У х в а л а

Іменем України

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

Головуючого

Міщенка С.М.,

суддів

Паневіна В.О. і
Школярова В.Ф.,

за участі прокурора

Сухарева О.М.,

розглянувши
в судовому засіданні в місті Києві 23 січня 2007 року кримінальну справу за касаційною скаргою
потерпілої ОСОБА_1 на судові рішення щодо ОСОБА_2, -

встановила:

вироком Московського районного суду міста Харкова від 3 грудня 2004 року

ОСОБА_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_1,
жителя міста Харкова, раніше не судимого, - засуджено за ст. 124-1 ч. 3 КК
України 1960 року з застосуванням ст. 69 КК України на 5 років позбавлення
волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_2 звільнено від відбування покарання з
випробуванням з іспитовим строком 3 роки з покладенням на нього відповідно до
вимог ст. 76 КК України обов'язків не виїжджати за межі України на постійне
місце проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої системи,
повідомляти ці органи про зміну місці проживання та один раз на місяць
з'являтися для реєстрації.

Судом постановлено стягнути з ОСОБА_2 на відшкодування спричиненої злочином
моральної шкоди на користь ОСОБА_1 - 2000 гривень, ОСОБА_4 - 1500 гривень,
ОСОБА_3. - 1000 гривень.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 18 квітня 2005 року вирок щодо ОСОБА_2
змінено - збільшено розмір стягнення з нього на користь ОСОБА_1 до 5000
гривень, на користь ОСОБА_4 до 4000 гривень, на користь ОСОБА_3. - 3000
гривень, а в решті вирок залишено без зміни.

ОСОБА_2 визнано судом винним і засуджено за те, що він за попередньою
змовою з іншими особами, справа щодо яких розслідується правоохоронним органами
Королівства Бельгії, зорганізувалися у групу з розподілом ролей. Відповідно до
своєї ролі ОСОБА_2. повинен був на території України підшуковувати жінок, які
мали намір займатися проституцією на території Нідерландів, а також таких, що
не мали подібного наміру, вводячи їх у боргову залежність, оформлювати за
власний кошт документи, необхідні для виїзду, відправляти їх на територію
Бельгії та Нідерландів, де інші особи змушували їх займатися проституцією.

Таким чином, з лютого 2000 року до 14 липня 2001 року до Бельгії та
Нідерландів для добровільного зайняття проституцією виїхали ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7., ОСОБА_8., а в період з березня 2000 року до початку літа 2001 року у
ті ж країни виїхали ОСОБА_3., ОСОБА_4., ОСОБА_1, ОСОБА_9.,ОСОБА_10, які мали
намір працювати у закладах громадського харчування і яких ОСОБА_2. втягнув у
боргову залежність з метою подальшої передачі іншим особам для сексуальної
експлуатації.

У касаційній скарзі потерпіла ОСОБА_1 просить судові рішення щодо ОСОБА_2
скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд внаслідок невиправданої
м'якості призначеного засудженому покарання. Крім того, вона вважає, що судом
(з урахуванням рішення апеляційної інстанції) стягнуто такий розмір коштів,
який є замалий і не відповідає ступеню заподіяної злочином моральної шкоди.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України, прокурора Сухарева О.М.,
який вважав, що скарга потерпілої має бути задоволена внаслідок м'якості
призначеного ОСОБА_2 покарання, перевіривши матеріали кримінальної справи та
обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає
задоволенню з таких підстав.

Доведеність винності ОСОБА_2 у вчиненні злочину та кваліфікація його дій у
скарзі не заперечуються.

Що стосується міри покарання, то вона обрана засудженому з порушенням
закону.

Так, призначаючи покарання ОСОБА_2, суд послався на те, що він раніше не
судимий, має сім'ю та постійне місце проживання, характеризується позитивно, на
обліку у нарколога та психіатра не перебуває, працює шофером. Наявність на
утриманні неповнолітньої дитини, відсутність попередніх судимостей, щире каяття
та критичну оцінку своїх дій суд визнав обставинами, що пом'якшують його
відповідальність. У зв'язку з цим суд визнав за можливе застосувати до ОСОБА_2
вимоги ст. 69 КК України про призначення покарання нижче від найнижчої межі,
передбаченої законом, та на підставі ст. 75 КК України звільнити його від
покарання з випробуванням.

Однак, як убачається із матеріалів кримінальної справи, ОСОБА_2. під час
досудового слідства винним себе не визнавав, а у судовому засіданні визнавав
частково, але підтверджував лише те, що допомагав оформлювати ОСОБА_1 й іншим
потерпілим документи для виїзду за
кордон і заперечував свою участь в організованій злочинній групі, яка займалася
торгівлею людьми. Отже, висновок суду про те, що ОСОБА_2. розкаявся суперечить
матеріалам справи.

Крім того, суд не врахував, що злочин вчинений ОСОБА_2 у складі міжнародної
організованої злочинної групи є особливо тяжким, злочинною діяльністю він
займався протягом тривалого часу і щодо значної кількості осіб.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що судом при призначенні
покарання було неправильно застосовано
ст. ст. 69 і 75 КК України, що є підставою для скасування судових рішень у
даній справі з направленням її на новий судовий розгляд в суд першої інстанції.

У разі, якщо при новому судовому
розгляді справи буде доведено винність ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого йому
злочину, то покарання, що було обрано йому за вироком Московського районного
суду міста Харкова від 3 грудня 2004 року,
слід визнати невиправдано м'яким.

Що стосується доводів скарги потерпілої про те, що розмір стягнутих коштів
на покриття шкоди є замалий і не відповідає ступеню заподіяної моральної шкоди,
то колегія суддів вважає, що вони мають бути перевірені судом першої інстанції
при новому судовому розгляді справи. З огляду на це скарга має бути задоволена
частково.

Керуючись ст. ст. 394 - 396 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу потерпілої ОСОБА_1 задовольнити частково.

Вирок Московського районного суду міста Харкова від 3 грудня 2004 року та
ухвалу Апеляційного суду Харківської області
від 18 квітня 2005 року щодо ОСОБА_2 скасувати, а справу направити до
того ж місцевого суду на новий судовий розгляд в іншому складі суддів.

Судді:

Міщенка С.М. Паневін В.О. Школяров В.Ф.

З оригіналом згідно:

Суддя Верховного Суду України
Паневін В.О.