Справа № 1-6 2007 року
ВИРОК ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2007 року Чорнухинський районний суд
Полтавської області

в складі
головуючого-судді Орел І.І.

при секретарі Міщенко Т.А.

з участю прокурора Терьошина О.В.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в смт Чорнухи справу про обвинувачення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя АДРЕСА_1, українця, громадянина України, освіта середня,
одруженого, не працюючого, в силу ст. 89 КК України не судимого, в скоєнні злочину передбаченого
ст. 185 ч. 1 КК України, -

встановив:

Підсудній ОСОБА_1 21 жовтня 2006 року близько 19 години в с. Вороньки Чорнухинського району, з метою крадіжки чужого майна, шляхом вільного
доступу з території тракторної бригади
Баришівської зернової компанії викрав металобрухт загальною вагою 960 кг., чим завдав збитків БЗК на суму 720 гривень. З місця крадіжки зник,
розпорядившись викраденим на власний розсуд.

В судовому
засіданні підсудній ОСОБА_1
вину в пред"явленому обвинуваченні
визнав повністю, суду показав, що він на протязі травня, червня 2006 року працював у Баришівській зерновій
компанії на роботах, які були пов"язані з будівництвом свинарників. Керівництво Баришівської зернової компанії
за виконану ним роботу не розрахувалося, тому він вирішив з
території тракторної бригади, що знаходиться в АДРЕСА_1викрасти металобрухт і здати його, щоб отримати кошти. Тому він пішов на територію тракторної бригади, де назбирав
металобрухт і склав його у дві кучі. 21 жовтня 2006 року близько 18 години
ОСОБА_1 пішов додому до свого знайомого ОСОБА_2 з
проханням, щоб останній перевіз своїм автомобілем металобрухт з території тракторної бригади, за що пообіцяв заплатити гроші.
ОСОБА_2 запитав у нього чи металобрухт не
крадений, але він відповів, що керівництво Баришівської зернової компанії дозволило йому забрати цей металобрухт.
Після погрузки металобрухту, який допомагали йому
грузити ОСОБА_3 і ОСОБА_4, вони поїхали до жителя АДРЕСА_1ОСОБА_5, який приймав металобрухт. Після цього він ще раз поїхав на тракторну бригаду, де
забрав решту металобрухту. Всього він здав металобрухту
громадянину ОСОБА_5 загальною вагою 960 кг..

Вина підсудного в скоєному злочині підтверджується матеріалами справи та показами
свідків.

Свідок ОСОБА_3 суду показав, що він працює ІНФОРМАЦІЯ_3 на території тракторної бригади Баришівської зернової компанії в с. Вороньки Чорнухинського району. ІНФОРМАЦІЯ_3 разом зі своїм зятем ОСОБА_4. 21 жовтня 2006 року
близько 18:30 годин на територію тракторної
бригади заїхав автомобіль ВАЗ - 2106, який належить громадянину
ОСОБА_2, який зупинився біля трансформатора, де знаходився металобрухт. З автомобіля вийшов громадянин
ОСОБА_1 підійшовши до нього та ОСОБА_4 повідомив, що йому потрібно забрати
металобрухт, який йому дозволили взяти керівництво.
ОСОБА_1 говорив переконливо, тому ОСОБА_4 допоміг йому погрузити металобрухт на прицеп. Після погрузки ОСОБА_1 і ОСОБА_2 поїхали з тракторної бригади, через півгодини
повернулися і забрали решту металобрухту.

Свідок ОСОБА_4 суду показав, що він проживає в АДРЕСА_1в
будинку ОСОБА_3 і час від часу допомагає йому сторожувати на території тракторної бригади Баришівської
державної компанії 21.10.2006 року близько 18 години 30 хвилини на тракторну бригаду заїхав
автомобіль ВАЗ - 2106 з прицепом громадянина ОСОБА_2, який зупинився біля трансформатора, де лежав
металобрухт. З автомобіля вийшов ОСОБА_1 і повідомив, що йому необхідно
забрати металобрухт, який йому дозволило
взяти керівництво Барішивської зернової компанії. ОСОБА_1 говорив переконливо, тому він допоміг йому погрузити
металобрухт на прицеп. Після чого ОСОБА_1 поїхав з тракторної бригади, через півгодини повернувся
і забрав решту металобрухту.

Свідок ОСОБА_5 суду показав, що він проживає в с. Вороньки Чорнухинського району, займається підприємницькою діяльністю, має свій магазин. 21.10.2006 року у вечірній час ОСОБА_1 разом із ОСОБА_2 привезли до нього металобрухт і запропонували йому забрати його для власних потреб. Після
чого він погодився і сплатив ОСОБА_1 150 гривень, забравши металобрухт, який планував використати
для будівництва літньої площадки біля магазину.

Дії підсудного за ст. 185 ч. 1 КК України кваліфіковано вірно. Підсудний таємно викрав чуже
майно.

Призначаючи покарання підсудному, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого
ним злочину, особу винного, який молодий за віком, за
місцем проживання характеризується позитивно,
щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину. Тому, суд прийшов до висновку про можливість звільнення ОСОБА_1. від відбуття
покарання з випробуванням, відповідно до ст. 75 КК України.

Керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України, суд, -

Засудив:

ОСОБА_1 за ст. 185 ч. 1 КК України до 1 року виправних робіт з
відрахуванням 20 % заробітної
плати.

Відповідно до ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_1 від відбуття
призначеного покарання.

Іспитовий строк встановити
тривалістю 1 рік.

Міру запобіжного заходу засудженому ОСОБА_1 до набрання вироком законної
сили залишити попередню -
підписку про невиїзд.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду на протязі 15 днів з
дня проголошення.

2