АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/894/15 Справа № 182/140/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 травня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів: - ОСОБА_3

- ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні суду кримінальне провадження № 0000816 за апеляційною скаргою прокурора, який приймав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, на вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 лютого 2015 року, яким

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Нікополь Дніпропетровської області, громадянина України, має середню спеціальну освіту, який не працює, не одружений, проживає по АДРЕСА_1 , такого, що має судимість,
засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України,

за участю:

прокурора - ОСОБА_7

ВСТАНОВИЛА:
Прокурор, який приймав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, подав апеляційну скаргу на вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 лютого 2015 року, в якій не оспорюючи обставин вчинення кримінального правопорушення, доведеності вини обвинуваченого та правильності правової кваліфікації його дій, просив вирок суду першої інстанції змінити, та покласти на обвинуваченого судові витрати на проведення експертизи в сумі 1182 грн. 72 коп.

Вимоги своєї апеляційної скарги прокурор обґрунтовує істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону.

Зокрема, прокурор у своїй апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції, ухвалюючи обвинувальний вирок, в порушення норм ст. 124 КПК України не вирішив питання про покладення на обвинуваченого судових витрат по проведенню судової експертизи.

Оскаржуваним вироком ОСОБА_6 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, і йому призначене покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України до призначеного покарання частково приєднане покарання, призначене вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 грудня 2014 року та остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

На підставі ст. 75 КК України обвинуваченого звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням та встановлено іспитовий строк в 2 роки, а також покладено на обвинуваченого обов`язки, передбачені п. п. 2, 3, 4 ст. 76 КК України.

Цим же вироком вирішено долю речових доказів.

Згідно оскаржуваного вироку ОСОБА_6 24 жовтня 2014 року близько 16 год., перебуваючи в районі Комунального закладу "Нікопольська середня загальноосвітня школа № 20" в місті Нікополь Дніпропетровської області, у невстановленої слідством особи незаконно придбав 7 пакетів із полімерного матеріалу з "фіксатором", в яких знаходилося 0,3903 гр., 0,0511 гр., 0.0694 гр., 0,0724 гр., 0,0671 гр., 0,0526 гр., 0,0401 гр. (загальною масою 0,743 гр.) речовини, яка містить психотропну речовину "метамфетамин", обіг якої обмежено, масою 0,3064 гр., 0,0394 гр., 0,0525 гр., 0,0566 гр., 0,0526 гр., 0,0392 гр., 0,0303 гр. відповідно (загальна маса 0,577 гр.), які він став при собі зберігати без мети збуту.

В той же день, 24 жовтня 2014 року, близько 18 год. на залізничній платформі "99 км" під час переходу залізничної колії у невстановленому для переходу місці ОСОБА_6 був зупинений працівниками міліції за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 109 КУпАП, і під час особистого огляду у нього було виявлено та вилучено 7 зазначених вище пакетів із речовиною, яка містить психотропну речовину "метамфетамин".

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, доводи прокурора ОСОБА_7 , яка вимоги апеляційної скарги прокурора, який приймав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, підтримала у повному обсязі, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що вимоги апеляційної скарги прокурора задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Нормами ст. 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення за наявними в матеріалах кримінального провадження доказами в тій частині, в якій воно було оскаржено.
Висновки суду першої інстанції стосовно фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення, доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення та правильність правової кваліфікації їх дій за ч. 2 ст. 309 КК України прокурором в апеляційній скарзі не оспорюються, тому колегія суддів при розгляді вимог апеляційної скарги прокурора питання стосовно фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення, доведеності вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення та правильність правової кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 309 КК України не перевіряє.
Перевіривши матеріали кримінального правопорушення в межах вимог апеляційної скарги прокурора, який приймав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає доводи прокурора в апеляційній скарзі про істотне порушення судом першої інстанції норм кримінального процесуального закону не обґрунтованими.
Нормами п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України передбачено, що однією із підстав для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. Відповідно до норм ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог того ж Кодексу, які перешкодили або могли перешкодити суду ухвалити законне та обгрунтоване судове рішення.
Згідно норм п. 17 ч. 1 ст. 7 КПК України однією ії загальних засад кримінального провадження є забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.
Відповідно до норм ч. 2 ст. 24 КПК України кожній особі, інстересів якої стосується судове рішення, гарантується право на перегляд цього судового рішення судом вищого рівня в порядку, передбаченому тим же Кодексом.
Таким чином, до повноважень суду апеляційної інстанції віднесено перегляд процесуальних рішень судів першої інстанції.
Як вбачається зі змісту оскаржуваного вироку, судом першої інстанції питання щодо судових витрат взагалі не вирішувалося, тому, на думку колегії суддів, в даному випадку відсутні підстави для перегляду вироку суду першої інстанції саме в цій частині.
Оскільки судом першої інстанції рішення щодо судових витрат не приймалося, на думку колегії суддів, невиконання судом першої інстанції вимог ч. 2 ст. 124 КПК України не є істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону.
На думку колегії суддів, питання стосовно судових витрат може бути вирішено судом першої інстанції в порядку, визначеному нормами ст. ст. 537, 539 КПК України, в тому числі і за ініціативою прокурора.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А :
Вимоги апеляційної скарги прокурора, який приймав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, залишити без задоволення, а вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 лютого 2015 року стосовно ОСОБА_6 - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом 3-х місяців з дня проголошення.

Судді: