АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 536/2521/14-к Номер провадження 11-кп/786/261/15Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 квітня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

захисника: адвоката ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві кримінальне провадження № 0001044 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Кременчуцького районного суду Полтавської області від 16 січня 2015 року щодо

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчук Полтавської області, без постійного місця проживання,

обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 125, ч.3 ст. 185, ст. 395 КК України.

ВСТАНОВИЛА :

Вироком Кременчуцького районного суду Полтавської області від 16 січня 2015 року ОСОБА_9 визнаний винним у вчиненні злочинів передбачених ч.1 ст.125, ч.3 ст. 185, ст.395 КК України, призначено покарання:

- за ч.1 ст. 125 КК України - 200 годин громадських робіт,

- за ч.3 ст. 185 КК України - 3 роки позбавлення волі,

- за ст. 395 КК України - 6 місяців арешту.

На підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_9 покарання у виді 3 років позбавлення волі.

Вирішено питання про речові докази.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_9 27 вересня 2014 року близько 18.30 год. перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння разом з ОСОБА_10 перебували біля будинку АДРЕСА_1 , де між ними на грунті неприязних відносин виникла сварка. В цей момент ОСОБА_9 навмисно наніс кілька ударів руками, стиснутими в кулаки, в область голови ОСОБА_10 від чого остання впала на землю. Після падіння ОСОБА_10 на землю ОСОБА_9 придавив її в області шиї, однією рукою.

Внаслідок таких дій ОСОБА_9 спричинив ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді: припухання м`яких тканин лівої тім`яної ділянки, синця лівої кисті, саден шиї, які утворилися від дії тупих предметів, які не виключно могли бути руки стиснуті в кулак, ноги взуті у взуття, або інші тверді предмети з обмеженою поверхнею контактування, по механізму удару та удару тертя, можливо у вказаний строк та при обставинах зазначених у постанові та підекспертною, про що свідчить їх характер, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 1147 від 30 вересня 2014 року за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Крім цього, 09 жовтня 2014 року, ОСОБА_9 , перебував в гостях в будинку, який належить ОСОБА_11 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де він розпивав спиртні напої разом з господарем домоволодіння. Близько 10 години ОСОБА_11 пішов спати, в цей час у ОСОБА_9 виник злочинний умисел на повторне таємне викрадення чужого майна.

Скориставшись тим, що потерпілий спить, діючи таємно, повторно, з корисливих спонукань, з приміщення сараю, який знаходиться на території вищевказаного домоволодіння, викрав велосипед «Україна», світло-зеленого-кольору, вартістю 300 гривень.

Після чого з місця скоєння злочину зник та розпорядився викраденим на власний розсуд, чим завдав ОСОБА_11 матеріальну шкоду на суму 300 гривень

Також, 10 вересня 2014 року Кременчуцьким районним судом Полтавської області відносно ОСОБА_9 було винесено ухвалу про встановлення адміністративного нагляду строком на 1 рік, починаючи з 10 вересня 2014 року із застосуванням наступних обмежень:

- заборона виходу з будинку (квартири) з 22 до 6 години, для запобігання вчинення протиправних дій у нічний час;

- заборона перебувати з метою вживання алкогольних напоїв у торгівельних об`єктах з реалізацією спиртних напоїв на розлив;

- заборона виїжджати за межі Кременчуцького району без відома Кременчуцького РВ;

- проходити реєстрацію в Кременчуцькому РВ 1 раз в місяць.

Однак, ОСОБА_9 , вказавши місце проживання: АДРЕСА_1 , за вказаною адресою проживав лише п`ять днів, після чого, достовірно знаючи про покладені на нього обов`язки та застосування обмежень, з метою ухилення від адміністративного нагляду, умисно, без поважних причин та повідомлення працівників міліції, що здійснюють нагляд, самовільно залишив вказане місце проживання, не з`явившись на реєстрацію в останню суботу жовтня 2014 року, чим порушив правила адміністративного нагляду.

На вирок Кременчуцького районного суду Полтавської області подав апеляційну скаргу обвинувачений ОСОБА_9 , який просив перекваліфікувати його дії по епізоду крадіжки у ОСОБА_11 з ч.3 ст. 185 на ст. 190 КК України, так як вважає, що в даному випадку в його діях вбачається шахрайство. Вважає, що ОСОБА_11 йому час від часу давав свій велосипед для користування, а тому велосипед потерпілого він взяв з дозволу останнього, але після користування його не повернув, а продав. Тому просить призначити по даному провадженню нове судове засідання в суді першої інстанції для додаткового допиту потерпілого для встановлення того, що ОСОБА_11 самостійно надав йому можливість користуватися велосипедом Україна.

В доповненні до апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_9 , останній зазначив, що він був у ОСОБА_12 не в гостях, а певний час проживав в його помешканні, куди потерпілий сам його запросив.

Вказує, що він запропонував потерпілому відвезти металобрухт та за виручені кошти придбати алкогольні напої, на що він погодився та надав дозвіл скористатися його велосипедом. Свідком цього є співмешканка потерпілого ОСОБА_13 .

Вважає, що свідком того, що ОСОБА_11 надав добровільно в користування свій велосипед є також ОСОБА_14 , який чув розмову щодо несвоєчасного повернення велосипеда власнику. Тому просив повернути справу на дорозслідування, допитати заново всіх свідків та потерпілого і кваліфікувати його дії за ст. 190 КК України.

Заслухавши доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_9 , який підтримав надану ним апеляцію, думку його захисника, на підтримку наданої апеляції та його заяви, що в суді першої інстанції відбулося порушення права на захист обвинуваченого , міркування прокурора , що вирок суду є законним та обгрунтованим, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги згідно її меж, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_9 не підлягають задоволенню за таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вироку суду першої інстанції стосовно ОСОБА_9 , внаслідок повного визнання своєї вини останнім, була застосована ст. 349 ч.3 КПК України, внаслідок недоцільності досліджування доказів щодо тих обставин, які ні ким не оспорювались. Вказане рішення було прийняте в присутності всіх процесуальних осіб в даній справі, після роз*яснення його наслідків, в тому рахунку і в присутності потерпілого ОСОБА_11 , який не заперечуючи правдивість своїх показань під час досудового слідства , тільки прохав не позбавляти волі обвинуваченого, який в його присутності надав показання про обставини скоєння крадіжки велосипеда потерпілого. Зафіксовані під час застосування технічних засобів фіксування показання обвинуваченого в суді першої інстанції , як і належне роз`яснення йому наслідків застосування ст. 349 КПК України достовірно суперечать апеляційним вимогам ОСОБА_9 , викриваючи їх процесуальну не спромогу та намір уникнути покарання за скоєні злочини. Із аудіфіксації показань обвинуваченого, вбачається , що потерпілий велосипед йому не надавав, а заволодінням вказаного майна навпаки ще і перешкоджала собака розташована біля сараю, а наслідки застосування ст.349 КПК України по *яснені вірно із зазначенням не можливості в подальшому оскарження фактичних обставин скоєних ним злочинів, та ще і в присутності потерпілих, яким це також пояснювалось.

Не заслуговує і на увагу і заява захисника призначеного апеляційною інстанцією обвинуваченому, що в суді першої інстанції порушено право на захист обвинуваченого , а саме процедура відмови від захисника. Відповідно до матеріалів справи, до суду , до початку підготовчого провадження надійшла по почті заява обвинуваченого про необхідність призначення йому захисника. Під час підготовчого судового засідання, вказане клопотання ОСОБА_9 було розглянуте та від нього обвинувачений відмовився та власноручно це засвідчив на вказаному клопотанні. (а.с.27). Крім цього згідно матеріалів фіксування технічними засобами судового провадження, головуючим у справі, ретельно з*ясовувалась добровільність відмови обвинуваченого від свого клопотання та відсутність будь якого тиску на обвинуваченого внаслідок зазначеного клопотання. Таким чином судом першої інстанції не приймалось рішення про призначення обвинуваченому захисника , у зв*язку із відмовою останнього від клопотання про це. Відповідно твердження захисника ОСОБА_7 про порушення у даному випадку права на захист обвинуваченого є надуманими та не ґрунтуються на вимогах діючого законодавства.

Крім того ОСОБА_9 згідно даних про його особу, має значний життєвий досвід, оскільки раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за скоєння аналогічних злочинів.

Таким чином підстави для задоволення апеляції ОСОБА_9 відсутні оскільки , згідно ст. 349 КПК України, обвинувачений в даному випадку позбавлений можливості оскарження фактичних обставин інкримінованих йому злочинів. При перевірці застосування судом першої інстанції вимог ст. 349 КПК України порушень вимог діючого законодавства не вбачається як і порушення прав обвинуваченого на захист згідно тверджень його захисника.

Відповідно до вказаного, вирок суду є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів апеляційного суду, -

УХВАЛИЛА :

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Кременчуцького районного суду Полтавської області від 16 січня 2015 року щодо ОСОБА_9 , залишити без змін

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 .