої дочки ОСОБА_24 він довідувався про неодноразові розпусні дії ОСОБА_25 відносно його малолітньої дочки ОСОБА_26 , які він вчиняв по місцю проживання його матері, що під час навчання дітей в школі-інтернаті ОСОБА_27 неодноразово телефонував ОСОБА_26 та вимагав зустрічі для вчинення ним розпусних дій відносно дитини. За період літніх канікул 2013 року він неодноразово заїзджав до матері в смт. Червоноармійськ та неодноразово там бачив ОСОБА_25 . Обставини про які йому розповіла менша дочка підтвердила і старша дочка ОСОБА_28 , а тому він звернувся із заявою до правоохоронних органів. Показання ОСОБА_25 щодо вимагання він нього грошей є брехливими, грошей він у нього не вимагав. Коли він довідався про дії ОСОБА_27 щодо дітей то шукав його щоб помститися, але він йому ніколи не телефонував.

Свідок ОСОБА_29 суду показала, що до літа 2013 року вона перебувала в декретній відпустці, а тому не навчала малолітніх ОСОБА_8 та ОСОБА_30 . До осінніх канікул вона не чула ніяких розмов про розпусні дії відносно малолітніх учнів. Після осінніх канікул, після надходження інформації про розпусні дії вона спілкувалась з ОСОБА_12 та ОСОБА_19 , які розповіли про розпусні дії відносно них чоловіком на ім`я ОСОБА_21 . Обидві дитини відмінниці, схильні до фантазій, але не такого роду, з такими детальними розповідями. Діти жалілись, що той ОСОБА_21 продовжує їм телефонувати і вона бачила в телефоні належному ОСОБА_26 до 20 пропущених дзвінків, які були підписані як ОСОБА_21 .

Під час проведення досудового розслідування вона була присутня під час допиту малолітніх потерпілих і вони підтвердили обставини розбещення, про які розповідали їй.

Свідок ОСОБА_31 , яка працює практичним психологом школи-інтернату, суду показала, що деякі обставини вчинення дій по розбещенню малолітніх ОСОБА_8 та ОСОБА_24 їй стали відомі від викладача ОСОБА_29 , яка переказала те, що їй розповідали діти. Перед судом вона намагалась поговорити з ОСОБА_22 , але та стала плакати, говорила, що їй було боляче. Вона не стала більше виясняти будь-які обставини. Запитала чому ОСОБА_28 не розповіла дорослим на що вона відповіла, що їй погрожував співмешканець тітки, якщо вона розповість то з нею буде те, що і літом.

Свідок ОСОБА_32 , яка є малолітньою, суду показала, що вона з ОСОБА_12 та ОСОБА_33 товаришує давно, проживають в одній кімнаті житлового приміщенні школи інтернату. Їй відомо, що ОСОБА_8 та ОСОБА_9 проводили літні канікули 2013 року у своєї бабусі, яка проживає в Червоноармійському районі. Як вони провели канікули і які з ними відбувалися події сестри ОСОБА_10 їй не розповідали. Восени 2013 року, дати вона не пам`ятає, у вечірній час, коли вони перебували в спальній кімнаті, до ОСОБА_8 часто хтось телефонував. Коли ОСОБА_8 заснула то їй знову хтось зателефонував, а тому вона включила телефон ОСОБА_8 , який лежав на тумбочці. На табло телефону висвітлилось ОСОБА_34 . Вона почула голос чоловіка, який вважаючи, що взяла телефон ОСОБА_8 , став пропонувати їй вийти на вулицю та зустрітись з ним біля магазину.

Зі слів ОСОБА_8 , їй відомо, що якийсь чоловік на ім`я ОСОБА_34 погрожує її зґвалтувати, коли вона приїде до баби на канікули. Цей ОСОБА_34 жив у будинку їхньої баби, коли вони були на літніх канікулах. Коли вони були в Червоноармійському районному суді то ОСОБА_8 їй сказала, що той ОСОБА_34 , який їй телефонував, сидить в залі суду у клітці.

- аналітичною довідкою із якої слідує, що з метою підтвердження постійного та тривалого спілкування підозрюваного ОСОБА_5 з малолітньою потерпілою ОСОБА_8 було замовлено та отримано відповідні роздруківки по номеру сім-карти НОМЕР_2 , ІМЕІ НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , які належать ОСОБА_5 та номеру сім-карти НОМЕР_5 , ІМЕІ НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , які належать ОСОБА_8 . Із роздруківок слідує, що ОСОБА_5 тривалий час спілкувався з

- 4 -

малолітньою ОСОБА_8 за допомогою мобільного телефону використовуючи як відому досудовому слідству сім-карту НОМЕР_2 , а також і інші сім картки та інших операторів зв`язку, а саме НОМЕР_8 , НОМЕР_1 . Під час спілкування з малолітньою ОСОБА_8 . ОСОБА_27 перебував як на території Київської області так і за місцем проживання . На території Червоноармійського району ОСОБА_5 знаходився 06.07.-07.07.2013 року, 13.07.-14.07. 2013 року, 19.07.-21.07. 2013 року, 11.08.2013 р., 17.08.2013 р., 21.08. 2013 р., 31.08.2013 р., 15.09.2013 р.. ( т. 1, а.с. 196 ).

- протоколом огляду місця події із якого слідує, що 20.12. 2013 року в приміщенні Червоноармійського РВ УМВС у ОСОБА_5 , за його згодою, був вилучений належний йому мобільний телефон SAMSUNG в якому розміщені два ІМЕІ: НОМЕР_3 , НОМЕР_4 та сім-картою НОМЕР_2 . ( т.1, а.с. 119-122)

- протоколом огляду місця події із якого слідує, що 2012.2013 року в смт. Довбиш, за згодою ОСОБА_8 , у неї був вилучений мобільний телефон NOKIA з СІМ-картою НОМЕР_5 , при огляді якого виявлено SМS-повідомлення з номеру НОМЕР_9 з текстом ОСОБА_35 намагалась Вам додзвонитись 2 рази. Останнє повідомлення надіслано в 00:05, 20.12.2013 року. ОСОБА_8 пояснила, що вказаний номер телефону належить ОСОБА_5 ( т.1, а.с. 110-113).

- роздруківкою телефонних з`єднань із якої слідує, що ОСОБА_5 неодноразово з липня по жовтень 2013 року з належного йому мобільного телефону, який мав номери НОМЕР_2 , НОМЕР_1 та невідомого телефону за № НОМЕР_8 телефонував, надсилав SMS - повідомлення на мобільний телефон з номером НОМЕР_5 , який належить ОСОБА_8 . Під час телефонних з`єднань телефон належний ОСОБА_27 знаходився як межах дії станцій мобільного зв`язку, які розташовані як на території Київської області так і Червоноармійського та Баранівського району.

06.07.-07.07.2013 року, 13.07.-14.07. 2013 року, 19.07.-21.07. 2013 року, 11.08.2013 р., 17.08.2013 р., 21.08. 2013 р., 31.08.2013 р., 15.09.2013 р. з`єднання з телефону належного ОСОБА_5 з телефоном належним ОСОБА_8 здійснювались в зоні дії ретрансляційних станцій розташованих на території Червоноармійського району. ( т. 1, а с. 147-231).

- висновком амбулаторної, комплексної судової психолого-психіатричної експертизи із якої слідує, що малолітня ОСОБА_9 під час проведення експертизи підтвердила факт вчинення ОСОБА_5 розпусних дій відносно її сестри ОСОБА_23 , наївно підтвердила свої покази, які давала під час досудового розслідування. Психічними захворюванням ОСОБА_9 не страждала і не страждає, вона із-за свого малолітнього віку не могла в повній мірі усвідомлювати характер та значення вчинених відносно неї дій, їх наслідків та керувати своїми вчинками. Потенційна спроможність розуміти характер і значення сексуальних дій перебуває в процесі формування. Вона не виявляє схильності до вираженого фантазування: її функції уяви розвинуті помірно, а викладення інформації носить конкретний характер. ( т.1, а с. 89-91).

- висновком амбулаторної, комплексної судової психолого-психіатричної експертизи із якої слідує, що малолітня ОСОБА_8 під час проведення експертизи підтвердила факт вчинення ОСОБА_5 відносно неї розпусних дій, наївно підтвердила свої покази, які давала під час досудового розслідування. Психічними захворюванням ОСОБА_8 не страждала і не страждає, вона із-за свого малолітнього віку не могла в повній мірі усвідомлювати характер та значення вчинених відносно неї дій, їх наслідків та керувати своїми вчинками. Потенційна спроможність розуміти характер і значення сексуальних дій перебуває в процесі формування. Вона не виявляє схильності до вираженого фантазування. Ситуація, що досліджується за матеріалами кримінального провадження, була психотравмуючою для малолітньої ОСОБА_8 .. З урахуванням її рівня психічного розвитку, її індивідуально-психологічних особливостей вона спроможна сприймати та відновлювати зовнішню (фактичну) сторону подій в рамках її вікового досвіду, але в силу своїх вікових особливостей вона не може розуміти внутрішню картину виниклої ситуації,

- 5 -

була неспроможною її проаналізувати, передбачити її наслідки, Може давати покази у відношенні фабули подій. ( т.1, а.с.92-94).

Суд вважає, що всі докази надані стороною обвинувачення, які були досліджені в судовому засіданні є допустимими, отримання яких не призвело до істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України.

Сторона захисту заперечуючи факт вчинення обвинуваченим ОСОБА_5 інкримінованого йому злочину надала наступні докази, які були досліджені в судовому засіданні:

Так, свідок ОСОБА_36 суду показала, що в 2013 році вона проживала разом з ОСОБА_37 . По перші числа серпня 2013 року вони проживали у його батьків в с. Ягодинка Червоноармійського району. ОСОБА_27 працював в Київській області, а тому додому приїздив лише на вихідні дні. Бувало, що додому приїздив лише у неділю. Іноді вона його зустрічала та проводжала. ОСОБА_27 їй щодня телефонував, говорив, що знаходиться на роботі. 21.07.2013 року вони разом ходили на день народження сестри ОСОБА_27 , яка проживає в селі Ягодинка Червоноармійського району. З серпня вона стала проживати в

м. Житомирі, а тому ОСОБА_27 став приїздити до неї за місцем проживання. Інколи він їздив до батьків в с. Ягодинка.

В поведінці ОСОБА_27 вона нічого поганого не помічала, про відношення його з потерпілими їй нічого не відомо.

Свідок ОСОБА_38 , яка є сестрою обвинуваченого, суду показала, що, ОСОБА_20 з лютого по серпень 2013 року проживав з ОСОБА_39 в с. Ягодинка. З серпня вони стали проживати в м. Житомирі. Брат приїздив на вихідні дні додому в село, інколи приїздив в п`ятницю ввечері, бувало приїздив зранку в суботу чи неділю. Бували випадки, що ОСОБА_27 приїзди в будні дні. Коли ОСОБА_40 переїхала в м. Житомир то брат став приїздити в село рідко. 21.07. 2013 року брат був в селі та приходив до неї на день народження.

Свідок ОСОБА_41 суду показав, що ОСОБА_5 в 2013 році разом з ним працював в Макарівському районі Київської області, але як він відзначив, ОСОБА_27 працював неофіційно і як вівся облік його робочого часу йому не відомо. ОСОБА_27 виконував зварювальні роботи. Вів облік робочого часу виконроб, заробітну плату видавав директор. Жили вони разом в вагончику на десять чоловік, працювали на різних ділянках. Робочий тиждень у них тривав з понеділка по суботу. На вихідні вони розїзджались, а в неділю повертались до місця розташування вагончиків. Бувало, що у керівництва ділянки можна було відпроситись на 1-2 дні. Чи відпрошувався коли ОСОБА_5 він не пам`ятає. Коли йшли дощі то вони працювали в цеху. Фіксування приходу та залишення роботи ніхто не робив. Він не може стверджувати чи щодня працював ОСОБА_27 і в які дні він був відсутній на роботі.

Свідок ОСОБА_42 суду пояснив, що ОСОБА_5 працював в ПП Технорізол з 2011 року, неофіційно, а тому на даний час будь-яких підтверджуючих документів про час його роботи немає. У нього було 53 підлеглих, а тому стверджувати в які дні працював ОСОБА_27 , а в які був відсутній він не може, але стверджує, що графік роботи був напружений, робочий день тривав з 7 годин по 19 годину, подекуди без вихідних. По сімейним обставинам робочі відпрошувались додому. Щодо ОСОБА_5 він конкретного нічого сказати не може.

Під час допиту на запитання прокурора про який рік говорить свідок ОСОБА_42 пояснив, що він дає показання про 2012 рік, але після запитань захисника поправився та пояснив, що розповідає він про 2013 рік.

Аналізуючи показання свідків захисту ОСОБА_43 , ОСОБА_44 суд вважає, що вони неконкретні, що вказані свідки не можуть стверджувати в які дні ОСОБА_27 був на роботі, а в які дні був відсутній, зважаючи на те, що колектив в якому працював ОСОБА_27 нараховував, як стверджує ОСОБА_45 , 53 робочих.

- 6 -

Як стверджує ОСОБА_42 будь-які офіційні відомості про роботу ОСОБА_27 в ПП Технорізол відсутні, так як він працював неофіційно, а той облік, який ним вівся, знищений.

Показання свідків ОСОБА_43 та ОСОБА_44 не спростовують докази обвинувачення, які досліджені в судовому засіданні.

Неконкретними є і показання свідків ОСОБА_46 , ОСОБА_47 , які не вказали конкретно в які дні і коли вони бачили ОСОБА_27 влітку 2013 року, коли він приїздив додому і коли вони були разом з ним. До того ж вказані свідки є зацікавленими особами так як ОСОБА_48 є співмешканкою обвинуваченого, а ОСОБА_49 сестрою.

Суд критично відноситься до показань обвинуваченого ОСОБА_5 , який заперечує очевидні факти знайомства, спілкування з малолітніми потерпілими, які спростовуються як показаннями потерпілих та свідків, доказами дослідженими в судовому засіданні так і роздруківками з`єднань стільникового зв`язку між телефонами належними обвинуваченому та потерпілій, інформацією, яка збереглась в телефоні належному потерпілої ОСОБА_8 .

Суд вважає, що показання потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 є правдивими та знайшли своє ствердження під час судового розгляду, підтверджуються доказами які були досліджені в судовому засіданні.

В судовому засіданні потерпілі дали послідовні пояснення щодо обставин вчинення злочину, чітко відповідали на запитання учасників процесу, уточняли свої покази, якщо вони були не зрозумілі комусь із учасників процесу, описувати обстановку при якій був вчинений злочин, емоційно вступали в суперечну з обвинуваченим, доказували йому обставини вчинення злочину та розпусні дії, які він вчиняв відносно них.

Стосовно того, що потерпілі, путаються в місяцях, не вказують на конкретні дати вчинення злочину, а тому ні під час досудового розслідування, ні в судовому засіданні конкретні дати не були встановлені, а встановлено, що злочин відносно них вчинявся в липні-серпні 2013 року, суд вважає, що причиною того є малолітній вік потерпілих, рівень їх розвитку, властиву для їх віку особистісну незрілість. Зважаючи на вік потерпілих, суд вважає, що потерпілі не могли б розповідати працівникам Довбишської школи-інтернату, на досудовому слідстві та в суді про обставини вчинених відносно них дій з сторони ОСОБА_5 , фантазувати на цю тему, і що вони були безпосередніми учасниками подій і розповідали про події, які з ними відбулися.

Вказана обставина стверджується і висновками комплексної психолого-психіатричної експертизи.

Оцінюючи зібрані по справі докази, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 знайшла своє ствердження в судовому засіданні і кваліфікує його дії за ч.2 ст. 156 КК України як вчинення розпусних дій щодо малолітньої особи.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує особу винного, що він притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочину проти статевої недоторканості, ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, обставину що обтяжує його покарання до якої суд відносить рецидив злочину і вважає, що він не може бути виправлений без ізоляції його від суспільства, а тому вважає за необхідне призначити йому міру покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті за якою він обвинувачується.

Не підлягає застосуванню до обвинуваченого ОСОБА_5 санкція ч.2 ст. 156 КК України в частині позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю так як під час вчинення злочину він не займав посади та не займався діяльністю, яку він міг використати при вчиненні злочину.

Цивільний позов в кримінальному провадження не заявлений.

Судові витрати в кримінальному провадження відсутні.

Так як санкція статті не передбачає конфіскацію майна засудженого, цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлявся то відповідно до ст. 174 КПК України підлягає скасуванню арешт накладений на мобільний телефон марки SAMSUNG в якому розміщені два ІМЕІ: НОМЕР_3 , НОМЕР_4 та сім-картою НОМЕР_2 ,

- 7 -

належний ОСОБА_5 , який зберігається в камері-схову Червоноармійського РВ УМВС України в Житомирській області. -

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :
ОСОБА_5 визнати винним у скоєні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 156 КК України і призначити йому покарання 7

( сім) років позбавлення волі, без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_5 залишити попередній - тримання під вартою.

Строк відбування покарання рахувати з 20 грудня 2013 року, тобто з часу його затримання в порядку ст. 208 КПК України.

Скасувати арешт на мобільний телефон марки SAMSUNG в якому розміщені два ІМЕІ: НОМЕР_3 , НОМЕР_4 та сім-картою НОМЕР_2 , належний ОСОБА_5 , який зберігається в камері-схову Червоноармійського РВ УМВС України в Житомирській області та після набрання вироком законної сили повернути його власнику.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Житомирської області протягом 30 днів з дня його проголошення, через Володарсько-Волинський районний суд.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий: /підпис/

Копія вірна.

Суддя: