Справа №639/5850/15к
Провадж. №1-кп/639/342/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 серпня 2015 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченої- ОСОБА_4 ,
потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Люботин, громадянки України, незаміжньої, з середньо-спеціальною освітою, офіційно непрацюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,
у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 185,ч.1 ст.357 КК України, -
ОСОБА_4 , проходячи стажування на посаді продавця-консультанта молочного відділення в ТОВ «АТБ-маркет» за адресою: м.Харків, проспект Ілліча,77, 23.04.2015р. о 13 годині,під час здійснення її наставником ОСОБА_5 розрахунку за придбані кондитерські вироби банківською карткою «Ощадбанку» помітила пін-код для зняття з банківського рахунку грошової суми та запам`ятала його цифри .
Потім ОСОБА_4 разом із ОСОБА_5 прослідувала до роздягальні,де помітила,як остання поклала гаманець із банківською карткою у свою сумку,після чого у ОСОБА_4 виник злочинний умисел,направлений на викрадення офіційного документу,яким є картка «Ощадбанку»,видана на ім`я ОСОБА_6 для отримання пенсії.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 того ж дня приблизно о 19 год.30 хв.,після закінчення свого робочого дня, пішла до роздягальні,витягла із сумки ОСОБА_5 гаманець, звідки викрала банківську картку «Ощадбанку» на ім`я ОСОБА_6 , після чого з місця скоєння злочину зникла.
Крім того, ОСОБА_4 , продовжуючи протиправні злочинні дії, маючи при собі викрадену банківську картку «Ощадбанку» на ім`я ОСОБА_6 , 23.04.2015р. після 19 год. направилася на залізничний вокзал, розташований за адресою: м.Люботин, вул. Шевченка 1ж, з метою провести зняття грошових коштів по картці «Ощадбанку» у розташованому поблизу банкомату «Сбербанку России».
Прибувши за місцем розташування банкомату, ОСОБА_4 ,приблизно о 20 год. 30 хв., діючи з корисливих мотивів, використовуючи викрадену у ОСОБА_5 банківську картку, зняла грошові кошти в сумі 1000 гривень з карткового рахунку та в подальшому розпорядилася викраденим на власний розсуд, завдавши потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на вищевказану суму.
Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою провину в інкримінованих їй злочинах визнала повністю, пояснила суду, що дійсно ,під час проходження стажування в ТОВ «АТБ-маркет»,23.04.2015р. у обідній час,коли її наставниця ОСОБА_5 розраховувалася банківською карткою «Ощадбанку» за придбані кондитерські вироби,вона помітила цифри пін-коду,які та вводила для зняття грошових коштів,вирішила викрасти банківську картку та зняти собі гроші. Того ж дня о 19 год.30 хв.,після закінчення робочого дня,вона зайшла у роздягальню,де нікого не було та непомітно викрала банківську картку із сумки ОСОБА_5 . Приїхавши у Люботин,вона пішла на залізничний вокзал та з банкомату «Сбербанк России» зняла із картки 1000 грн. Картку викинула . Просила суворо не карати її.
Потерпіла ОСОБА_7 суду пояснила,що 23.04.2015р. вона була разом із стажистом ТОВ "АТБ-маркет" ОСОБА_4 . Під час обідньої перерви вона розраховувалася в магазині за кондитерські вироби банківською карткою "Ощадбанку",що належить її матері ОСОБА_6 . Про викрадення картки дізналася у ввечері,коли збиралася додому.Повідомила про це матері,щоби та заблокувала картку,але все одно гроші у сумі 1000 грн. були зняті з картки. Просила призначити покарання на розсуд суду.
Аналогічні покази дала в суді і потерпіла ОСОБА_6 . Заявила цивільний позов на суму 400 грн., оскільки їй добровільно обвинуваченою під час слухання справи у суді було відшкодовано частково на суму 600 грн. спричинену матеріальну шкоду. Просила призначити обвинуваченій покарання згідно закону.
Обвинувачена вважала недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ним не оспорюються. Цю позицію підтримала і сторона обвинувачення, потерпілі .
Беручи до уваги повне визнання обвинуваченою ОСОБА_4 своєї вини, а також те, що вона не піддає сумніву фактичні обставини справи, відсутність у суду сумніву в правильності розуміння обвинуваченою змісту цих обставин, добровільності та істинності позиції обвинуваченої, суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ними не оспорюються, розглянув дане кримінальне провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, попередньо роз`яснивши наслідки такого порядку дослідження доказів, обмежившись допитом обвинуваченої,потерпілих, дослідженням матеріалів досудового розслідування, що характеризують особу обвинуваченої.
Аналізуючи обставини, що визнаються учасниками судового провадження, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченої ОСОБА_4 в обсязі пред`явленого обвинувачення (ст. 337 КПК України) є доведеною. Дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) та за ч.1 ст.357 КК України викрадення офіційного документу.
Вивченням особи обвинуваченої ОСОБА_4 встановлено, що вона на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває; офіційно не працює; не заміжня; раніше не судима; має постійне місце проживання та реєстрації.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, суд вважає щире каяття обвинуваченої,часткове добровільне відшкодування шкоди потерпілій.
Обставин,які обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 згідно ст..67 КК України, не встановлено.
Призначаючи ОСОБА_4 покарання, суд виходить з положень ст. 65 КК України, а саме - принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових злочинів як самою обвинуваченою, так і іншими особами, враховує характер та ступінь тяжкості скоєних злочинів, які є злочинами як невеликої так і середньої тяжкості, їх наслідки, обставин, що пом`якшують покарання, особу обвинуваченої,її відношення до скоєних злочинів.
При цьому, суд дійшов висновку, що виправлення ОСОБА_4 та попередження скоєння нею нових злочинів та досягнення цілей покарання щодо неї в цілому, можливе без ізоляції її від суспільства, а тому вважає за необхідне призначити їй покарання у виді позбавлення волі , але звільнити від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, з покладенням на неї обов`язків, передбачених п. п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України.
Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Заявлений цивільний позов підлягає частковому задоволенню з урахуванням добровільного відшкодування обвинуваченою спричиненої шкоди на суму 600 грн. потерпілій ОСОБА_6 . Запобіжний захід відносно обвинуваченої не обирався.
Долю речових доказів належить вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України. Процесуальних витрат пор справі немає.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 373, 374 КПК України, суд, -
ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 185 ,ч.1 ст.357 КК України та призначити їй покарання :
-за ч.1 ст.185 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі;
-за ч.1 ст.357 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі.
На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_4 визначити остаточне покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком в 1 (один) рік .
На підставі п. п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи , періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
Цивільний позов ОСОБА_6 задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 у рахунок відшкодування матеріальної шкоди,завданої злочином 400 (чотириста) гривень.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1