справа № 462/2374/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 квітня 2015 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

захисника: ОСОБА_4 ,

обвинуваченого: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові обвинувальний акт та угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні №003960 про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, із середньо спеціальною освітою, неодруженого, непрацюючого, невійськовозобов`язаного, який зареєстрований та проживає по АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.301 КК України, суд,

в с т а н о в и в :
ОСОБА_5 приблизно у 2012 році, за допомогою комп`ютера, перебуваючи за місцем свого проживання, на веб-сайті «http://vk.com» за ІР-адресою: НОМЕР_1 створив особисту сторінку під назвою « ОСОБА_6 » за інтернет адресою « ІНФОРМАЦІЯ_2 », з метою знайомства та спілкування з людьми.

В подальшому, приблизно влітку 2014 року, в процесі користування вищевказаною сторінкою, на сайті « ІНФОРМАЦІЯ_3 », за інтернет адресою «http://vk.com/id192426331», у ОСОБА_5 виник злочинний намір, направлений на зберігання та розповсюдження відеопродукції порнографічного характеру. Реалізуючи свій злочинний намір, усвідомлюючи, що користувачі мережі Інтернет на сайті «http://vk.com», при реєстрації мають вільний доступ до його сторінки, перебуваючи за адресою свого проживання, а саме у АДРЕСА_1 , ОСОБА_5 на власній сторінці за адресою «http://vk.com» за ІР-адресою: НОМЕР_1 , з метою розповсюдження, а саме подальшого перегляду як ним і іншими користувачами мережі Інтернет, розмістив три відеозаписи порнографічного характеру під назвами «Doman a divane..240.mp4», « ІНФОРМАЦІЯ_4 )).240.mp4», «RUSSKIJ PODEZD 21VEKA!!!240.р4» на яких відображаються сцени статевих відносин відвертого порнографічного змісту. Згідно з висновком експерта №7/73 від 10.12.2014, 3 відеофайли з назвами «Doman a divane..240.mp4», « ІНФОРМАЦІЯ_4 )).240.mp4», «RUSSKIJ PODEZD 21VEKA!!!240.р4», які були розміщені на сторінці під назвою « ОСОБА_6 » за інтернет адресою « ІНФОРМАЦІЯ_2 », відносяться до продукції порнографічного характеру.

Своїми умисними діями ОСОБА_5 вчинив незаконне зберігання та розповсюдження відеопродукції порнографічного характеру, тобто злочин, передбачений ч.2 ст.301 КК України.

26.03.2015 року між заступником прокурора Залізничного району м. Львова ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_5 було укладено угоду про визнання винуватості, у відповідності до вимог ст.472 КПК України.

Згідно з укладеною угодою, підозрюваний ОСОБА_5 та прокурор дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій підозрюваного за ст.395 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, а також покарання, яке має понести ОСОБА_5 , у виді штрафу у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Прокурор ОСОБА_3 в підготовчому судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості, яка укладена із ОСОБА_5 , оскільки така угода відповідає вимогам КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав угоду про визнання винуватості, при цьому, обвинувачений повністю визнав свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.301 КК України, і пояснив, що він повністю розуміє свої права, надані йому законом, наслідки укладення та затвердження зазначеної угоди, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винним, вид покарання, а також наслідки невиконання даної угоди.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ч.1 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.301 КК України, незаконне зберіганні та розповсюдженні відеопродукції порнографічного характеру, який відповідно до ст.12 КК України відносяться до злочинів середньої тяжкості. Свою вину у вчиненні вказаного злочину обвинувачений визнає повністю.

Судом встановлено, що при укладенні угоди обвинувачений цілком розуміє права, визначені ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винним, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, а також наслідки невиконання угоди, передбачені ст.476 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що зміст, умови та порядок укладення угоди про визнання винуватості відповідають вимогам ст.ст. 469, 472 КПК України, міра покарання за злочин, узгоджена сторонами, визначена у межах санкції ст.395 КК України. Підстав для відмови у затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачених ч.7 ст.474 КПК України, не встановлено.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між заступником прокурора Залізничного району м.Львова ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_5 , призначення ОСОБА_5 узгодженого сторонами покарання, яке є достатнім для виправлення останнього, його перевиховання, запобігання вчиненню ним нових злочинів, що відповідає його особі та є достатнім для досягнення передбачених ч.2 ст.50 КК України цілей покарання.

На підставі ч.9 ст.100 КПК України питання про долю речових доказів вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.

Відтак, питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. З огляду на зазначене, із обвинуваченого ОСОБА_5 підлягають стягненню на користь держави витрати на проведення НДЕКЦ при УМВС України на Львівській залізниці мистецтвознавчої експертизи №7/73 від 10.12.2014 року, що становлять 393,12 грн. (матеріали кримінального провадження, арк.10), оскільки проведення вказаної експертизи було зумовлено розслідуванням вчиненого обвинуваченим злочину.

Підстав для застосування запобіжних заходів, передбачених ст.ст. 176, 177 КПК України, суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373-376, 394, 472, 474, 475 КПК України, суд,
з а с у д и в:
Затвердити угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні №003960, укладену 26 березня 2015 року між заступником прокурора Залізничного району м. Львова ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.301 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 100 (ста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 1700 (одну тисячу сімсот) грн.

Речові докази:

· системний комп`ютерний блок, який передано на зберігання в камеру зберігання Залізничного РВ ЛМУ ГУ УМВС України у Львівській області (матеріали кримінального провадження, арк.47-49), конфіскувати.

· інформаційний носій (CD-диск) (матеріали кримінального провадження, арк. 51-52), залишити в матеріалах кримінального провадження.

Стягнути із ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів у розмірі 393,12 грн.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: /підпис/

З оригіналом згідно.

Суддя: ОСОБА_1