Справа №: 1-57/10
Провадження № -
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2010 року

Андрушівський районний суд Житомирської області в складі :

головуючого судді: Брагіна В.І.

при секретарі: Лавренчук Л.М.

з участю прокурора: Ширяєва А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Андрушівка кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2,українця,гр-на України,ІНФОРМАЦІЯ_3,не працюючого, розлученого,маючого на утримані неповнолітніх дітей :ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4;

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5,проживаючого : ІНФОРМАЦІЯ_6,не судимого,

за ст.164 ч.І КК України,-

встановив :

ОСОБА_4,будучи зобов'язаним сплачувати аліменти на користь ОСОБА_5 на утримання дочки - ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_7 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше половини неоподатковуваного мінімуму доходів громадян на дитину щомісячно, починаючи з 31 травня 2001 року і закінчуючи її повноліттям згідно рішення Андрушівського районного суду Житомирської області № 2-26-а від 11 червня 2001 року злісно ухилився від сплати аліментів : з квітня 2008 року по 01 вересня 2009 року аліменти не сплачував, ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини не надавав, незважаючи на неодноразові попередження державної виконавчої служби в Андрушівському районі. Заборгованість по аліментам станом на 01.09.2009 року становить 3534 грн.90 коп.

В судовому засіданні підсудний свою вину визнав повністю та пояснив,що згідно рішення Андрушівського районного суду Житомирської області він повинен сплачувати аліменти на утримання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку. З 31 травня 2001 року по березень 2008 року він сплачував аліменти у повному обсязі. З квітня 2008 року по теперішній час він аліменти не сплачував та ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини не надавав,заборгованість по аліментам станом на 01.09.2009 року становить 3534,90 гривень. Він усвідомлює,що є рішення суду і повинен сплачувати аліменти. Аліменти він не сплачував тому, що ніде не працював та не може працевлаштуватися. В скоєному розкаюється, обіцяв погасити заборгованість по аліментам, просив суворо не карати,зважити на наявність в нього на утримання ще однієї малолітньої дитини.

Крім визнання підсудним вини,його вина в інкримінованому йому злочині доведена дослідженими в судовому засіданні доказами.

Покази підсудного об'єктивно підтверджені дослідженими судом письмовими доказами :

Так, з копії рішення Андрушівського райсуду № 2-26-а від 11.06.2001 року,копії виконавчого листа № 2-26-а від 11.06.2001 року, вбачається, що підсудний зобов'язаний сплачувати аліменти на користь ОСОБА_5 на утримання дочки - ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_7,в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше половини неоподатковуваного мінімуму доходів громадян на дитину щомісячно,починаючи з 31 травня 2001 року і закінчуючи її повноліттям (а.с.5-8).

З довідки Державної виконавчої служби в Андрушівському районі видно,що підсудний з 1 квітня 2008 року по 01 вересня 2009 року не сплачував аліменти на утримання дочки,заборгованість по них,станом на 01.09.2009 року становить 3534 грн.90 коп.(а.с.4).

Як свідчить довідка Андрушівського районного центру зайнятості № 01-12/1431 від 21.09.2009 року,підсудний з квітня 2008 року по 21.09.2009 року за допомогою до служби зайнятості щодо трудовлаштування не звертався (а.с.12).

Копії попереджень Державної виконавчої служби в Андрушівському районі про кримінальну відповідальність за ухилення від сплати аліментів з повідомленням розміру заборгованості,що постійно збільшувалась,які надсилались підсудному,свідчать про те,що він на них не реагував,аліменти не сплачував (а.с.13-14).

Оцінивши вищенаведені докази в їх сукупності,суд прийшов до висновку,що вина ОСОБА_4 в злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду аліментів на утримання дітей доведена повністю і кваліфікує його навмисні дії за ст.164 ч.1 КК України.

Обставин,що обтяжують покарання ОСОБА_4 не має.

Обставиною,що пом'якшує покарання ОСОБА_4 є його щире каяття в скоєному злочині.

Обираючи покарання підсудному,суд враховує ступінь тяжкості вчиненого,те що злочин,передбачений ст.164 ч.1 КК України є злочином невеликої тяжкості ; особу підсудного,який вперше притягується до кримінальної відповідальності ,повністю визнав свою вину і розкаявся у вчиненому,позитивно характеризується по місцю проживання. Також суд враховує,що на утриманні підсудного є ще неповнолітній син - ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_5. Виходячи з викладеного суд вважає,що виправлення підсудного можливе без ізоляції від суспільства,тому обирає йому покарання у вигляді штрафу в розмірі мінімальної межі,передбаченої ч.1 ст.164 КК України.

Цивільний позов не заявлений,речові докази та судові витрати відсутні.

Керуючись ст.ст.323,324 КПК України,суд,-

засудив :

ОСОБА_1 за ст.164 ч.1 КК України визнати винним і призначити йому покарання у вигляді штрафу в розмірі 100 (ста) неоподаткованих мінімумів доходів громадян - 1700 (одної тисячі сімсот ) грн.

Міру запобіжного заходу до набрання вироком законної чинності стосовно засудженого не обирати.

Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Андрушівський районний суд Житомирської області протягом 15 діб з моменту його проголошення.

Суддя:ОСОБА_6