справа № 1-кп/760/2/14
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2014 р. Солом`янський районний суд м. Києва

у складі: головуючого - судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ,
Представника потерпілих : ОСОБА_6 ,
Захисників: ОСОБА_7 ,
ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

Потерпілих: ОСОБА_10 ,
ОСОБА_11 ,
Обвинуваченого: ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві в режимі відеоконференції кримінальне провадження, що зареєстроване в ЄРДР 21.11.2012 року за № 0000035, за обвинуваченням ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Вінницької області, Теплицького району, с. Метанівка, громадянина України, освіта середня, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого у АДРЕСА_1 , раніше не судимого,- у вчиненні злочину, передбаченого ст. 187 ч. 2 КК України,-
В С Т А Н О В И В :

28.11.2010 року біля 00 год. 20хв. ОСОБА_12 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на розі будинку вулиць Мартиросяна та Соціалістичної, 17/7 в м. Києві разом з невстановленою слідством особою, матеріли відносно якої виділені в окреме провадження, побачили раніше незнайомих ОСОБА_10 та ОСОБА_13 , після чого у них виник злочинний умисел на заволодіння майном останніх шляхом розбійного нападу.
Реалізуючи свій злочинний намір, діючи з корисливих спонукань з метою власного збагачення, ОСОБА_12 , діючи спільно та узгоджено з невстановленою слідством особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, несподівано для ОСОБА_10 та ОСОБА_13 підбігли до них ззаду та ОСОБА_12 наніс удар кулаком по шиї та обличчю ОСОБА_10 , від чого вона відчула фізичний біль. Невстановлена слідством особа нанесла ОСОБА_13 удар по шиї, від чого той втративши рівновагу, впав на землю. ОСОБА_12 , продовжуючи свої злочинні дії, направлені на заволодіння чужим майном шляхом розбійного нападу, наніс удар ОСОБА_13 ногою по голові.
Подолавши, таким чином, можливий опір з боку ОСОБА_10 та ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , діючи спільно та узгоджено з невстановленою слідством особою, та з корисливих спонукань з метою власного збагачення, ривком заволодів майном ОСОБА_10 , а саме: сумкою вартістю 200 грн., в якій знаходились паспорт гр. України на ім`я ОСОБА_10 , ідентифікаційний код, квитанції на автомобіль, технічний паспорт на автомобіль, свідоцтво про смерть ОСОБА_14 , печатки, які матеріальної цінності не представляють, гроші в сумі 2500 грн., мобільний телефон «Нокіа-6700», вартістю 950 грн., в якому знаходилась сім-карта оператора «Київстар», яка матеріальної цінності не становить, три телефони марки «Самсунг», вартістю 100 грн. кожен, а всього заволодів майном потерпілої на загальну суму 3950 гривень.
Після чого ОСОБА_12 разом з невстановленою слідством особою, утримуючи при собі викрадене майно, з місця вчинення злочину зникли, розпорядившись ним на власний розсуд.
В результаті злочинних дій ОСОБА_12 та невстановленої слідством особи, потерпілій ОСОБА_10 було спричинено тілесні ушкодження у виді синців на спинці носа верхньої третини з переходом на повіки, на задній поверхні лівого ліктьового суглобу, закритий перелом кісток носа без зміщення уламків. Відповідно до висновків судово-медичної експертизи № 215712 від 24.01.2011 р. закритий перелом кісток носа без зміщення уламків відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (за критерієм тривалості розладу здоров`я); синці до легких тілесних ушкоджень (за критерієм тривалості розладу здоров`я).
В результаті злочинних дій ОСОБА_12 та невстановленої слідством особи ОСОБА_13 спричинено тілесні ушкодження у виді рани в проекції тіла лівої брови, синці на повіці лівого ока, на тильній поверхні лівої кисті руки в проекції 2-5 п`ясних кісток з переходом на тильно-зовнішню поверхню лівого променевого зап`ясткового суглобу, садно на тильній поверхні лівої кисті руки.
Згідно висновку судово-медичної експертизи № 6461 від 26.01.2011 р. вказані тілесні ушкодження за ступенем тяжкості відносяться: рана в проекції тіла лівої брови до легкого тілесного, що спричинило короткочасний розлад здоров`я (за критерієм тривалості розладу здоров`я); синці та садно до легких тілесних ушкоджень (за критерієм тривалості розладу здоров`я).

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_12 свою вину в інкримінованому йому діянні не визнав та пояснив, що з початку липня 2010 року він за усним договором за 2000 грн. орендував кімнату в гуртожитку по АДРЕСА_2 , де проживав з липня по грудень 2010 р. В той час він був безробітній, житло оплачувала мама, він інколи допомагав їй на ринку, а іноді підробляв вантажником. 27.11.2010 року о 21:15 годині він пішов в кафе в якому працювала його співмешканка ОСОБА_15 та присів за столиком випити чаю. ОСОБА_15 в той час о 22.:00 годині здавала касу. Після закінчення її робочого дня, вони пішли через площу Космонавтів, через арку вийшли до вул. Мартиросяна і там зустріли подругу ОСОБА_16 . Поспілкувавшись з нею, вони зайшли до магазину, взяли там пива, та до першої години ночі він вже знаходився в гуртожитку, з якого до ранку не виходив. Наступного дня 28.11.2010 року він прокинувся, провів ОСОБА_15 на роботу і зайшов до матері на ринок. Повернувшись до гуртожитку, приблизно об 11:00-11:30, він зайшов до потерпілого ОСОБА_17 попередити його, що той черговий на поверсі, і в той час він був з синцем під оком. З потерпілим він пересікався у коридорі, а потерпілу бачив 2-3 рази. За 2-3 дні до затримання, він зайшов до потерпілих, щоб попередити про чергування на поверсі, йому відчинив двері потерпілий, який був з підбитим оком. В період з 28.11.2010 до 3.12.2010 року він з потерпілими не бачився.
3.12.2010 о 8:00 ранку в кімнату постукали і зайшов працівник міліції, який наказав пред`явити документи, вдягатись та їхати з ним до райвідділу, на що він йому відповів, що документів не має, а тільки студентський квиток. Тоді працівник міліції порекомендував йому написати явку з повинною у вчиненні злочину, від якої він відмовився. Вийшовши з гуртожитку, він побачив, що біля машини міліції стояли потерпілі. Разом з потерпілими вони поїхали до райвідділу. На задньому сидінні машини сиділи дві жінки та чоловік. В райвідділі, його завели в кімнату де знаходились два працівники міліції, третій був у сусідньому кабінеті. Його пристебнули до стільця. Завели невідомих, в яких запитали «це він?», ті відповіли «так», що він напав на жінку з чоловіком. Він заперечував. Приблизно з 16:00 до 18:00 години з ним залишився ОСОБА_18 , який говорив що він не винен, але так складаються обставини. Згодом слідчий ОСОБА_19 повідомив в чому його підозрюють, надав заяву чи пояснення потерпілих, і наказав йому написати як все сталось. Однак, він відмовився підписувати будь-які документи, і винним себе не визнавав. В даному поясненні було чітко зазначено місце, час події. Слідчий сказав що зараз відбудеться очна ставка, та щоб він ознайомився з матеріалами справи і подумав що буде говорити. За словами слідчого, йому - ОСОБА_20 потрібно взяти вину на себе. Слідчий погрожував, підіймав на нього руку та бив в грудну клітину, потім брав резинову палку та бив по ребрах. В кімнаті також перебувала жінка слідчий, яка також пропонувала підписати явку з повинною, і він буде під підпискою про невиїзд, що стаття не тяжка, що його не посадять. В ході цього, він все ж таки погодився зі слідчим та вирішив підписати явку з повинною. На очній ставці пояснення давали потерпіла та потерпілий, які розповіли все в стислій формі, їх пояснення він підтвердив, оскільки боявся за своє життя. Змінити показання він вирішив як тільки вийшов із райвідділу і попав в ізолятор, оскільки слідчий не виконав своїх обіцянок. На час підписання явки з повинною, він не знав що це тяжкий злочин. Свої показання на досудовому слідстві, які були зачитані прокурором, він не підтримує.

Незважаючи на невизнання вини обвинуваченим ОСОБА_20 , його винуватість у вчиненні інкримінованого йому правопорушення підтверджується зібраними по справі доказами.

Так, потерпіла ОСОБА_10 пояснила, що обвинуваченого вона бачила, коли з чоловіком жили на АДРЕСА_3 , де знімали кімнату в гуртожитку, але вона на нього тоді уваги не звертала і відносин ніяких з ним не мала. 26.11.10 року у вечірній час вона з ОСОБА_17 їхали додому та зустріли знайомого Підкупняка, з яким раніше працювали разом, та мали добрі відносини. Він запропонував зустрітися наступного дня у вихідний, і посидіти в кафе. 27.11.2010 р. приблизно о 22:30 він зателефонував раз, приблизно через хвилин 20-30 він передзвонив другий раз і сказав, щоб вони виходили. Вони вийшли із гуртожитку на вулицю Соціалістичну і на перехресті вулиць Донецької та Соціалістичної вони побачили Підкупняка. Вулиця освітлювалась. З їх сторони вулиці, стояли два хлопці під ліхтарем, а з іншої сторони стояв Підкупняк, який сказав йти до нього. Підійшовши до хлопців, ОСОБА_21 запитав у них, де тут можна посидіти. Хлопці відповіли, що на ОСОБА_22 дачах і що можуть підвезти, проте машини вона не бачила. Вона сказала, що вони нікуди не їдуть. Тоді хлопці сказали, що можна на площі Космонавтів та знову запропонували підвезти, але вона відмовилась. Вони пройшли по вул. Соціалістичній в сторону вул. Мартиросяна. Коли вона обернулась, то побачила, що за ними йдуть хлопці та сказала про це ОСОБА_17 . Вони зайшли за поворот вулиць Соціалістична-Мартиросяна, де завжди стояв автомобіль охорони, проте в цей раз його не було. Дійшовши до повороту на ОСОБА_23 , вона знову побачила хлопців і хотіла крикнути, але не встигла. ОСОБА_20 вдарив її по шиї, а другий хлопець вдарив ОСОБА_17 по шиї. Вона впала. Ляшевський, падаючи, вхопив за ноги того, хто його вдарив та опинився на ньому зверху. ОСОБА_20 знову його вдарив, вона впала на лікоть і він ще раз вдарив її по носі. Він схопив її сумку, повернувся та вдарив ОСОБА_17 в лоб. Другий хлопець встав та вони з ОСОБА_20 вдвох втекли з її сумкою. Вони вирішили піти до дільничого з цього приводу. В них не було ні телефонів, ні грошей, оскільки все було в сумці, яку забрав ОСОБА_20 . Вони пішли на вул. Єреванську, в опорний пункт міліції, але там було зачинено. Тому вони пішли до магазину «Шереметьєвський». Вони були в крові, проте свідомості не втрачали, хоча ОСОБА_17 добряче вдарили, він впав, і вона ледве його підвела. В магазині їм дали серветки, щоб витертись та викликали міліцію. Приїхало два наряди. Один забрав їх. Вони їздили по кафе шукали нападників, а потім поїхали в дільничний пункт, де пробули до ранку і лише о 6-7 ранку повернулись додому. Будучи на кухні, вона почула, як із двору із першого поверху хтось заходить. Вона постояла на кухні, почула, як хтось пройшов. Вони з ОСОБА_20 знімали сусідні кімнати, але тоді на вулиці вона його не впізнала, що це її сусід. А тут вона побачила, що двоє хлопців, які їх побили, відкривають свою кімнату. Вона розгубилась, оскільки ніколи не була в такій ситуації, їй потрібно було ще тоді викликати міліцію. Після цього в понеділок вранці вони пішли в відділення міліції і сказали, що впізнали, що напад на них вчинив їх сусід, проте ніхто за ним не поїхав і не могли знайти їх справи. Пізніше, коли ОСОБА_20 забрали, до них прийшла його мати з якоюсь жінкою та запитала, скільки їм заплатити, щоб вони пішли та сказали, що вони не мають до нього претензій. Вони сказали, що порадяться і нехай вона прийде наступного дня. Ще мати їм сказала, що вона вже раз його викупляла. Наступного дня вони назвали їй суму в 5000 дол.
Хлопців вона впізнала як тих, які побили, коли вони відчиняли двері кімнати. Впізнала по голосу, по одягу, по обличчю. У ОСОБА_20 була довгенька курточка, штанів не пам`ятає, на спині куртки був візерунок, вона його побачила, коли вони повернулись і тікали, на голові була шапка, впізнала також по зросту, він значно вищий неї. Впізнання не проводили, оскільки вони вказали на конкретну людину. На очній ставці на її запитання ОСОБА_20 сказав, що сумку викинули на вулиці Мішина. Курточку вона впізнала, коли ОСОБА_20 вже забирала міліція. Вона слідчому казала, що сумку в неї викрав вищий зростом хлопець, слідчий міг не правильно записати її слова. В результаті злочинних дій обвинуваченого вона перенесла фізичні та моральні страждання.

Потерпілий ОСОБА_13 пояснив, що 26.11.10 року приблизно о 19:00 вони зустрілись із Підкупняком на вул. Соціалістичній та він запропонував зустрітись наступного дня. Наступного дня ОСОБА_21 зателефонував і вони зустрілись. Коли ОСОБА_21 перейшов на їх сторону, де також стояли хлопці, то він запитав у них, де тут можна посидіти. Вони сказали, що на ОСОБА_22 дачах та запропонували підвезти, проте ОСОБА_24 ( ОСОБА_25 ) відмовилась. Коли вони йшли по вулиці, ОСОБА_24 сказала йому, що ззаду хлопці йдуть, проте він не звернув на її слова уваги. Дійшовши до рогу будинку, ОСОБА_21 прискорив рух, а вони тільки повернули, і він почув крик і побачив, що ОСОБА_24 падає і його тут же вдарили. Коли він падав, то збив того, хто його бив. Момент нанесення ОСОБА_24 удару він бачив, це був хлопець в чорній курточці. Коли він впав із нападником, то перевернувся і опинився на ньому зверху. Коли ОСОБА_24 впала, то той, хто її бив, вихопив в неї сумку та вдарив його і нападники побігли. А вони пішли на вул. Єреванську в дільничний пункт міліції, але там було зачинено. Пройшли на площу Космонавтів в магазин «Шереметьєвський», де їм допомогли та хтось викликав міліцію. Приїхало два наряди міліції. Їх опитали та вони сіли в машину, їздили, шукали нападників, але не знайшли та приїхали у райвідділ, де пробули до ранку. Вже коли були вдома, дружина сказала, що впізнала в сусідові нападника. До цього він його бачив в коридорі декілька разів. Вони вирішили йти в міліцію. Вони ходили декілька разів, проте за ним ніхто не їхав. Він не підозрював, що саме ОСОБА_20 напав на них, до того, як його впізнала його дружина. Під час нападу свідомості він не втрачав. Він бачив, що сумку викрав хлопець в чорній куртці, той, хто вдарив його дружину та потім його. Це був ОСОБА_20 .

Свідок ОСОБА_26 пояснив, що з обвинуваченим ОСОБА_20 він не знайомий. З потерпілими раніше разом працював в одному АТП. Після розформування АТП не зустрічались. З часом вони вирішили зустрітись та поспілкуватись. Коли вони зустрілись на розі вул. Донецької та Соціалістичної, то всі кафе були вже зачинені. На вулиці вони зустріли двох хлопців, які йшли по стороні вул. Донецької. Вони підійшли до них та хлопці сказали, що відчинене кафе є на площі Космонавтів. Один із хлопців сказав, що вони можуть туди підвезти, проте машини він не бачив. Він разом із потерпілими пішли в сторону вул. Соціалістичної. Вони домовились, що він, ОСОБА_21 , поставить авто на стоянку, зайде додому взяти грошей та домовились зустрітись на площі Космонавтів. Він пішов вперед, а потерпілі залишились позаду. Відійшовши від потерпілих метрів 50-100 він почув якийсь шум наче гучна розмова чи бійка почалась та побіг додому когось покликати на допомогу, оскільки злякався, проте вдома нікого не було. Повернувшись через хвилин 3-4, на вулиці вже нікого не було. Він почав телефонувати на номери потерпілих. Спочатку гудок йшов, а потім вже зв`язку не було. Постоявши декілька хвилин, він пішов. Наступного дня, прийшовши на роботу, його вже чекали працівники міліції та він писав пояснення. Хлопців, з якими у потерпілих виник конфлікт він не розгледів та впізнати їх не зможе. Вони були в куртках з капюшонами. У потерпілої він бачив сумочку, про її вміст йому не було відомо. Хлопці запропонували підвезти до кафе, а ОСОБА_17 відповів, що не потрібно. Це була бесіда, але на підвищених тонах.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_27 - слідчий слідчого відділу Солом`янського райвідділу в м. Києві, пояснив, що в 2010 році в його провадженні була справа за підозрою ОСОБА_12 у вчиненні злочину. Він пам`ятає, що тоді був на чергуванні, коли приїхала патрульна служба з якої повідомили, що є підозрювана у вчинені злочину особа та потерпілі, і він займався даною особою. Під час первинного допиту ОСОБА_20 , він визнавав свою вину. Він роз`яснив підозрюваному права, та той дав показання в якості підозрюваного. По даному факту йому були надані матеріали. При з`ясуванні обставин потерпіла вказала на ОСОБА_20 , як на особу яка вчинила напад. Більше детально згадати не може, оскільки пройшло вже багато часу. ОСОБА_20 давав показання, визнавав свою вину. Була проведена очна ставка з потерпілими, на якій ОСОБА_20 визнав свою вину. Більше точно розказати не може, оскільки не пам`ятає. Потерпіла розказувала, що впізнала особу нападника по зовнішніх ознаках та в чому вона була одягнена. На той час ОСОБА_20 визнавав свою вину, проте як саме той розповідав він не пам`ятає. Потерпілі вказували на ОСОБА_20 , який вчинив відносно них злочин. На ОСОБА_20 ніякого тиску не чинилось. Підозрюваному ОСОБА_20 було роз`яснено право на захист, але він на той час відмовився від захисника. Потерпіла впізнала ОСОБА_20 за зовнішніми ознаками.

Свідок ОСОБА_28 -працівник Солом`янського РУГУ МВС України в м. Києві пояснив, що ОСОБА_20 був ними затриманий після того, як на нього вказали потерпілі ОСОБА_25 та ОСОБА_17 . Вони звернулись в чергову частину та пояснили ситуацію, яка з ними трапилась. Це було в ранішній період. Він на той час був на добовому чергуванні. До них подзвонив черговий та сказав, що є люди, які можуть вказати на особу, яка їх побила. Потерпілі сіли до них в патрульний автомобіль і вони виїхали на вказану потерпілими адресу. Вони показали будинок, другий поверх та двері, де приблизно проживає хлопець, який вчинив напад. Вони постукали, зайшли, з ліжка піднявся ОСОБА_20 . Вони вийшли в коридор, спустились донизу, жінка показала на нього. Потім всі разом поїхали у райвідділ та написали рапорт про те, що вказала заявниця. Заявниця одразу казала, що було декілька осіб, а потім конкретно вказала на одну особу, яка била її. ОСОБА_20 під час затримання відразу сказав, що був випивший, нічого не пам`ятає, що він був з друзями вдома. Тому вони декілька разів запитували потерпілих, чи ОСОБА_20 та ж сама особа, яка їх побила. Вони сказали-що так. Потерпіла пояснювала, що вона з чоловіком поверталась додому по вул. Соціалістичній, на них напали, вдарили начебто пляшкою по голові. Їх викликали хвилин через 20 після того, як вона звернулась. Потерпіла описуючи нападника, описувала його за верхнім одягом, тілобудовою. Потерпіла із рис нападника назвала ріст 170-180 см, волосся темне, очі круглі, худощавий. На час затримання ОСОБА_20 , у нього на обох руках були збиті кісточки. Ці ушкодження він отримав не в результаті затримання.

Свідок ОСОБА_29 пояснила, що ОСОБА_30 знає близько трьох років. До інциденту, який стався, знала місяців два. На той час вона проживала по АДРЕСА_1 , а через деякий час переїхала до ОСОБА_31 на АДРЕСА_3 . До інциденту з ОСОБА_20 вони разом проживали близько 10 днів. З ОСОБА_20 у неї на даний час дружні відносини. Потерпілих до інциденту не знала. В коридорі, де вони проживали, може і помічала потерпілих, але не придавала значення. Того дня, коли стався інцидент вона працювала, ОСОБА_31 кожний день до неї приходив, забирав її з роботи. В той вечір вона працювала допізна, до 10-ї години. ОСОБА_31 прийшов до неї на роботу, час точно не сказати, тому що він міг протягом дня приходити до неї декілька разів, приблизно за півтори години до того, як вона закінчила роботу, був там деякий час, виходив купувати сигарети. Вона попросила почекати її, так як він завжди забирав її з роботи. Він сидів за столиком і вона його весь час бачила. Приблизно о 10-й, і приблизно через 10-15 хвилин вони вийшли з кафе і направились додому. Перейшовши арку в парку вони зустрілись із їх спільною подругою ОСОБА_32 . Вони постояли, поговорили і вона запропонувала їй піти до них. ОСОБА_33 від вул. Мартиросяна вони зайшли в магазин, купили пива і пішли до них. Побувши деякий час, ОСОБА_34 пішла, а вони лягли спати. Вранці прокинулися о 8-й годині, ОСОБА_31 провів її, і пішов до матері. Так тривало приблизно тиждень. Через деякий час в четвер приблизно о 9-ій вечора ОСОБА_31 провів її на вокзал. Наступного дня вона телефонувала до ОСОБА_31 , проте він не піднімав трубку. І вже вночі, повертаючись із дискотеки, їй зателефонував слідчий та сказав, що ОСОБА_31 забрали. Вона одразу нічого не зрозуміла та подзвонила його матері, яка все розказала. З часом слідчий викликав її на допит. Які він показання писав вона не знає. Вона розраховувала на те, що він записав те, що вона говорила. На той час ОСОБА_20 мав гроші тільки від матері, і то якщо заробить, допомагаючи їй. Вона весь час контролювала його з приводу грошей, якщо вона бачила, що в нього є гроші, вона могла подзвонити до матері і запитати, чи давала вона йому таку суму. Коли йому потрібні були гроші на власні потреби, то мати йому давала, але не кожен день. Максимальна сума, яка в нього могла бути це до 50 гривень. На той час ОСОБА_31 намагався шукати роботу. З того часу як вони почали зустрічатись, то ОСОБА_31 допомагав матері, а до того, який час він не працював, їй не відомо. ОСОБА_31 весь час був біля неї. У ОСОБА_31 були друзі, одного звали ОСОБА_35 . Був ще один знайомий ОСОБА_36 , але вона його бачила лише один раз. У ОСОБА_31 було в планах знайти роботу, працювати. Він звертався в пошуках роботи на ринку, по оголошеннях. Вона розповідала про вечір з 27 на 28 листопада. ОСОБА_31 затримали приблизно через неділю, бо весь цей тиждень вона була в Києві. Вона не може точно відповісти, чим саме їй запам`яталась дата з 27 на 28 листопада.

Відповідно до висновків судово-медичної експертизи № 215712 від 24.01.2011 р. потерпілій ОСОБА_10 було спричинено тілесні ушкодження у виді синців на спинці носа верхньої третини з переходом на повіки, на задній поверхні лівого ліктьового суглобу, закритий перелом кісток носа без зміщення уламків. Закритий перелом кісток носа без зміщення уламків відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я ( за критерієм тривалості розладу здоров`я); синці до легких тілесних ушкоджень (за критерієм тривалості розладу здоров`я).

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 6461 від 26.01.2011 р. ОСОБА_13 спричинено тілесні ушкодження у виді рани в проекції тіла лівої брови, синці на повіці лівого ока, на тильній поверхні лівої кисті руки в проекції 2-5 п`ясних кісток з переходом на тильно-зовнішню поверхню лівого променевого зап`ясткового суглобу, садно на тильній поверхні лівої кисті руки. Вказані тілесні ушкодження за ступенем тяжкості відносяться: рана в проекції тіла лівої брови до легкого тілесного, що спричинило короткочасний розлад здоров`я ( за критерієм тривалості розладу здоров`я); синці та садно до легких тілесних ушкоджень (за критерієм тривалості розладу здоров`я).

Аналізуючи зібрані докази суд приходить до наступного висновку.

Зазначені показання потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_11
не викликають сумніву у їх правдивості, оскільки вони послідовні протягом досудового слідства та в суді і не мають суттєвих протиріч, і їх показання підтверджуються висновком судово-медичних експертиз, іншими зазначеними доказами, які досліджені в судовому засіданні, в тому числі показаннями свідка ОСОБА_28 , який зазначив, що на час затримання ОСОБА_20 , у нього на обох руках були збиті кісточки. Ці обставини повністю відповідають обставинам вчинення інкримінованих дій.
Посилання обвинуваченого ОСОБА_20 на те, що він не вчиняв інкримінованого йому діяння спростовуються встановленими в суді обставинами його протиправної діяльності і суд не приймає ці показання до уваги і оцінює їх як форму захисту з метою ухилення від відповідальності та покарання. Ці показання підсудного спростовуються дослідженими в судовому засіданні зазначеними показаннями потерпілих, зазначеними висновками проведених експертиз та іншими доказами, добутими правоохоронними органами відповідно до норм процесуального законодавства та перевіреними в суді.
Посилання ОСОБА_20 на те, що в період вчинення злочину він знаходився дома із співмешканкою ОСОБА_29 суд не приймає до уваги, оскільки вона перебуває у дружніх стосунках з обвинуваченим та з цих мотивів та бажання убезпечити обвинуваченого від відповідальності та покарання дала надумані показання, які не відповідають дійсності, оскільки спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами.
Посилання обвинуваченого на те, що працівники міліції тиснули на нього, і він після затримання дав показання щодо себе які відповідають обвинуваченню і підписував всі показання, що йому давав слідчий, під погрозою застосування до нього насильства та у відсутності адвоката, теж надумані і не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні і спростовуються зазначеними показаннями потерпілих, свідків та іншими доказами.
Посилання ОСОБА_20 на процесуальні порушення, не спростовують зазначених доказів обвинувачення, оскільки не заперечують факту злочинних дій щодо потерпілих та участі у цьому обвинуваченого ОСОБА_20 . Крім того, прокуратурою дана оцінка цим обставинам і прийнято відповідне рішення.
Таким чином, суд вважає, що зібраних доказів достатньо для визнання винуватим підсудного та не вбачає підстав для того, щоб взяти до уваги його доводи про невинуватість.

Аналізуючи зібрані докази, суд вважає обвинуваченого ОСОБА_12 винуватим у вчиненні умисних дій, які виразилися у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи ,яка зазнала нападу ( розбій), вчиненим за попередньою змовою групою осіб. Суд кваліфікує дії обвинуваченого за ч. 2 ст. 187 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд, відповідно до вимог ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу обвинуваченого, що він раніше не судимий, задовільно характеризується, не працює.
Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому судом не встановлено, обтяжуюча покарання обставина вчинення злочину обвинуваченим в стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи викладене, фактичні обставини справи, особу обвинуваченого, а також і те, що згідно ст.12 КК України вчинений злочин віднесений до тяжких злочинів, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, оскільки таке покарання є необхідним та достатнім для перевиховання обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Потерпіла ОСОБА_10 заявила до обвинуваченого ОСОБА_20 цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди - в розмірі вартості викрадених речей в сумі 3950 грн. та моральної шкоди в сумі 30000 грн., обґрунтовуючи позовні вимоги важкими фізичними та моральними стражданнями, які вона перенесла в результаті заподіяних тілесних ушкоджень та зазнала значної шкоди для здоров`я, перенесла значний фізичний біль.
Потерпілий ОСОБА_13 заявив до обвинуваченого ОСОБА_20 цивільний позов про відшкодування моральної шкоди в сумі 20000 грн., обґрунтовуючи позовні вимоги важкими фізичними та моральними стражданнями, які він переніс в результаті заподіяних тілесних ушкоджень та зазнав значної шкоди для здоров`я, переніс значний фізичний біль.
Обвинувачений позовів не визнав.
Суд вважає, що позов про відшкодування матеріальної шкоди потерпілої ОСОБА_10 знайшов своє підтвердження і підлягає задоволенню в сумі 3950грн. Також з врахуванням тяжкості заподіяної шкоди, фізичних та моральних страждань потерпілих, матеріального стану обвинуваченого та потерпілих - позови про відшкодування моральної шкоди підлягають задоволенню - потерпілій ОСОБА_10 в сумі 30000 грн., потерпілому ОСОБА_13 в сумі 20000 грн.
Керуючись ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :
ОСОБА_30 визнати винуватим за ч. 2 ст. 187 КК України і призначити йому покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі із конфіскацією всього його майна.
Строк покарання обвинуваченому ОСОБА_20 рахувати з 03.12.2010 року.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_20 до набрання вироком чинності залишити утримування під вартою.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_10 та потерпілого ОСОБА_13 - задовольнити. Стягнути з ОСОБА_30 на користь ОСОБА_10 на відшкодування матеріальної шкоди кошти в сумі 3950 грн. та моральної шкоди в сумі 30000 грн., всього в сумі 33950(тридцять три тисячі дев`ятсот п`ятдесят) грн.
Стягнути з ОСОБА_30 на користь ОСОБА_13 на відшкодування моральної шкоди кошти в сумі 20000 (двадцять тисяч) грн.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення, засудженим під вартою з часу вручення копії вироку.

Суддя: