Справа № 166/682/15-к Провадження №11-кп/773/328/15 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Категорія:ч.2 ст.186, ч.2 ст.296 КК України Доповідач : ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 липня 2015 року місто Луцьк

Апеляційний суд Волинської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
потерпілого ОСОБА_7 ,
обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_8 ОСОБА_10 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_9 - ОСОБА_11 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальну справу за апеляцією прокурора на вирок Ратнівського районного суду від 05 червня 2015 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , гр.України, освіта середня, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , неодруженого, непрацюючого, не судимого в порядку ст.89 КК України,

-засуджено у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.186, КК України на 2 (два) роки позбавлення волі; за ч.2 ст.296 КК України 2 (два) роки позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань визначено ОСОБА_8 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, українця, уродженця і жителя АДРЕСА_1 , з середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, раніше в порядку ст.89 КК України не судимого,

засуджено у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 186 КК України - 1 (одного) року позбавлення волі, за ч.2 ст.296 КК України 2 (два) роки позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань визначено ОСОБА_9 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки 6 (шість) місяців.

Постановлено строк відбування покарання засудженим рахувати ОСОБА_8 з моменту його затримання 29 березня 2015р., ОСОБА_9 з часу приведенняя вироку до виконання.

Цивільний позов потерпілого задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 солідарно на користь ОСОБА_7 4276 ( чотири тисячі двісті сімдесят шість) гривень майнової та 3000 ( три тисячі) гривень моральної шкоди.

У рахунок погашення вимог за цивільним позовом звернуто стягнення на належні ОСОБА_8 та ОСОБА_9 арештовані судом мобільні телефони марки «Нокіа» ІМЕІ № НОМЕР_1 та «Самсунг» ІМЕІ № НОМЕР_2 , що зберігаються в камері схову речових доказів Ратнівського РВ УМВС України у Волинській області.

Вирішено судом долю речових доказів.

Стягнуто з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на користь держави по 184 (сто вісімдесят чотири) гривні 14 коп. процесуальних витрат.

Обрано щодо обвинувачених запобіжні заходи: ОСОБА_8 тримання під вартою, ОСОБА_9 домашній арешт, залишено незмінним до вступу вироку в законну силу.

Розглянувши справу в апеляційному порядку Апеляційний суд Волинської області,-

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_8 та ОСОБА_9 29 березня 2015 року близько 14 години, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у громадському місці, а саме на проїжджій частині вул.Лесі Українки в смт. Заболоття Ратнівського району Волинської області, неподалік від приміщення Заболоттівської допоміжної школи інтернат, вчинили хуліганство групою осіб щодо потерпілого ОСОБА_7 та відкрито заволоділи належним останньому майном на суму 5731 грн. за наступних обставин.

Так, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , проходячи біля потерпілого у вказані вище час та місці, діючи з хуліганських спонукань, ігноруючи елементарними правилами поведінки, моральності, добропристойності, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, намагаючись самоутвердитись за рахунок приниження іншої особи, безпричинно, розпочали з потерпілим словесну суперечку, виражаючись нецензурними словами. У ході суперечки ОСОБА_8 став шарпати за одяг потерпілого, який відштовхнув його від себе, в результаті чого ОСОБА_8 впав. У суперечку втрутився ОСОБА_9 , який схопив потерпілого за одяг. У той же час ОСОБА_8 , підвівшись із землі, схопив ОСОБА_7 за ноги, та двоє повалили його на землю, де використовуючи перевагу у грубій силі, ОСОБА_9 разом з ОСОБА_8 , всупереч волі потерпілого, утримуючи ноги та руки, знерухомили ОСОБА_7 .. В цей час ОСОБА_9 , тримаючи потерпілого за голову, натирав його обличчя піском. Після чого, ОСОБА_8 наніс потерпілому 2-3 удари ногою в область обличчя.
Внаслідок дій ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді синців та садна в ділянці обличчя, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
Після безпричинного нанесення побоїв потерпілому, продовжуючи свої злочинні дії, в тому ж місці, в той самий час, ОСОБА_8 , діючи спільно та узгоджено, за попередньою змовою в групі з ОСОБА_9 , з метою заволодіння чужим майном, з корисливих спонукань, застосувавши насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, ОСОБА_9 заламав руки за спину ОСОБА_7 , чим спричинив останньому фізичного болю. В цей час, ОСОБА_8 умисно відкрито з правої внутрішньої кишені куртки потерпілого викрав гаманець коричневого кольору, вартістю 54 гривні, у якому знаходились грошові кошти в сумі 5500гривень, банківські картки «Укрсоцбанку» та «UniCredit Bank», які матеріальної цінності не становлять, квиток на поїзд № 98 сполученням «Ковель-Київ» на 31.03.2015 вартістю 167 гривень та пачкою сигарет «Столичні червоні» вартістю 10 грн., чим спричинено потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 5731 грн.
У поданій на вирок апеляції та доповненні до неї прокурор, який брав участь у справі в суді першої інстанції, просить вирок про визнання ОСОБА_8 та ОСОБА_9 винними у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.186 та ч.2 ст.296 КК України скасувати, у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особам обвинувачених. Вважає, що суд першої інстанції безпідставно виключив з обвинувачення кваліфікуючі ознаки грабежу, як скоєння злочину за попередньою домовленістю групою осіб та застосування насильства, що не є небезпечний в момент причинення, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів, які стверджують наявність в діях ОСОБА_8 та ОСОБА_9 зазначених кваліфікуючих ознак. Тому вважає, що кваліфікація дій ОСОБА_8 та ОСОБА_9 за ч.1 ст.186 КК України є неправильною, їх дії слід перекваліфікувати з ч.1 на ч.2 ст.186 КК України.

Просить ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_8 та ОСОБА_9 винними у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186 та ч.2 ст.296 КК України. Призначити обом покарання: - за ч.2 ст.186 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, за ч.2 ст.296 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань визначити ОСОБА_8 та ОСОБА_9 остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років 6 (шести) місяців.

Обвинувачений ОСОБА_8 в своєму запереченні на апеляційну скаргу прокурора, вважає її безпідставною та не обґрунтованою. Стверджує, що суд першої інстанції прийняв законне щодо нього рішення, просить апеляційну скаргу прокурора залишити без розгляду.

Заслухавши доповідача, який виклав зміст вироку та доводи апеляції, прокурора та потерпілого, які підтримали в повному об`ємі апеляцію, просили вирок суду скасувати та постановити новий вирок, обвинувачених та їх захисників, які апеляцію не визнали, та просили вирок суду залишити без зміни, перевіривши матеріали справи та доводи апеляції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляція підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Кваліфікація дій за ч.2 ст.296 КК України є вірною, ніким не оспорюється.

Суд першої інстанції перекваліфікував дії ОСОБА_8 та ОСОБА_9 з ч.2 ст.186 КК України на ч.1 ст.186 КК України, виключивши при цьому такі кваліфікуючі ознаки, як вчинення відкритого викрадення чужого майна, поєднаного із застосуванням насильства та вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб.

Суд посилався на те, що намір викрадення майна у ОСОБА_8 виник раптово у ході вчинення хуліганських дій, а сторона обвинувачення не надала жодних доказів на підтвердження наявності у Круців попередньої домовленості про викрадення грошей, оскільки це не відповідає фактичним обставинам, дослідженим у ході судового розгляду.

В ч.2 ст.28 КК України зазначено, що злочин визнається вчиненим за попередньою змовою групою осіб, якщо його спільно вчинили декілька осіб (дві або більше), які заздалегідь, тобто до початку злочину, домовилися про спільне його вчинення.

Домовленість між обвинуваченими про скоєння грабежу виникла після скоєння хуліганства.

Доказами цього є показання потерпілого, який стверджує, що обвинувачені діями спільно, погоджували свої дії та після заволодіння коштами, використовували їх .

Це свідчить про їх попередню домовленість та спільну участь у відкритому викраденні чужого майна. Тому колегія суддів вважає, що дії обвинувачених слід кваліфікувати за ч.2 ст.186 КК України, як скоєння грабежу за попередньою домовленістю групою осіб.

Обвинувачені дійсно нанесли декілька ударів після заволодіння коштами та утримували потерпілого під час заволодіння ними, що стверджує ОСОБА_7 , як під час розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанцій, тому апеляційна скарга в цій частині є підставною.

Згідно ст.ст.50,65 КК України, при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

До обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , апеляційний суд відносить чистосердечне розкаяння, визнання вини.

До обтяжуючих покарання обставин апеляційний суд відносить вчинення злочинів у стані алкогольного сп`яніння.

Апеляційний суд при призначенні покарання враховує ступінь тяжкості вчинених ними кримінальних правопорушень, які згідно до ст.12 КК України є тяжким та середньої тяжкості, дані про осіб, які за місцем проживання характеризуються негативно (а.с.136, 156 Том №2), згідно ст.89 КК України є не судимими, збитки потерпілому не відшкодовані, позиція потерпілого про призначення суворого покарання обвинуваченим (а.с.49).

З урахуванням наведеного, суд прийшов до висновку, що обвинуваченим слід призначити покарання в межах санкції ч.2 ст.186 та ч.2 ст.296 КК України у виді реального позбавлення волі. Таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для їх виправлення та запобігання вчинення нових злочинів.

А тому апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню. В решті вирок слід залишити без змін.

На підставі наведеного, керуючись ст.405, 407 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні задовольнити частково.

Вирок Ратнівського районного суду від 05.06.2015 року щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в частині кваліфікації дій за ч.1 ст.186 КК України та призначення покарання скасувати та ухвалити новий вирок.

Визнати ОСОБА_8 та ОСОБА_9 винними у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186 та ч.2 ст.296 КК України.

Призначити ОСОБА_8 покарання:

- за ч.2 ст.186 у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки,

- за ч.2 ст.296 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань визначити ОСОБА_8 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 3 (три) місяці.

Призначити ОСОБА_9 покарання:

- за ч.2 ст.186 у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки,

- за ч.2 ст.296 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш сурового покарання більш суровим визначити ОСОБА_9 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки .

Запобіжний захід відносно ОСОБА_8 залишити попередній тримання під вартою.

Запобіжний захід ОСОБА_9 залишити попередній - домашній арешт, до часу приведення вироку до виконання.

В решті вирок залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржений до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення, а засудженими, які перебувають під вартою, в той же строк з моменту отримання копії вироку.

Головуючий:

Судді: