АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Судове Провадження № 11-кп/791/294/15 Головуючий в 1-й Інстанції
категорія: ст. 185 ч. 3 КК України ОСОБА_1
Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 березня 2015 року м. Херсон

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого - судді ОСОБА_3
суддів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
при секретарі ОСОБА_6 ,
за участі прокурора ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000304, № 0000639 щодо

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сиваське Новотроїцького району Херсонської області, громадянина України з повною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, такого, що відповідно до ст. 89 КК України немає судимості, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,) жителя АДРЕСА_2

у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України,

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця смт. Нововасилівка Запорізької області, громадянина України з повною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, засудженого вироком Якимівського районного суду Запорізької області від 29 червня 2011 року за ст. 186 ч. 3 КК України на 5 років позбавлення волі, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки, жителя АДРЕСА_3 ,

у вчиненні злочинів, передбачених ст. ст. 185 ч. 3, 190 ч. 2 КК України,

за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_10 та захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Генічеського районного суду Херсонської області від 16 грудня 2014 року,

встановила:

Цим вироком засуджено:

ОСОБА_9 ,

- за ст. 185 ч. 3 КК України на 3 роки позбавлення волі, з відбуванням покарання у кримінально-виконавчій установі закритого типу.

Запобіжний захід домашній арешт ОСОБА_9 змінений на тримання під вартою.

Строк відбування покарання обчислюється з 16 грудня 2014 року.

ОСОБА_10 ,
- за ст. 185 ч. 3 КК України на 3 роки позбавлення волі.;

- за ст. 190 ч. 2 КК України на 2 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 70 ч. 1 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено покарання у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання призначеного покарання за цим вироком та покарання призначеного вироком Якимівського районного суду Запорізької області від 29.06.2011 року, остаточно призначено покарання ОСОБА_10 у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі, з відбуванням покарання у кримінально-виконавчій установі закритого типу.

Запобіжний захід - тримання під вартою ОСОБА_10 залишений без зміни до набрання вироком законної сили.

Строк відбування покарання обчислюється з 16 грудня 2014 року.

Вирішено питання про речові докази.

Вироком суду ОСОБА_9 та ОСОБА_10 визнані винними і засуджені за злочини, вчинені ними за таких обставин.

1. ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в період часу з 23 години 01 березня 2014 року по 01 годину 02 березня 2014 року, знаходячись в с. Плавське Генічеського району Херсонської області, за попередньою змовою між собою, реалізуючи свій спільний умисел на заволодіння чужим майном, з корисливих спонукань, прибули на територію Плавської ЗОШ, розташованої по вул. Молодіжна, 1, таємно проникли до приміщення вугільного складу, звідки таємно викрали 250 кг. вугілля вартістю 1 гривня 50 копійок за кілограм на загальну суму 375 гривень та металеву трубу (перекладину футбольних воріт) вартістю 400 гривень, чим спричинили Плавській ЗОШ матеріальні збитки на загальну суму 775 гривень.

2. Окрім того, ОСОБА_10 10 січня 2013 року приблизно об 11 годині, перебуваючи в домоволодінні в АДРЕСА_3 , діючи умисно, з метою заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою, використовуючи раніше складені приятельські відносини з ОСОБА_11 , під виглядом необхідності скористатися декілька днів мобільним телефоном, взяв у потерпілої ОСОБА_11 її мобільний телефон „Самсунг Е 370 вартістю 300 гривень, не маючи наміру його повертати, та зник з місця скоєння злочину, обернувши вказаний мобільний телефон на свою користь і використовував для власних потреб. В подальшому його продав, чим спричинив потерпілій ОСОБА_11 матеріальні збитки на суму 300 гривень.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 не оспорюючи доведеність вини і правильність кваліфікації дій ОСОБА_9 посилається на невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості. В обґрунтування своїх апеляційних вимог зазначає, що суд призначаючи покарання його підзахисному зазначив про наявність обставин, що пом`якшують покарання, а саме: щире каяття, повне визнання вини, наявність на утриманні малолітньої дитини, але не зазначив про добровільне відшкодування завданого ним збитку. Окрім того, судом не враховано, що злочин був вчинений ОСОБА_9 внаслідок збігу тяжких особистих та сімейних обставин. У зв`язку з чим просить вирок Генічеського районного суду Херсонської області від 16.12.2014 року щодо ОСОБА_9 змінити, призначити йому покарання з застосуванням ст. ст. 69, 75 КК України, звільнивши останнього від відбування покарання з випробуванням.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_10 посилається на порушення права на захист. В обґрунтування своїх апеляційних вимог зазначає, що був позбавлений юридичної допомоги внаслідок ненадання державного захисника та не ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду щодо суті поданих апеляційних скарг, пояснення захисника ОСОБА_8 , який підтримав свої апеляційні вимоги, думку прокурора про залишення апеляційних скарг захисника та обвинуваченого ОСОБА_10 без задоволення, а вироку суду без зміни, вислухавши сторони у дебатах, які залишилися на попередніх позиціях, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вони не підлягають задоволенню за таких підстав.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у вчиненні злочинів за які вони засуджені, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження і підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами у відповідності з ч. 3 ст. 349 КПК України, яким суд дав належну оцінку, та є обґрунтованим.

Злочини, які вчинили ОСОБА_9 , ОСОБА_10 за ст. 185 ч. 3 КК України, як таємне викрадення чужого майна, вчинена за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у сховище, та ОСОБА_10 за ст. 190 ч. 2 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, вчинене повторно, кваліфіковані правильно та ніким не оспорюються.

На думку колегії суддів доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_9 про суворість призначеного судом покарання є необґрунтованими.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та запобіганню вчинення нею нових злочинів.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року „Про практику призначення судами кримінального покарання покарання засудженому призначається виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Призначаючи ОСОБА_9 вид та міру покарання, суд врахував характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого ним злочину, який, відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, обставини, що пом`якшують покарання щире каяття та повне визнання вини, дані про особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується посередньо, раніше притягувався до кримінальної відповідальності та протягом незначного часу після звільнення від відбування покарання знову вчинив тяжкий корисливий злочин, що свідчить про небажання останнього ставати на шлях виправлення та перевиховання.

Зазначені обставини, на думку колегії суддів, обґрунтовано дали суду підстави для призначення покарання ОСОБА_9 у виді позбавлення волі в мінімальних межах, визначених санкцією ст. 185 ч. 3 КК України.

У суду не було підстав для визнання в якості обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_9 ще й інші обставини.

На думку колегії суддів, у суду першої інстанції не було також підстав для призначення ОСОБА_9 покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України, оскільки обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчинених ним злочинів під час розгляду кримінального провадження не встановлено.

Покарання ОСОБА_9 призначено відповідно до вимог ст. 65 КК України, та воно є необхідне та достатнє для його виправлення і попередження вчинення ним нових злочинів.

Таким чином, доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_9 про невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості є необґрунтованими і до уваги не приймаються.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_10 , на думку колегії суддів, є також необґрунтованими з таких підстав.

Як видно з матеріалів провадження 10 березня 2014 року підозрюваному ОСОБА_10 було вручено письмове повідомлення про підозру разом з пам`яткою про процесуальні права та обов`язки, права підозрюваного йому були оголошені та роз`яснені, зокрема і право на першу вимогу мати захисника, про що сам ОСОБА_10 власноруч зазначив в повідомленні про підозру та пам`ятці про права (том 2 арк. 46-48 кримінального провадження № 0000304).

Клопотань про призначення захисника під час досудового розслідування та судового розгляду від ОСОБА_10 не надходило.

Посилання ОСОБА_10 на не ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, також суперечать наявним у справі матеріалам.

Так, згідно протоколу від 26 березня 2014 року, підозрюваний ОСОБА_10 підтвердив власним підписом факт надання слідчим доступу до матеріалів досудового розслідування та ознайомлення в повному об`ємі зі всіма матеріалами кримінального провадження, будь-яких клопотань та доповнень з приводу ознайомлення він не мав (том 2 а.к.п. 99).

Таким чином, підстав для задоволення апеляційних скарг колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

постановила:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_10 та захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Генічеського районного суду Херсонської області від 16 грудня 2014 року щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_10 - без зміни.

Ухвала може бути оскаржена учасниками судового провадження протягом трьох місяців з дня її проголошення, безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, а засудженими, які тримаються під вартою, - в той самий строк з дня вручення їм копії ухвали.

Судді: (підписи)

З оригіналом згідно,

Суддя: ОСОБА_3