АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа №616/40/15к, Провадження №11кп/790/856/15 Головуючий 1 інстанції ОСОБА_1
Категорія ч.1 ст.121КК України

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 квітня 2015 року м.Харків

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 і ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

законного представника потерпілого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Харківської області апеляційні скарги заступника прокурора Харківської області на вирок Великобурлуцького районного суду Харківської області від 18 лютого 2015 року відносно

ОСОБА_11 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Мала Рогань Харківського району Харківської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Великобурлуцького районного суду Харківської області від 18 лютого 2015 року ОСОБА_10 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 Кримінального кодексу України, і засуджено до 5 років позбавлення волі.

На підставі ст.75 Кримінального кодексу України суд звільнив ОСОБА_10 від відбування призначеного покарання з випробуванням терміном 2 роки 6 місяців.

Судом першої інстанції встановлено, що 13 грудня 2014 року близько 23 годині у сільському будинку культури розташованому за адресою: АДРЕСА_2 між ОСОБА_10 та неповнолітнім ОСОБА_7 1993 року народження виник словесний конфлікт обумовлений начебто некоректною поведінкою ОСОБА_10 з місцевим мешканцями. Через деякий час з метою вирішення конфлікту ОСОБА_10 , вийшовши на крильце сільського будинку культури та скориставшись нагодою, що ОСОБА_7 стояв на краю крильця поряд з крутими бетонними сходинками і розмовляв по телефону, безвідповідально віднісся к можливим наслідкам, умисно наніс один удар кулаком правої руки в область обличчя ОСОБА_7 в результаті чого той впав на сходинки крильця. Внаслідок падіння ОСОБА_7 вдарився о поверхню сходинок та отримав тілесні ушкодження у вигляді гострої важкої черепно-мозкової травми, забою головного мозку, з формуванням епідуральної гематоми правої скронево-тім`яної ділянки, лінійний перелом правої скроневої кістки, забою м`яких тканин голови справа, лікворно-гіпертензійний, вестибуло-атактичний, астенічний синдром, які є тяжкими тілесними ушкодженнями (а.с.116,117).

Заступник прокурора Харківської області оскаржив зазначений вирок Великобурлуцького районного суду Харківської області. В своїй апеляційній скарзі, посилаючись на істотні порушенням кримінального процесуального закону, прокурор просив вирок скасувати і призначити новий судовий розгляд.

Обґрунтовуючи свої вимоги, прокурор зазначив, що, всупереч вимогам ст.374 Кримінального кодексу України, у вироку суду не наведено доказів, що вказують на спричинення обвинуваченим саме умисного тяжкого тілесного ушкодження ОСОБА_7 . На думку прокурора, суд першої інстанції достовірно не встановив фактичні обставини кримінального правопорушення, що відповідають кваліфікації дій ОСОБА_10 за ч.1 ст.121 Кримінального кодексу України (а.с.127-130).

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_9 в своїй письмовій заяві під назвою «Заперечення на апеляцію» погодилася з доводами, що викладені прокурором в апеляційній скарзі, і просила суд апеляційної інстанції змінити вирок Великобурлуцького районного суду Харківської області, кваліфікувати дії обвинуваченого ОСОБА_10 за ст.128 Кримінального кодексу України і призначити покарання згідно санкції цієї статті (а.с.136).

Законний представник неповнолітнього потерпілого ОСОБА_8 в своїх письмових запереченнях просив залишити апеляційну скаргу прокурора без задоволення, а вирок Великобурлуцького районного суду Харківської області без змін, мотивуючи тим, що рішення суду першої інстанції є законним, обгрунтованим та вмотивованим. На думку представника потерпілого суд першої інстанції з дотриманням кримінального процесуального закону правильно встановив фактичні обставини справи і кваліфікував дії обвинуваченого (а.с.147).

Заслухавши доповідь судді, вислухавши доводи прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу, пояснення обвинуваченого і його захисника, які підтримали вимоги прокурора в частині скасування вироку, думку потерпілого і його законного представника, які проти задоволення апеляційної скарги заперечували, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора є необгрунтованою і такою, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Суд першої інстанції під час судового розгляду всебічно і повно дослідив обставини справи. Винність ОСОБА_10 у вчиненні злочину доведена дослідженими безпосередньо в судовому засіданні доказами, належність і достовірність яких у суду апеляційної інстанції не викликає сумніву, зокрема:

- свідченнями потерпілого ОСОБА_7 про те, що 13 грудня 2014 року після 20-ї години він перебував в клубі с. Гнилиця Великобурлуцького району. Бачив там обвинуваченого ОСОБА_10 , проте не пам`ятає як йому був нанесений удар від якого він отримав тяжкі тілесні ушкодження;

- поясненнями свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які бачили, як 13 грудня 2014 року ОСОБА_10 наніс удар кулаком правої руки в обличчя ОСОБА_7 , від якого той впав на сходинки крильця і отримав травму;

- свідченнями лікаря ОСОБА_15 , яка пояснила, що вона приймала на санпропускнику хворого ОСОБА_7 , у якого мали місце струс головного мозку та переломи скроневої кістки;

- висновками судово-медичних досліджень згідно яких у ОСОБА_7 від удару та падіння на сходинки крильця мали місце закрита черепно-мозкова травма у формі забою головного мозку з формуванням епідуральної гематоми правої скронево-тім`яної області, лінійного перелому правої скроневої кістки, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень;

- протоколом проведення слідчого експерименту за участю обвинуваченого та висновком судово-медичної експертизи, згідно якої пояснення ОСОБА_10 під час слідчого експерименту не суперечать наявним медичним даним по локалізації та механізму утворення у потерпілого ОСОБА_7 тілесних ушкоджень.

Проаналізувавши перелічені та інші докази, суд першої інстанції дійшов цілком обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_10 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 Кримінального кодексу України. Кваліфікація дій обвинуваченого, доведеність його вини, належність і достовірність доказів, покладених в основу обвинувального вироку, у суду апеляційної інстанції сумніву не викликають.

Доводи апеляційної скарги прокурора такий висновок суду першої інстанції не спростовують. Характер дій обвинуваченого, сила і локалізація завданого ним удару кулаком в обличчя потерпілому, а також його поведінка після падіння потерпілого, свідчать про наявність у ОСОБА_10 умислу на завдання ОСОБА_7 тілесних ушкоджень.

За таких обставин суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для скасування вироку Великобурлуцького районного суду Харківської області і призначення нового судового розгляду.

Беручи до уваги наведене, керуючись статтями 404,405,407,418,419 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Харківської області залишити без задоволення.

Вирок Великобурлуцького районного суду Харківської області від 18 лютого 2015 року відносно ОСОБА_10 залишити без змін.

Ухвалу може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_2

Судді ОСОБА_4

ОСОБА_3