Справа № 156/205/15-к Провадження №11-кп/773/279/15 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ст. 185 КК України Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 липня 2015 року місто Луцьк

Апеляційний суд Волинської області у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілої - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора та потерпілої ОСОБА_7 на вирок Іваничівського районного суду від 06 травня 2015 року щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нововолинськ Волинської області, українця, громадянина України, освіта середня-спеціальна, жителя АДРЕСА_1 , розлученого, непрацюючого, на утриманні троє неповнолітніх дітей, раніше судимого Іваничівським районним судом Волинської області вироком від 15 жовтня 2014 року за ч. 1 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та вироком від 13 січня 2015 року за ч. 1 ст. 185 КК України з призначенням покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України і призначено покарання у виді 80 ( вісімдесяти) годин громадських робіт.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України остаточне покарання ОСОБА_8 призначено шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначеними вироками Іваничівського районного суду Волинської області від 15 жовтня 2014 року та від 13 січня 2015 року, остаточно призначивши до відбування 80 годин громадських робіт.

Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_8 про стягнення майнової шкоди залишено без розгляду. Вироком вирішено долю речових доказів , -

в с т а н о в и в:

Згідно вироку суду ОСОБА_8 визнаний винним та засуджений за те, що він, в середині січня 2012 року, перебуваючи у власному будинку в АДРЕСА_1 , користуючись вільним доступом, таємно викрав з шкатулки у кімнаті хрестик із золота 585 проби вагою 1,19 грам по ціні 450 грн. за 1 грам, який належав колишній дружині ОСОБА_7 , вчинивши крадіжку чужого майна на загальну суму 535,50 грн.

В апеляційній скарзі прокурор зазначає, що покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян за вироком Іваничівського районного суду від 13.01.2015 року ОСОБА_8 відбуте 24.02.2015 року шляхом повної сплати, а тому вирок суду підлягає зміні, з виключенням вказівки про поглинення покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн. на підставі ч. 4 ст. 70 КК України.

Потерпіла ОСОБА_7 в своїй апеляційній скарзі просить вирок суду скасувати, постановити новий, яким перекваліфікувати дії Лазніка з ч. 1 на ч. 2 ст. 185 КК України, оскільки ОСОБА_8 крадіжку вчинив повторно, призначити покарання у відповідності до санкції ч. 2 ст. 185 КК України та вирішити цивільний позов, який безпідставно залишено без розгляду.

Заслухавши доповідача, який виклав суть вироку і доводи апеляцій, потерпілу ОСОБА_7 , яка підтримала свою апеляційну скаргу, а щодо скарги прокурора покладалась на розсуд суду, прокурора та обвинуваченого ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу прокурора та заперечили апеляцію потерпілої, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів судової палати дійшла висновку, що апеляція потерпілої до задоволення не підлягає, а апеляція прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновок суду про вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення при обставинах, викладених у вироку, ґрунтується на перевірених і досліджених в судовому засіданні доказах, яким суд дав належну юридичну оцінку та вірно кваліфікував його дії за ч.1 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна.

Твердження потерпілої ОСОБА_7 в своїй апеляції про необхідність перекваліфікації дій ОСОБА_8 з ч. 1 на ч. 2 ст. 185 КК України не заслуговує на увагу.

Відповідно до ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. Під час судового розгляду прокурор може змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, відмовитися від підтримання обвинувачення. З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

У ході судового провадження прокурором обвинувачення ОСОБА_8 не змінювалось, а тому суд першої інстанції розгляд кримінального провадження провів у межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, тобто за ч. 1 ст. 185 КК України.

Вчинення ОСОБА_8 злочину повторно відповідно до обвинувального акту не встановлено та на досудовому слідстві не інкримінувалося обвинуваченому при кваліфікації його дій. Перекваліфікація дій на ч. 2 ст. 185 КК України погіршує становище ОСОБА_8 , а тому суд не вправі вийти за межі висунутого йому обвинувачення.

Призначаючи ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції у відповідності до вимог ст.ст. 50, 65 КК України врахував тяжкість вчиненого злочину, який відноситься до категорії середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який вину визнав повністю, позитивно характеризується по місцю проживання, має на утриманні троє неповнолітніх дітей. До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, судом правильно віднесено щире каяття обвинуваченого. Обставин, що обтяжують покарання, в суді першої інстанції не встановлено.

При зазначених обставинах суд обґрунтовано прийшов до переконання про можливість виправлення і перевиховання ОСОБА_8 без ізоляції від суспільства і обрав покарання в межах санкції статті закону, за якою він притягується до кримінальної відповідальності у виді громадських робіт.

Хоча ОСОБА_8 і вчинив даний злочин до постановлення вироку Іваничівським районним судом Волинської області від 13 січня 2015 року за ч. 1 ст. 185 КК України, яким призначено покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, і що згідно квитанції №143/214 сплачено 24.02.2015 року, тому суд першої інстанції безпідставно призначив покарання ОСОБА_8 за сукупністю злочинів на підставі ч. 4 ст. 70 КК України.

Тому твердження прокурора про те, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми ч. 4 ст. 70 КК України заслуговує на увагу.

Суд першої інстанції цю обставину не перевірив та необгрунтовано призначив ОСОБА_8 покарання за сукупністю злочинів на підставі ч. 4 ст. 70 КК України.

Відповідно до ст. 413 КПК України, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою зміну судового рішення, є застосуванням закону, який не підлягає застосуванню.

За таких обставин, апеляція заступника прокурора області підлягає задоволенню, а вирок в цій частині зміні, а вказівка у вироку про призначення ОСОБА_8 покарання за ч. 4 ст. 70 КК України - виключенню.

Заявлений потерпілою ОСОБА_7 цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_8 завданої кримінальним правопорушенням майнової шкоди підставно залишено без розгляду на підставі ст. 326 КПК України, оскільки ОСОБА_7 в судове засідання не прибула і від неї не надійшло клопотання про розгляд позову за її відсутності, а обвинувачений пред`явлений позов визнав лише частково.

Враховуючи зазначене, підстав для зміни чи скасування вироку щодо ОСОБА_8 , про що ставиться питання в апеляції потерпілої, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 , 409, 413 КПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити, а вирок Іваничівського районного суду від 06 травня 2015 року щодо ОСОБА_8 змінити.

Виключити з вироку вказівку про призначення ОСОБА_8 покарання за ч. 4 ст. 70 КК України.

Вважати ОСОБА_8 засудженим за ч. 1 ст. 185 КК України до громадських робіт строком 80 годин.

В решті вирок залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її оголошення та може бути оскаржена протягом трьох місяців в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: