Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2010 року Старокостянтинівський районний суд

Хмельницької області в складі :

головуючої судді Бондарчук Л.А.

при секретарі Загоруйко О.В.

за участю прокурора Арсенюка В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Старокостянтинові справу про обвинувачення :

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, розлученого, ІНФОРМАЦІЯ_3, який не працює, несудимого,

за ч.1 ст.164 КК України, суд, -

встановив:

ОСОБА_1 постановою Старокостянтинівського районного суду, від 04.07.1997 р. був зобовязаний сплачувати аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітніх дітей: доньок ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_5 в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку щомісяця, але не менше 1/2 частини неоподатковуваного мінімуму доходів громадян на кожну дитину, починаючи з 23.06.1997 року щомісячно до настання їх повноліття.

За період часу з липня 2007 року по грудень 2009 року аліментів не сплачував, до відділу державної виконавчої служби не зявився, не повідомляв про працевлаштування, розміру отриманих доходів і ніякої допомоги на утримання неповнолітніх дітей не надавав.

З 2007 року по листопад 2009 року ОСОБА_1О будучи зареєстрованим в ІНФОРМАЦІЯ_6 проживав в м Києві, про що не повідомив відділ державної виконавчої служби Старокостянтинівського району.

На протязі 2007-2009 років з відділу державної виконавчої служби Старокостянтинівського району на адресу реєстрації ОСОБА_1О неодноразово надсилались виклики-попередження про необхідність сплатити кошти по аліментних зобовязаннях, але він за ними не зявився, приховував своє місце проживання, працевлаштування та розмір отриманих доходів і кошти по аліментних зобовязаннях не сплачував.

На протязі 2007-2009 років ОСОБА_1О працюючи у ВАТ «Будшляхмаш» м. Києва та ЗАТ «Емко» м. Києва отримав доходів в розмірі 41179,18 грн.,- однак не повідомив державного виконавця про отримані доходи, приховав їх і кошти по аліментних зобовязаннях не сплатив.

Таким чином гр. ОСОБА_1О з липня місяця 2007 року по грудень 2009 року умисно, злісно ухилявся від сплати встановлених по аліментах зобовязаннях, яка станом на 31.12.2009 року складає 7722,1 грн.

В судовому засіданні підсудний свою вину у вчинені інкримінованого злочину визнав повністю, щиро розкаявся та пояснив, що дійсно за вище зазначених обставин він не платив на утримання дочок аліменти, хоча мав заробітки.

Обєктивно вина ОСОБА_1 у вчиненні злочину підтверджується сукупністю зібраних у справі доказів:

- показаннями ОСОБА_2, яка пояснила, що вона виховує двох дочок, на утримання яких ОСОБА_1 повинен платити аліменти, однак він цього не робить з 2007 року;

- довідкою-розрахунком до виконавчого листа про суму заборгованості ОСОБА_1 по аліментам;

- виконавчим листом АЕ №49 від 04.07.1997 року;

- постановою про відкриття виконавчого провадження від 13.07.2007 року;

- свідоцтвами про розірвання шлюбу від 22.01.1998 року між ОСОБА_1О.і ОСОБА_2 та свідоцтвами про народження ОСОБА_3 і ОСОБА_4;

- трьома викликами-попередженнями ДВС ОСОБА_1 від 02.09.2008 року, 05.10.2009 року та 19.08.2009 року;

- копією трудової книжки, з якої вбачається, що у 2007 -2009 роках ОСОБА_1 працював у ЗАТ «Емко» та ВАТ «Будшляхмаш»;

З огляду на викладене, дії ОСОБА_1 слід кваліфікувати за ч.1 ст.164 КК України, як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів).

Призначаючи ОСОБА_1 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що помякшують та обтяжують його покарання.

Обставинами, що помякшують покарання ОСОБА_1, є його щире каяття та визнання вини.

Обставин, що обтяжують покарання підсудному, не встановлено.

Суд враховує, що ОСОБА_1 вперше притягується до кримінальної відповідальності та посередньо характеризується за місцем проживання.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 слід призначити покарання у виді обмеження волі. Також, на думку суду, виправлення підсудного можливе без відбування покарання, а тому, у відповідності до ст.75 КК України, його слід звільнити від відбування покарання з випробуванням.

Керуючись ст.ст.323, 324 КПК України, суд

засудив:

ОСОБА_1 визнати винними у скоєні злочину передбаченого ч.1 ст.164 КК України та призначити йому покарання у виді 1 року обмеження волі.

Відповідно до ст.75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням і встановити йому іспитовий строк тривалістю 1 рік.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку протягом 15 діб.

Суддя: