Злочини проти життя і здоров'я особи,
середньої тяжкості тілесне ушкодження, -- 5 Справа
№ 1-67/08
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Вирок

іменем України

19 червня 2008 року м.
Любомль.

Любомльський районний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Дороша П.І.,

при секретареві Федчишин Г.В.,

з участю прокурора Лебедюка В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про обвинувачення

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, громадянина України, українця, уродженця та
жителя АДРЕСА_1, військовозобов'язаного, з загальною середньою освітою,
непрацюючого, неодруженого, у відповідності зі ст. 89 КК України судимості не
має,

у вчиненні злочинів, передбачених ст. 122 ч.1, ст. 296 ч.
1 КК України,--

встановив:

15 березня 2008 року близько 22-ї години
ОСОБА_1 у будинку, в якому проживає його колишня дружина з дітьми, в АДРЕСА_1
на ґрунті неприязних стосунків навмисно наніс декілька ударів рукою по обличчю
та один удар ногою в грудну клітку громадянинуОСОБА_2 заподіявши тому середньої
тяжкості тілесні ушкодження у виді закритого перелому п'ятого ребра зліва.

Підсудний ОСОБА_1 в суді свою вину у вчиненні
інкримінованих йому дій визнав повністю і показав, що дійсно 15 березня 2008
року ввечері зайшов в будинок, у якому і після розлучення проживав сім'єю з
ОСОБА_3 та спільно нажили після розірвання шлюбу ще двоє дітей. Побачивши там в
оголеному вигляді свого кума ОСОБА_2 в присутності колишньої дружини ОСОБА_3,
він розсердився і наніс кілька ударівОСОБА_3 по обличчю та один удар ногою в
груди.

Крім показань
підсудного його винуватість підтверджується іншими доказами, що зібрані у справі.

При відтворенні обстановки і обставин події
ОСОБА_1. на місці вказав на обставини скоєного, які співпадають з його
показаннями ( а.с. 24-25).

З показань потерпілого ОСОБА_2 ( а.с. 14,15)
вбачається, що дійсно в пізню пору 15 березня 2008 року, коли він знаходився
у будинку кумиОСОБА_33, туди

Код суду -0310 1-ша
інстанція

зайшов її колишній чоловік ОСОБА_1, який почав кричати на них, а потім ще і
вдарив його рукою по обличчю та ногою в груди. Коли він через кілька днів
звернувся в лікарню то було встановлено, що у нього зламане ребро.

Свідок ОСОБА_3 ствердила в суді, що 15
березня ввечері ОСОБА_1, з яким вона проживала і після розірвання шлюбу, зайшов
в будинок і, побачивши там ОСОБА_2, побив того руками по обличчю і ногами в
груди та вивів з хати, а сам ліг спати.

Відповідно до висновку судово-медичного
експерта ( а.с. 22-23) у ОСОБА_2 виявлено закритий перелом п'ятого ребра зліва.
Це тілесне ушкодження могло утворитися в термін, зазначений у постанові і
відноситься до категорії ушкоджень середньої тяжкості.

Оцінивши всі зібрані у справі докази, суд
приходить до висновку про доведеність факту умисного заподіяння підсудним потерпілому середньої тяжкості тілесних
ушкоджень, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК.

Органом досудового слідства ОСОБА_1. ставиться
в обвинувачення вчинення цих дій з хуліганських мотивів і вони крім ч.1 ст. 122
кваліфікуються ще і за ч. 1 ст. 296 КК.

Обвинувачення в цій частині зібраними у
справі доказами в судовому засіданні не підтвердилося.

З показань допитаних учасників і очевидців
конфлікту вбачається, що він стався на ґрунті ревнощів, для виникнення яких
були підстави.

Та обставина, що ОСОБА_1 розлучений з ОСОБА_3
вирішального значення при оцінці дій підсудного не має, адже після розірвання
шлюбу у 2003 році колишнє подружжя продовжувало проживати спільно, у 2004 та у
2006 роках у них ще народилось двоє дітей. І після конфлікту з потерпілими ОСОБА_1
залишився ночувати в будинку колишньої дружини.

Діями підсудного не було порушено
громадського порядку чи спокою сторонніх громадян, конфлікт носив
сімейно-побутовий характер, а тому з врахуванням наведеного, суд приходить до
висновку про необхідність змінити мотиви в обвинуваченні підсудного за ст. 122
ч. 1 КК, що не погіршує його становища і не порушує права на захист, а дає
підстави для виправдання ОСОБА_1 за ч.1 ст. 296 КК.

Вирішуючи питання про відповідальність
підсудного, суд у відповідності до ст. 65 КК враховує характер та ступінь
суспільної небезпеки скоєного, а також інші обставини.

Не вбачаючи передбачених законом обтяжуючих
обставин, суд враховує за пом'якшуючі - каяття підсудного і сприяння на
слідстві та суді у встановленні істини, наявність на утриманні трьох дітей та
пасинка, відсутність будь-яких претензій з боку потерпілого.

При таких обставинах достатнім буде покарання
у виді обмеження волі із звільненням ОСОБА_1 від його відбування на підставах,
передбачених ст. 75 КК, з обмеженнями, передбаченими ст. 76 КК.

Підстав для зміни чи скасування запобіжного
заходу немає.

Керуючись ст. 323-324 КПК України,суд, --

присудив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні злочину,
передбаченого ч.1 ст. 122 КК і призначити йому покарання - один рік обмеження
волі.

На підставі ст. 75 КК звільнити ОСОБА_1. від
покарання при умові, що він протягом одного року не вчинить нового злочину і
відповідно до ст. 76 КК України не виїжджатиме за межі України на постійне
проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи, повідомлятиме про
зміну місця роботи, проживання, періодично, у встановлений час, з'являтиметься
для реєстрації.

Запобіжний захід ОСОБА_1 до вступу вироку в
законну силу залишити підписку про невиїзд.

За ч.1 ст. 296 КК ОСОБА_1виправдати за відсутністю
в його діях складу злочину.

На вирок
протягом 15 діб з моменту проголошення можуть бути подані апеляції до
апеляційного суду Волинської області через Любомльський районний суд.

Головуючий:
суддя П.І.
Дорош