У Х В А Л А
іменем України
4 листопада 2008 року м. Рівне

Колегія суддів судової пал
ати в кримінальних справах А
пеляційного суду Рівненсько
ї області у складі
головуючого судді Коробов
а О.К.,
суддів Горщарук Г.О., Шпинти
М.Д.,
з участю прокурора Клімаше
вич Н.О.,
засудженого ОСОБА_1.,
розглянула у відкритому су
довому засіданні апеляцію пр
окурора Станкевича О.К. на вир
ок Рівненського міського суд
у від 24 липня 2008 року .
Цим вироком
ОСОБА_1, який народивс
я ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець
і житель м. Рівне, судимий вир
оком Рівненського міського с
уду від 14 квітня 2008 року за ч. 2 ст
. 190 КК України до позбавлення в
олі на строк в один рік і за ч. 2
ст. 186 КК України до позбавленн
я волі на строк в чотири роки,
з призначенням остаточного п
окарання за сукупністю злочи
нів у виді позбавлення волі н
а строк у чотири роки і із звіл
ьненням від остаточного пока
рання в порядку ст. 104 КК Україн
и з випробуванням із іспитов
им строком у два роки, громадя
нин України,
- засуджений за ч. 2 ст. 186 КК Укр
аїни до позбавлення волі на с
трок у чотири роки і один міся
ць. З посиланням на ст. 75 КК Укра
їни суд звільнив засудженого
від відбування вказаного по
карання з випробування, з ісп
итовим строком в два роки два
місяці.
Пославшись на ч.4 ст. 70 КК Укра
їни суд призначив остаточне
покарання, із врахуванням ви
року Рівненського міського с
уду від 14 квітня 2008 року, у виді п
озбавлення волі на строк у чо
тири роки і один місяць. І знов
у з посиланням на ст. 75 КК Украї
ни суд звільнив засудженого
від відбування остаточно при
значеного покарання з випроб
ування, з іспитовим строком в
два роки і шість місяців. На п
ідставі ст. 76 КК України на зас
удженого покладені обовяз
ки не виїжджати за межі Украї
ни на постійне проживання бе
з дозволу органів кримінальн
о-виконавчої системи, повідо
мляти ці органи про зміну міс
ця проживання, періодично з
являтись до цих органів для р
еєстрації.
Вироком прийняте рішення п
ро повернення речового доказ
у власнику.
Засуджений визнаний винни
м у вчиненні повторного граб
ежу відкритого викрадення
у ОСОБА_2. 20 лютого 2008 року в м
. Рівному на вулиці Шевченка м
обільного телефону (з SIM-карто
ю), вартістю 1160 грн.
В апеляції (а.с. 105-106) прокурор, н
е оспорюючи фактичних обстав
ин справи, винності засуджен
ого і кваліфікації його дій, п
росить вирок скасувати і пос
тановити новий вирок, яким пр
изначити покарання у виді по
збавлення волі на строк у чот
ири роки. На обґрунтування ап
еляції прокурор послався на
те:
- що суд не зважив на рекомен
дації постанови Пленуму Верх
овного Суду України про врах
ування тяжкості конкретного
злочину (форми вини, мотиву, м
ети, способу, кількість епізо
дів, тяжкість наслідків);
- що суд не врахував поперед
нє засудження ОСОБА_1. вир
оком Рівненського міського с
уду від 14 квітня 2008 року.
В зміні до апеляції прокуро
р просить вирок скасувати не
в цілому, а лише в частині при
значеного покарання. Ще прок
урор стверджує в зміні до апе
ляції, що ОСОБА_1. будучи су
димим 14 квітня 2008 року до позба
влення волі із звільненням в
ід покарання з випробуванням
і іспитовим строком, повторн
о вчинив умисний злочин. Ще пр
окурор посилається на те, що
ОСОБА_1. на час вчинення злоч
ину ніде не працював.
В засіданні апеляційного с
уду прокурор Клімашевич Н.О. з
аявила, що підтримує апеляці
ю, однак свої доводи обмежила
посиланням на те, що ОСОБА_1
. не працює.
Засуджений в засіданні апе
ляційного суду просив врахув
ати, що після засудження 14 кві
тня 2008 року Рівненським міськ
им судом він не вчиняв жодног
о правопорушення. Злочин, за я
ким він засуджений останнім
вироком він вчинив ще до засу
дження вироком від 14 квітня 2008
року. Про цей злочин, щиро розк
аявшись, він сам добровільно
розповів суду і звернувся до
міліції із явкою з повинною. З
аперечив ОСОБА_1. тверджен
ня прокурора про те, що ніде не
працює. Стверджує, що працюва
в і працює в даний час без офор
млення трудового договору.

Заслухавши суддю-доповіда
ча, прохання прокурору про ск
асування вироку в частині пр
изначеного покарання і призн
ачення нового покарання без
звільнення засудженого від в
ідбування покарання в порядк
у ст.75 КК України, прохання зас
удженого про залишення вирок
у без зміни, перевіривши мате
ріали справи, колегія суддів
вважає, що апеляція не підляг
ає задоволенню.
Доведеність факту вчиненн
я злочину, винності засуджен
ого і кваліфікація його дій с
торонами не оспорюється.
Засуджуючи підсудного суд
призначив йому покарання, з у
рахуванням вимог статті 65 КК У
країни та звільнив засуджено
го від покарання із випробув
ання з дотримання ст. 75 КК Укра
їни. При цьому суд зважив на мі
ркування державного обвинув
ача і послався на щире каяття
засудженого, його сприяння р
озкриттю злочину, позитивну
характеристику його особи.

Адже в судових дебатах держ
авний обвинувач сам просив с
уд врахувати щире каяття зас
удженого, сприяння розкриттю
злочину, відсутність обстав
ин, які обтяжують покарання (а
.с.100). Прокурор не оспорював в с
удових дебатах доводи захисн
ика про явку з каяттям і сприя
ння розкриттю злочину. В апел
яції прокурор теж висновок с
уду про можливість виправлен
ня засудженого без відбуванн
я покарання не спростував. Пр
окурор, котра приймає участь
в засіданні апеляційного су
ду, теж не оспорювала міркува
ння державного обвинувача в
суді першої інстанції і висн
овок суду про позитивну хара
ктеристику особи засудженог
о, його щире каяття, сприяння р
озкриттю злочину. Один лише ф
акт, що засуджений не працює н
а державному чи приватному п
ідприємстві чи установі з оф
ормленням трудового договор
у не є підставою для спростув
ання висновку суду про можли
вість його виправлення без з
астосування покарання.
Відповідно до ст. 75 КК Україн
и суд звільняє засудженого в
ід покарання із випробування
м, якщо враховуючи тяжкість з
лочину і особу винного прийд
е до переконання, що його випр
авлення можливе без застосув
ання покарання. Рівненський
міський суд 14 квітня 2008 року пр
ийшов до висновку про можлив
ість виправлення засудженог
о, який тільки в цьому році дос
яг повноліття, без відбуванн
я покарання. Після цього ОС
ОБА_1. правопорушень не вчин
яв. Той факт, що він розкаявшис
ь повідомив про вчинений ним
раніше, до засудження, злочин
, а його явка з каяттям дозволи
ла розкрити цей злочин, не мож
е бути підставою і переконли
вим доводом для спростування
висновку про можливість йог
о виправлення без відбування
покарання.
Стверджуючи, що суд не враху
вав розяснень Пленуму Верх
овного Суду України про визн
ачення тяжкості конкретного
злочину, прокурор в апеляції
не навів жодного доводу про п
ідвищену тяжкість цього конк
ретного злочину (один епізод
, тяжких наслідків не настало
, телефон повернутий власник
у).
Вимога прокурора погіршит
и становище засудженого, з по
силанням на вирок Рівненсько
го міського суду від 14 квітня
2008 року, не є ні переконливою, н
і такою, що спирається на зако
н. Адже вироком, котрий оскарж
ується, ОСОБА_1. засуджени
й за злочин, який він вчинив до
засудження вироком від 14 квіт
ня 2008 року. Колегія суддів вваж
ає, що його щире каяття і повід
омлення при розгляді 14 квітня
2008 року справи про злочин, вчин
ений неповнолітнім, про вчин
ення ще одного злочину не пов
инні тягти такого наслідку, я
к призначення реального пока
рання в чотири роки, без звіль
нення від покарання із випро
буванням. Задоволення такої
апеляції прокурора суперечи
ло б засаді справедливості. Т
акий наслідок щирого каяття
і явки з повинною (а.с. 5) ОСОБА
_1., навпаки, був б явно неспра
ведливим і не сприяв би явці з
повинною інших осіб, винних у
вчиненні нерозкритих злочин
ів.
Разом з тим, при застосуванн
і ч. 4 ст. 70 КК України суд, який по
становив вирок, допустив пор
ушення кримінального законо
давства. Стаття 70 КК України в
изначає правила призначення
покарання за сукупністю зло
чинів. За розясненнями п. 23 п
останови Пленуму Верховного
Суду України № 7 від 24 жовтня 2003
року “Про практику призначен
ня судами кримінального пока
рання” (із змінами внесеними
постановою Пленуму № 18 від 10 гр
удня 2004 року у разі визнання ос
оби винною у вчиненні кілько
х злочинів рішення про звіль
нення від відбування покаран
ня з випробуванням приймаєть
ся тільки після визначення о
статочного покарання - виход
ячи з його виду й розміру. Отже
суд повинен був спочатку вир
ішити питання про призначенн
я остаточного покарання за с
укупністю злочину вчиненого
20 лютого 2008 року і злочинів, за я
кі ОСОБА_1. був засуджений
14 квітня 2008 року, а лише після ць
ого приймати рішення про зві
льнення від остаточно призна
ченого покарання. Натомість
суд звільнив ОСОБА_1. від п
окарання за злочин, за який то
й був засуджений цим вироком
, а після цього почав визначат
и покарання за сукупність зл
очинів. В цій частині вирок пі
длягає зміні на підставі п.4 ч.
1 ст. 367 і ст. 371 КК України.
На підставі наведеного, кер
уючись ст.ст. 365, 366 КПК України, к
олегія суддів
у х в а л и л а :
Вирок Рівненського місько
го суду від 24 липня 2008 року щодо
ОСОБА_1 змінити. Виключит
и із резолютивної частини ви
року абзаци другий і третій ц
ієї частини вироку з текстом
"Застосувати до підсудного с
т. 75 КК України звільнити від в
ідбування з випробуванням, в
становити іспитовий строк
два роки два місяці. На підста
ві ст. 76 КК України покласти на
ОСОБА_1. такі обовязки: н
е виїжджати за межі України н
а постійне проживання без до
зволу органу кримінально-вик
онавчої системи, повідомляти
органи кримінально-виконавч
ої системи про зміну місця пр
оживання, періодично зявля
тись для реєстрації в органи
кримінально-виконавчої сист
еми".
В решті вирок залишити без
зміни а апеляцію прокурора
без задоволення.
Судді (підписи)
Згідно.Суддя-доповіда
ч О.К. Коробов