№ 336/7619/14-к
провадження № 1кп/336/22/2015
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 січня 2015 року м.Запоріжжя
Шевченківський районний суд м.Запоріжжя в складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
представника потерпілого ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.135 Кримінального кодексу України, -
18.06.2014 р. приблизно о 14.25 годині ОСОБА_7 , керуючи автомобілем «ВАЗ 111840» реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по вул.Солідарності від вул..Куйбишева в напрямку Південного шосе в м.Запоріжжя.
В цей же час ОСОБА_8 , діючи в якості пішохода в районі кладовища «Капустяне», що по вул..Солідарності, 104, почав перетинати проїжджу частину вул..Солідарності, рухаючись справа наліво за ходом руху водія ОСОБА_7 на нерегульованому пішохідному переході.
Під час руху водій ОСОБА_7 допустив наїзд передньою частиною керованого автомобіля на пішохода ОСОБА_4 , спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому 5,6,7 ребер праворуч по підмишечній лінії та 4,5,7 ребер ліворуч по підмишечній лінії, закритого крайового перелому лівого поперечного відростку Тн1 без суттєвого зміщення фрагментів, закритого перелому латеральної лодижки правої малогомілкової кістки та заднього краю правої великогомілкової кістки зі зміщенням кісткових фрагментів, які згідно висновку судової медичної експертизи № 2988 М від 21.07.2014 р. кваліфікуються як тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, що не є небезпечними для життя, але такими, що потягли за собою тривалий розгляд здоров`я більше 21 дня.
Згідно висновку автотехнічної експертизи № 416/14 від 11.07.2014 р., водій ОСОБА_7 не мав технічної можливості запобігти наїзду на пішохода, його дії не знаходяться в причинному зв`язку з подією ДТП.
Проте, від отриманих тілесних ушкоджень пішохід ОСОБА_4 втратив свідомість та впавши на трамвайну колію, був позбавлений можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану.
Натомість водій ОСОБА_7 , сам поставивши пішохода ОСОБА_4 в небезпечне для життя становище, маючи можливість зупинитись на місці дорожньо-транспортної пригоди та надати допомогу останньому, після скоєння наїзду, не вжив жодних заходів для запобігання небезпеці, яка загрожувала життю і здоров`ю потерпілого, завідомо залишив травмованого пішохода ОСОБА_8 без допомоги на місці дорожньо-транспортної пригоди в небезпечному для життя становищі і зник з місця події.
В судовому засіданні обвинувачений, змінивши позицію щодо пред`явленого обвинувачення, вину у вчиненні кримінального правопорушення за ч.1 ст.135 КК України визнав, цивільний позов вважав безпідставним. Пояснив, що 18.06.2014 р. він рухався на автомобілі ВАЗ по вул..Солідарності від вул..Куйбишева в напрямку Південного шосе. Біля однієї із зупинок громадського транспорту він відчув удар в ліву передню частину автомобіля. Глянувши у дзеркало заднього виду, він побачив потерпілого, який впав на трамвайну рельсу, а люди, які знаходились на зупинці, почали надавати ОСОБА_4 допомогу. Він не зупинився відразу після ДТП, оскільки перебував в стані шоку. Але відразу, опам`ятавшись, він звернувся до Ленінського РВ та повідомив про ДТП. Розкаявся у тому, що не зупинився відразу після ДТП та не намагався надати допомоги потерпілому. Заперечуючи проти задоволення позову вважає, що залишивши ОСОБА_4 без допомоги з його боку, не завдав останньому моральної шкоди, оскільки допомога потерпілому відразу була надана сторонніми особами. Крім того, просив врахувати, що він єдиний, хто працює в сім`ї, має на утриманні неповнолітню дитину-інваліда, яка потребує операції.
Потерпілий в судовому засіданні пояснив суду, що він в день ДТП переходив проїжджу частину в дозволеному місці. Відчув удар, далі пам`ятає тільки як його помістили до машини швидкої допомоги, до тями прийшов лише ввечері. Вважає, що обвинувачений, який залишив його у безпорадному стані та жодного разу не відвідав, завдав йому моральної шкоди, яку він оцінює в 10 000 грн. з підстав, викладених в цивільному позові.
Вислухавши думку учасників судового розгляду, приймаючи до уваги, що обвинувачений не оспорює фактичних обставин справи, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що ОСОБА_7 вірно розуміє зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності його позиції, тобто визнання ним вини не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, суд в порядку ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорювалися, і обмежився допитом обвинуваченого, потерпілого, дослідженням матеріалів, що характеризують особу ОСОБА_7 та письмових доказів, які надані в обґрунтування цивільного позову.
Суд кваліфікує дії ОСОБА_7 за ч.1 ст.135 КК України, як завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, якщо той, хто залишив без допомоги, сам поставив потепілого в небезпечний стан.
Відповідно до висновків Верховного Суду України, викладених в ухвалі від 6 березня 2014 року у цій справі, постановленій в порядку ст.ст.445, 454, 455 КПК України, за змістом диспозиції ст.135 КК України суб`єкт цього злочину має усвідомлювати: а) небезпечний для життя стан потерпілого; б) безпорадність особи, про яку даний суб`єкт повинен був піклуватися або яку поставив в небезпечний для життя стан; в) загроза життю виникла внаслідок поставлення його в небезпечний для життя стан суб`єктом злочину чи внаслідок подій або явищ, не пов`язаних з поведінкою винного; г) суб`єкт злочину має можливість надати необхідну потерпілому допомогу.
Із законодавчого визначення випливає, що моментом закінчення злочину є ухилення від надання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані. Для кваліфікації злочину не має значення, чи відвернула би надана винною особою допомога завдання шкоди життю або здоров`ю особи. Навіть у випадках, коли через несумісну з життям травму будь-яка допомога не була здатна відвернути смерть людини, особа, яка залишила потерпілого в небезпеці, має нести відповідальність за статтею 135 КК України. Для кваліфікації дій винного за цією нормою кримінального закону не має значення і те, що хтось інший надав чи намагався надати допомогу залишеному в небезпеці (абзаци 8, 9 п.4 ухвали ВСУ).
При призначенні покарання обвинуваченому, суд згідно із вимогами ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.
ОСОБА_7 вчинив злочин невеликої тяжкості. Обвинувачений має постійне місце проживання, працює, одружений, утримує неповнолітню дитину-інваліда, яка потребує лікування, раніше не судимий, на обліку в ЗОНД не перебуває.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.
На підставі вищевикладеного, враховуючи дані про особу обвинуваченого, відношення самого обвинуваченого до вчиненого, та позицію потерпілого, суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_7 можливе в умовах без ізоляції його від суспільства.
Цивільний позов, заявлений ОСОБА_4 , підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.
Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Відповідно до ст..23 ЦК України та роз`яснень, що містяться в п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику по справам про стягнення моральної (нематеріальної) шкоди» розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд враховує характер кримінального правопорушення, вчиненого обвинуваченим, ступінь його вини, глибину душевних страждань потерпілого, що знаходяться у причинно-наслідковому зв`язку із діями обвинуваченого, вимоги розумності та справедливості, а також майновий стан обвинуваченого, який на теперішній час працює, має на утриманні малолітню дитину-інваліда, приходить таким чином до висновку про часткове задоволення вимог та стягує з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 3000 грн.
Суд, при винесенні даного вироку, не вирішує долю речових доказів та питання про стягнення судових витрат по справі, оскільки згідно реєстру матеріалів досудового розслідування, постановою від 30.09.2014 р. було виділено із кримінального провадження кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286 КК України, остаточне рішення по якому в даний час не прийнято.
Керуючись ст.ст.371, 373-374 Кримінального процесуального кодексу України (в редакції 2012 року), суд, -
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.135 ч.1 КК України і призначити йому покарання у вигляді 2 років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання ОСОБА_7 звільнити, якщо засуджений протягом іспитового строку тривалістю у один рік не скоїть нового злочину і виконає покладені на нього в силу ст. 76 КК України обов`язки з`являтися до кримінально-виконавчої інспекції для реєстрації; повідомляти кримінально-виконавчій інспекції про зміни в місці проживання.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_7 не обирався.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 3000 гривень в якості відшкодування моральної шкоди.
Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, якщо не буде оскаржений.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Запорізької області через Шевченківський районний суд м.Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1