Справа № Провадження №11-514/12 11/1090/2796/12 Головуючий у І інстанціїКічинська
Категорія22Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
УХВАЛА

Іменем України

28 березня 2012 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних

справ Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого - ІГНАТЮКА О.В.

Суддів: ДИМАРЕЦЬКОГО В.М., ЛЕВЧУКА О.Д.

за участю - прокурора СКРИПКИ І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали кримінальної справи за апеляцією прокурора, який затвердив обвинувальний висновок, постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 08 лютого 2012 року, якою кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_2 у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 146, ч. 2; 186, ч. 2; 187, ч. 2 КК України з попереднього розгляду справи повернуто Броварському міжрайонному прокурору для усунення виявлених порушень, допущених при складанні обвинувального висновку,

в с т а н о в и л а :

Постановою судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 08 лютого 2012 року кримінальна справа щодо ОСОБА_2 з попереднього розгляду справи була повернута Броварському міжрайонному прокурору для усунення виявлених порушень, допущених при складанні обвинувального висновку.

Повертаючи справу прокурору суддя, як зазначено в постанові, виходила з наступного.

При складанні обвинувального висновку, затвердженого заступником Броварського міжрайонного прокурора, слідчим СВ Броварського МВ ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_3 не додержані вимоги ст. 223 КПК України, відповідно до яких вказаний процесуальний документ повинен бути чітким, логічним, переконливим та мотивованим, містити тільки конкретні, достовірно встановлені факти і обставини справи з посиланням на зібрані та перевірені при розслідуванні справи докази, його резолютивна частина повинна відповідати змісту описової частини. Разом із тим, інкримінуючи ОСОБА_2 розбій, вчинений за попередньою змовою з ОСОБА_4, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, а також незаконне позбавлення ОСОБА_5 волі за попередньою змовою з цією ж особою, слідчий склала обвинувальний висновок, із якого не вбачається, які фактичні дані переконливо доводять скоєння суспільно-небезпечних діянь ОСОБА_4, а відтак існування попередньої змови між обвинуваченим і вказаною особою, оскільки останній до кримінальної відповідальності не притягується, будь-які докази вчинення ним тяжких умисних злочинів, крім поверхневих показань ОСОБА_2, де не розкриті конкретні дії кожного, в описовій частині обвинувального висновку не наведені. Крім того, по трьох епізодах різних злочинів посадова особа як на докази вини посилається на одні й ті ж документи: протокол огляду місця події від 04.12.2011 року, протокол допиту потерпілого ОСОБА_5, протокол предявлення особи для впізнання та протокол відтворення обстановки і обставин події з обвинуваченням, однак не наводить жодного доказу заволодіння ОСОБА_2 мобільним телефоном, аксесуарами до нього, сім-картками і грошима в сумі 3500 грн., а також незаконного позбавлення ним волі потерпілого і вчинення розбойного нападу за попередньою змовою групою осіб. В резолютивній частині обвинувального висновку не конкретизовано дії обвинуваченого за ст. 146, ч. 2 КК України за умов користування підвальним приміщенням родиною ПОЛІЩУК, не зазначено механізм нанесення ОСОБА_2 тілесних ушкоджень потерпілому, який передував заволодінню його майном. Невідповідність обвинувального висновку вимогам ст. 223 КПК України унеможливлює здійснення ОСОБА_2 свого захисту і прийняття судом законного рішення в справі з урахуванням такого обвинувального висновку. На вищенаведені недоліки заступник Броварського міжрайонного прокурора, який 30.01.2012 року затвердив обвинувальний висновок, уваги не звернув, що потягло, на думку судді першої інстанції, незаконне направлення справи до суду, у звязку з чим справа була попернута вказаному прокурору для усунення виявлених порушень.

В апеляції прокурор просить скасувати постанову, а справу повернути на новий попередній судовий розгляд до суду першої інстанції в іншому складі суду. При цьому апелянт вважає вказану постанову суду незаконною і такою, що підлягає скасуванню з таких підстав. Так, у постанові суд вказує на те, що слідчим при складанні обвинувального висновку не додержані вимоги ст. 223 КПК України стосовно його чіткості, логічності, переконливості та мотивованості. Однак, відповідно до ст. 223 КПК України зазначені судом вимоги до обвинувального висновку законодавцем не висунуті та у ст. 223 КПК України не передбачені. Відповідно до ст. 223 КПК України складаючи обвинувальний висновок слідчий має зазначити обставини справи, як їх встановлено на досудовому слідстві: місце, час, способи, мотиви і наслідки злочину, докази, які зібрано в справі і відомості про потерпілого; показання обвинуваченого по суті прдявленого йому обвинувачення, доводи, наведені ним на свій захист; наявність обставин, які обтяжують та помякшують його покарання з посиланням на аркуші справи і ці вимоги закону слідчим виконані в повному обсязі. Крім цього, перелік підстав для повернення справи прокурору, наведений у КПК України, є вичерпним. Так, відповідно до ч. 1 ст. 249-1 КПК України суддя своєю постановою повертає справу прокурору у разі, якщо прокурором були суттєво порушені вимоги статей 228-232 КПК України. Відповідно до постанови суду жодних порушень ст.ст. 228-232 КПК України під час попереднього розгляду судом не виявлено, що також вказує на незаконність та необгрунтованість винесеної судом постанови. Крім того, у постанові зазначено, що кваліфікація злочинних дій ОСОБА_2 суду є незрозумілою, а докази, наведені у матеріалах справи є непереконливими та такими, що не доводять скоєння суспільно-небезпечних діянь ОСОБА_2 за попередньою змовою з ОСОБА_4 Відповідно до ст. 237 КПК України суддя при попередньому розгляді справи зясовує такі питання: чи підсудна справа суду, на розгляд якого вона надійшла; чи немає підстав для закриття справи або її зупинення; чи немає підстав для зміни, скасування або обрання запобіжного заходу; чи не було допущено під час порушення справи, провадження дізнання або досудового слідства таких порушень вимог КПК України, без усунення яких справа не може бути призначена до судового розгляду. З огляду на вказане питання про неконкретність обвинувачення може бути вирішене лише у ході судового розгляду справи, після допиту підсудного, потерпілого, свідків та дослідженні матеріалів справи, а оцінку доказам суд дає лише в нарадчій кімнаті (ст.ст. 322, 323 КПК України).

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, яка підтримала апеляцію, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляції, колегія суддів приходить до наступного.

Так, суттєвими порушеннями при складанні обвинувального висновку, правильність якого повинен перевірити прокурор, слід вважати такі порушення вимог ст. ст. 223, 224 КПК України, які виключають можливість здійснення обвинуваченим свого захисту і можливість прийняття судом законного рішення у справі з урахуванням такого обвинувального висновку. Зокрема, такі порушення мають місце у випадках, коли в обвинувальному висновку містяться положення, що суперечать одне одному; обвинувачення, викладене в обвинувальному висновку, є неконкретним або не збігається з обвинуваченням, викладеним у постанові про притягнення особи як обвинуваченого; коли обвинувальний висновок містить недопустиму натуралізацію опису злочину, зокрема статевого; коли обвинувальний висновок не підписаний слідчим; коли в обвинувальному висновку відсутні дані про місце перебування обвинувачених, дані про потерпілого, якщо той встановлений по справі; коли в обвинувальному висновку не зазначені докази, що зібрано у справі, і доводи, висунуті кожним з обвинувачених на свій захист, з результатами їх перевірки; коли в обвинувальному висновку немає посилань на аркуші справи, коли до обвинувального висновку не долучені передбачені законом додатки тощо.

Вивченням матеріалів кримінальної справи щодо ОСОБА_2, зокрема обвинувального висновку, колегією суддів не встановлено таких суттєвих порушень при складанні обвинувального висновку, які б були підставою для повернення справи прокурору в порядку ст. 249-1 КПК України.

Також з постанови судді вбачається, що остання при прийнятті рішення під час попереднього розгляду справи припустилась до оцінки даних, зібраних органами досудового слідства, що є не припустимим на даній стадії судового процесу, оскільки така оцінка повинна здійснюватися судом під час розгляду справи по суті.

Крім того, предявлене органом досудового слідства ОСОБА_2 обвинувачення прокурором, у разі виникнення такої необхідності, може бути під час судового розгляду змінене в порядку, передбаченому ст. 277 КПК України.

За таких обставин колегія суддів вважає, що постанова судді першої інстанції про повернення кримінальної справи прокурору в порядку ст. 249-1 КПК України не може бути визнана законною і підлягає скасуванню, а справа - поверненню на новий попередній розгляд.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляцію прокурора задовольнити.

Постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 08 лютого 2012 року щодо ОСОБА_2 скасувати, а справу направити на новий попередній розгляд до того ж суду, але іншим суддею.

З оригіналом згідно,

Суддя Апеляційного суду

Київської області ОСОБА_1