У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Міщенка
С.М.,

суддів

Школярова В.Ф. і
Кармазіна Ю.М.

за
участю прокурора Яковенко
Р.І.

розглянула в судовому засіданні в м. Києві 18 грудня 2007
року кримінальну справу за касаційними скаргами засудженого ОСОБА_1 та захисника ОСОБА_2 на вирок Святошинського районного суду
м. Києва від 19 липня 2005 року і ухвалу колегії суддів судової палати у
кримінальних справах апеляційного суду м. Києва від 19 жовтня 2005 року.

Цим вироком

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

громадянин
України, раніше судимий:

27.06.2003 р. за
ст. 190 ч. 4 КК України

із застосуванням
ст. 69 КК України на 5 років

позбавлення волі
без конфіскації майна та

на підставі ст. 75
КК України звільнений

від відбування
покарання з випробуванням

з трирічним
іспитовим строком,

засуджений за ч. 4 ст. 190 КК України на шість років
позбавлення волі з конфіскацією всього майна.

На підставі ст. 71 КК України до
призначеного за цим вироком покарання приєднано частково невідбуту частину
покарання за попереднім вироком і ОСОБА_1 визначено остаточне покарання у виді
позбавлення волі строком на вісім років з конфіскацією всього майна.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь: ОСОБА_3 і ОСОБА_4 кожному по 42640
грн, а також ОСОБА_5 - 37857 грн 20 коп.

Ухвалою колегії суддів судової палати у
кримінальних справах апеляційного суду м. Києва від 19 жовтня 2005 року вирок
щодо ОСОБА_1 залишено без зміни.

Згідно з
вироком ОСОБА_1 засуджено за заволодіння чужим майном шляхом обману та
зловживання довірою в особливо великих розмірах, яке він вчинив за встановлених
судом обставин: 9 грудня 2003 року поблизу будинку АДРЕСА_1 щодо ОСОБА_4, заволодівши її грошовими коштами на суму 8000 доларів США, що становило 42656
грн; 14 грудня 2003 року в приміщенні кафе “Агромат”, розташованому по вул.
Булаховського, 2/1 у м. Києві, щодо ОСОБА_3, заволодівши його грошовими коштами
на суму 8000 доларів США, що становило
42656 грн; 19 грудня 2003 року на перехресті вулиць Велика Кільцева Дорога та
Мельниченка в м. Києві щодо ОСОБА_5, заволодівши його грошовими коштами на
суму 8000 доларів США, що становило 42656 грн.

У
касаційних скаргах:

- засуджений ОСОБА_1 просить судові рішення скасувати, а
справу закрити за відсутністю в його діях складу злочину. Стверджує, що
шахрайство, за яке його засуджено, він не вчиняв;

- захисник ОСОБА_2 викладає аналогічне прохання,
мотивуючи тим, що в діях ОСОБА_1 був відсутній умисел на заволодіння
чужим майном і його привласнення.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який вважав постановлені щодо
засудженого судами першої і апеляційної інстанцій судові рішення законними і
обгрунтованими, а касаційні скарги засудженого і його захисника -
безпідставними, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційних
скарг, колегія суддів вважає, що вони задоволенню не підлягають з таких
підстав.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні злочину, за який його
засуджено, підтверджується доказами, які зібрано та досліджено судом з
дотриманням вимог кримінально-процесуального закону.

Із показань потерпілих ОСОБА_4, ОСОБА_3 і ОСОБА_5 вбачається, що будучи
введеними в оману ОСОБА_1, який їх запевнив, що має можливість придбати для них
автомобілі у Німеччині, передали йому 8000 доларів США.

Вищенаведені обставини підтвердили свідки ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 і ОСОБА_12, зазначивши, що гроші під розписку були
передані ОСОБА_1 саме для придбання за кордоном автомобілів, оскільки той
запевнив, що займається таким видом діяльності, але домовленостей не виконав,
уникав зустрічей і грошей не повернув.

Згідно з даних, що містяться в розписках ОСОБА_1, останнім від кожного з
потерпілих отримано по 8000 доларів США і текст цих розписок за даними висновку
судово-почеркознавчої експертизи виконані ОСОБА_1

За даними довідки Адміністрації Державної прикордонної служби України
ОСОБА_1 з 1.09.2003 року по 01.06.2004 року державний кордон України не перетинав.

Отже,
дослідивши всебічно і повно докази, суд дійшов правильного висновку, що ОСОБА_1 заволодів чужим майном в особливо великих розмірах
шляхом обману і зловживання довірою, обгрунтовано визнавши його показання про
те, що гроші він брав для створення станції технічного обслуговування і мав
намір їх повернути, безпідставними і такими, що спрямовані на уникнення
відповідальності за скоєне.

Також суд апеляційної інстанції,
розглядаючи справу за апеляцією засудженого ОСОБА_1 та його захисника
перевірив всі викладені в них доводи, які за змістом є аналогічними доводам
касаційної скарги, та визнав їх безпідставними, а вирок щодо ОСОБА_1 -
законним і обгрунтованим.

Дії ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 190 КК України кваліфіковані правильно, покарання
призначено з врахуванням вимог ст. 65 КК України.

Істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону, які були б
безумовною підставою для скасування судових рішень, у справі не встановлено.

Керуючись ст. ст. 394, 396 КПК України,
колегія суддів

у х в а л и л а:

відмовити у задоволенні касаційних
скарг засудженого ОСОБА_1 та захисника ОСОБА_2

Судді:

С.М. Міщенко В.Ф.
Школяров Ю.М. Кармазін