Справа № 1-342/08
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 жовтня 2008 року м.
районний суд Закарпатської області в складі:
головуючого судді Бобрушко В.І.
при секретарі Дегтярьова Р.В.
з участю прокурора Сойма І.І.
представника ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Тячів
кримінальну справу про обвинувачення:
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянки України, уродженки та мешканки АДРЕСА_1,
одруженої, має на утриманні одну малолітню дитину, з початковою освітою, не
працюючої, раніше не судимої,
вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 166, 304 КК України,
ОСОБА_3, являючись матір»ю неповнолітньої ОСОБА_4, 1993 року народження,
починаючи з лютого 2008 року до 16 червня 2008 року, систематично втягувала
свою неповнолітню доньку у зайняття жебрацтвом в с.Криве, Тячівського району,
після чого забирала від неї гроші та використовувала їх на власні потреби, за
рахунок чого вела паразитичний спосіб життя.
Крім цього, ОСОБА_3, являючись матір»ю неповнолітньої ОСОБА_4, 1993 року
народження, починаючи з 2000 року, злісно, тобто систематично не виконувала
встановлені законом обов»язки по догляду за своєю неповнолітньою дитиною - не
забезпечила її доглядом та навчанням, в зв»язку з чим неповнолітня ОСОБА_4
спричинено тяжкі наслідки у вигляді педагогічної запущеності, що призвело до
розумової відсталості.
Підсудна ОСОБА_3 в
судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованих їй злочинів визнала повністю, у вчиненому щиро покаялася
і пояснила, що вона проживає в селі Собатино, Іршавського району зі своїм
чоловіком ОСОБА_5 та своїми трьома дітьми. Протягом останніх чотирьох місяців
її чоловік перебуває на лікуванні у зв»язку з захворюванням на туберкульоз. У
зв»язку з тим, що вона ніде не працює та не має постійного заробітку, вона
вимушена була з лютого 2008 року разом зі своєю меншою донькою ОСОБА_4
жебракувати, щоб мати якісь засоби для існування та придбання ліків для
чоловіка. Жебракувати вони з донькою ОСОБА_4 ходили в с.Криве, Тячівського
району по дворогосподарствам та біля церкви в основному у святкові та релігійні
свята. Дочку вона примушувала жебракувати для того, щоб дитина мала навики для
заробляння грошей. Зібрані гроші вони використовували для закупівлі продуктів
харчування та придбання ліків для чоловіка. В селі Криве їх шкодували та давали
більше грошей ніж в інших селах. З 2000 року по 2004 рік її донька ОСОБА_4
навчалася у Собатинській загальноосвітній школі І ступеня. Оскільки донька
школу відвідувала не систематично, тому читати та писати ОСОБА_4 зовсім не
вміє. В 2004 році вона хотіла влаштувати в інший навчальний заклад, однак цього
не зробила, тому що школа знаходилася далеко від їх місця проживання та вважала,
що освіта ОСОБА_4 не потрібна. У зв»язку з хворобою, чоловік ОСОБА_4 зовсім не
виховував та догляд за нею не здійснював. Вона знає, що ОСОБА_4 педагогічно
запущена та суттєво відстала у своєму розумовому розвитку та визнає в цьому
свою провину. Через те, що постійно змушена була з дочкою жебракувати, не
змогла своєчасно забезпечити повноцінне виховання та догляд за донькою, але
обіцяє в подальшому виправити дані недоліки.
Розглянувши матеріали кримінальної справи, суд вважає, що вина підсудної
ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованих їй злочинів в судовому засіданні повністю
В порядку ст. 299 ч.3 КПК України суд обмежив дослідження фактичних
обставин справи допитом підсудної і інші докази щодо фактичних обставин справи
в судовому засіданні не досліджувалися.
Таким чином, суд вважає, що ці дії підсудної ОСОБА_3 слід кваліфікувати за
ст. 166 КК України як злісне невиконання
батьками встановлених законом обов»язків по догляду за дитиною, що спричинило
тяжкі наслідки, за ст. 304 КК України як втягнення неповнолітніх у зайняття
При призначенні покарання
підсудній ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчинених нею злочинів, дані про
особу винної, яка по місцю проживання характеризується позитивно, раніше не
судимої, обставини справи, що пом'якшують
покарання підсудній ОСОБА_3: визнання
своєї вини і щире каяття, активне сприяння розкриттю злочинів.
обтяжує покарання підсудної ОСОБА_3 суд визнає
вчинення злочинів щодо малолітньої.
Враховуючи наведене, суд вважає, що
виправлення підсудної ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства, а тому
відносно неї необхідно і доцільно обрати покарання в виді позбавлення волі на
певний строк із звільненням її від відбування покарання з випробуванням та
покладенням передбачених ст. 76 КК України обов»язків.
Цивільний позов не заявлено.
Речові докази відсутні.
Судових витрат немає.
Керуючись ст.ст.323-324 КПК України, суд,
ОСОБА_3 за ст.166 КК України на два
роки позбавлення волі, за ст.304 КК України до позбавлення волі на один рік
На підставі ст. 70 КК України, за
сукупністю вчинених злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш
суворим, остаточно до відбуття ОСОБА_3 призначити два роки позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити
ОСОБА_3 від відбування призначеного їй покарання з випробуванням, якщо вона
протягом двох років не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї на
підставі ст. 76 КК України наступні обов»язки:
- не виїжджати
за межі України на постійне проживання без дозволу органу
кримінально-виконавчої системи;
- повідомляти органи
кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання або роботи.
Запобіжний захід відносно засудженї ОСОБА_3 до набуття вироком законної
сили залишити попередній-підписку про невиїзд.
Цивільний позов не заявлено.
Речові докази відсутні.
Судових витрат немає.
На вирок може бути подана апеляція
до апеляційного суду Закарпатської області
через Тячівський районний суд протягом 15 діб з моменту його оголошення.
Головуючий: В.І.