Ухвала

іменем україни

16 грудня 2014 року м. Київ

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі колегії:

головуючої Щепоткіної В.В.,
суддів:Британчука В.В., Леона О.І.,
при секретарі Мельник Г.А.,
за участю прокурора Сорокіної О.А.,
представника цивільного відповідача ПАТ «Європейський страховий альянс» ОСОБА_6.,

розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000225, за обвинуваченням

ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Зубра Пустомитівського району Львівської області, проживаючого по АДРЕСА_1,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК,

в с т а н о в и в:

Вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 15 листопада 2013 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 286 КК до покарання у виді позбавлення волі на 3 роки 6 місяців з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки.

На підставі ст. 75 КК ОСОБА_7 звільнено від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки та покладенням обов'язків, передбачених пунктами 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК.

Стягнуто з засудженого на користь потерпілої ОСОБА_8 40 000 грн моральної шкоди.

Стягнуто з ПАТ «Європейський страховий альянс» на користь потерпілої ОСОБА_8 36 683 грн матеріальної та 5 000 грн моральної шкоди.

Стягнуто з засудженого судові витрати.

Прийняте рішення щодо речових доказів.

Згідно з вироком ОСОБА_7 визнано винуватим і засуджено за те, що він 10 лютого 2013 року близько 23.30 год., керуючи в темну пору доби автомобілем НОМЕР_1, рухаючись по проспекту В. Чорновола в напрямку вул. Липинського у м. Львові, порушив вимоги пунктів 1.5, 2.3 (б), 10.1, 12.1, 12.3 13.1 Правил дорожнього руху, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її зміни, не обрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції до автомобіля, який рухався попереду в попутному напрямку та розпочав зменшення швидкості, не вжив заходів для зменшення швидкості руху керованого ним автомобіля аж до зупинки або безпечного для інших учасників руху об'їзду перешкоди, а змінивши напрямок руху автомобіля виїхав за межі проїзної частини догори на правий по напрямку руху тротуар, де зіткнувся з припаркованим автомобілем НОМЕР_2, після чого здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_9 У результаті дорожньо-транспортної пригоди потерпілий ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження, від яких ІНФОРМАЦІЯ_2 о 01.15 год. помер.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 11 березня 2014 року вирок в частині відшкодування матеріальної шкоди змінено. Стягнуто з ПАТ «Європейський страховий альянс» та засудженого ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_8 по 13 764 грн та 22 919 грн матеріальної шкоди відповідно. У решті вирок суду першої інстанції залишено без зміни.

У касаційній скарзі з доповненнями потерпіла ОСОБА_8, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення і особі засудженого внаслідок м'якості, просить вирок місцевого суду та ухвалу суду апеляційної інстанції щодо ОСОБА_7 скасувати і призначити новий розгляд в суді першої інстанції. Вказує на неправильне застосування судом положень ст. 75 КК, у зв'язку з чим призначене засудженому покарання вважає м'яким. Незважаючи на те, що в судовому засіданні ОСОБА_7 моральну шкоду визнав повністю в розмірі 200 000 грн, суд необґрунтовано позовні вимоги потерпілої задовольнив частково - в сумі 40 000 грн. Вказані кошти засуджений в повному обсязі добровільно їй не відшкодував.

Захисник засудженого адвокат ОСОБА_10 подав заперечення на касаційну скаргу потерпілої, в яких, посилаючись на законність і обґрунтованість судових рішень щодо ОСОБА_7, просить залишити їх без зміни.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника цивільного відповідача та прокурора, які заперечили проти задоволення касаційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у касаційній скарзі та запереченнях доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню на таких підставах.

Подія кримінального правопорушення, доведеність винуватості ОСОБА_7 у його вчиненні, кримінально-правова оцінка діяння за ч. 2 ст. 286 КК не перевірялись, оскільки законність і обґрунтованість судових рішень у цій частині не оскаржено.

Згідно зі статтями 50, 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Як убачається з матеріалів справи, при обранні ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 286 КК міри покарання суд належним чином врахував тяжкість вчиненого злочину, який є тяжким, та дані про особу винного, який до кримінальної відповідальності притягується вперше, позитивно характеризується, щиро покаявся у вчиненому, частково в сумі 40 000 грн відшкодував потерпілій моральну шкоду, а тому дійшов обґрунтованого висновку про можливість виправлення засудженого без ізоляції від суспільства, звільнивши його на підставі ст. 75 КК від відбування основного покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки та поклав обов'язки, передбачені пунктами 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК.

Підстав вважати таке покарання явно несправедливим через м'якість колегія суддів не убачає.

Доводи потерпілої про те, що засуджений ухиляється від добровільного відшкодування завданої їй шкоди не ґрунтуються на матеріалах справи. Так засуджений подав до суду касаційної інстанції копію квитанції від 28 листопада 2014 року про переказ потерпілій чергових коштів в сумі 2 500 грн.

Крім того, згідно п. 7 ч. 1 ст. 425 КПК потерпіла має право на касаційне оскарження - у частині, що стосується її інтересів, але в межах вимог, заявлених нею в суді першої інстанції.

Як видно з матеріалів кримінального провадження в суді першої інстанції потерпіла ОСОБА_8 не наполягала на призначенні ОСОБА_7 суворого покарання, а навпаки просила обрати засудженому покарання, не пов'язане з позбавленням волі.

Відповідно до вимог статей 23, 1168 ЦК суд дав правильну оцінку моральним стражданням потерпілої, викликаним смертю її близької особи, а тому дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з засудженого поряд з добровільно відшкодованими ним коштами в розмірі 40 000 грн додатково таку ж суму. Розмір стягнутої судом моральної шкоди з засудженого є справедливим.

За таких обставин касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б безумовною підставою для зміни чи скасування судових рішень щодо ОСОБА_7, не встановлено.

На підставі викладеного та керуючись статтями 433, 436, 441, 442 КПК, суд

п о с т а н о в и в:

Вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 15 листопада 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 11 березня 2014 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а касаційну скаргу потерпілої ОСОБА_8 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

В.В. Щепоткіна В.В. Британчук О.І. Леон