ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" квітня 2015 р. Київський районний суд м.Харкова у складі:
судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
заявника - ОСОБА_4 ,
зацікавленої особи - ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові скаргу ОСОБА_4 , зацікавлена особа ОСОБА_5 на постанову прокурора м. Харкова від 12 квітня 2002 року про порушення кримінальної справи за ч. 4 ст. 191 КК України, -
ОСОБА_4 05.11.2012 звернувся до суду із скаргою, в якій просив: відкрити протягом доби провадження по справі, про що скласти відповідну постанову, яку направити замовною кореспонденцією зі зворотним повідомленням йому, прокурору, слідчому органу, в провадженні якого знаходиться на розслідуванні кримінальна справа №17020071 СВ ХМУ ГУМВСУ в Харківській області; на час розгляду справи в суді зупинити усі слідчі дії, про що викласти в постанові про відкриття провадження; витребувати матеріали кримінальної справи №17020071 з СВ ХМУ ГУ МВС України в Харківській області, зобов`язавши надати їх до суду негайно; надати йому час та можливість ознайомитися з матеріалами кримінальної справи; розглядати з застосуванням технічного фіксування судового процесу; розглянувши скаргу не пізніше п`ятиденного терміну; скасувати постанову про порушення кримінальної справи від 12.04.2012; надати в судовому засіданні після оголошення ухвалену за результатами розгляду судом постанову.
В обґрунтування скарги заявник посилався на те, що 12.04.2002 порушена кримінальна справа за ч.4 ст.191 КК України відносно ОСОБА_4 , ОСОБА_6 . На момент порушення кримінальної справи було достовірно відомо, що він ніколи не був службовою особою цього чи іншого суб`єкту господарювання, організаційно розпорядчих або адміністративно-господарських функцій не виконував, майно в його віданні не знаходилось, як і не було йому ввірене, а тому вважав, що кримінальна справа відносно нього порушена без достатніх на то підстав.
Крім того зазначив, що право власності на частки у статутному капіталі ТОВ набувається шляхом здійснення вкладів або сплати, як це визначено в ч.2 ст.140, ст.144 ЦК України, ст.ст.13,50,52 Закону України «Про господарські товариства» до закінчення першого року з дня державної реєстрації товариства, чого ОСОБА_7 зроблено не було, що підтверджується наявними доказами.
В порушення ст.15 Засновницького Договору, п.5.1, 5.2,5.6 ст.5 Статуту ОСОБА_7 відсторонилась від участі в діяльності ТОВ «РІО», не внесла в повному обсязі на протязі року в грошовій сумі передбачений законом та статутом уставний внесок, сума по якому в відсотках тільки 30,5%, що є порушенням ч.3 ст.52 Закону України «Про господарські товариства» та ст.ст.7,8 Засновницького Договору і п.3.3, п.3.4 ст.3 Статуту ТОВ «РІО», а свою частку передала 14.09.2011, про що особисто зробила підписи у нотаріуса, що підтверджується свідками і де була присутня особисто, що підтверджується в реєстрі нотаріальних дій під №№1273,1274 (кримінальна справа т.1 а.с.116). Окрім того, складом злочину передбачено спричинення шкоди, але ТОВ «РІО» ніякої шкоди спричинено не було, а твердження заявника про те, що була спричинена шкода його матері є безпідставною, оскільки відповідно до п.3.2 ст.3 Статуту ТОВ «РІО», ч.1 ст.12 Закону України «Про господарські товариства» (в редакції, що діяла на момент виникнення спору) саме товариство є власником майна, придбаного в ході діяльності чи переданого йому засновниками та учасниками у власність, а не окремі його засновники (учасники). Продаж приміщень здійснювався повноважною на те особою, гроші за продаж надійшли на рахунок підприємства, що вказує на відсутність спричинення шкоди, а на час порушення кримінальної справи взагалі не було доказу про настання шкоди. Таким чином, приводи та підстави для порушення кримінальної справи - відсутні.
Постановою Київського районного суду м.Харкова від 29.01.2013 скаргу ОСОБА_4 задоволено, скасовано постанову прокурора м.Харкова про порушення кримінальної справи від 12.04.2002 за ч.4 ст.191 КК України, порушену за фактом заволодіння майном ТОВ "РІО" в значних розмірах шляхом зловживання посадовою особою службовим становищем (а.с.42).
Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 26.01.2015 постанову Київського районного суду м.Харкова від 29.01.2013 про задоволення скарги ОСОБА_4 та скасування постанови прокурора м.Харкова про порушення кримінальної справи від 12 квітня 2002 року за ч.4 ст.191 КК України скасовано, а справу за скаргою ОСОБА_4 направлено до суду першої інстанції для нового судового розгляду в іншому складі суду (а.с.81-85).
У судовому засіданні ОСОБА_4 доводи скарги підтримав у повному обсязі, додатково, посилаючись на ч.3 ст. 62 Конституції України, рішенні Конституційного Суду України №12-рп/2011 від 20.10.2011р. по справі №1-31/2011, вказав, що визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.
Прокурор проти задоволення скарги заперечував, вказуючи, що для порушення кримінальної справи було достатньо приводів і підстав.
Зацікавлена особа ОСОБА_5 проти задоволення скарги заперечував та зазначив, що протоколи загальних зборів засновників ТОВ «РІО», на яких ніби то було прийнято рішення про продаж нежилих приміщень, належних ТОВ «РІО» та виведення ОСОБА_7 зі складу засновників є підробними, ОСОБА_7 на вказаних зборах присутньою не була, заяву про вихід її із складу засновників не підписувала.
Дослідивши матеріали, на підставі яких було порушено кримінальну справу, заслухавши пояснення заявника ОСОБА_4 , зацікавленої особи ОСОБА_5 , думку прокурора, суд приходить до наступного.
Згідно ст.236-8 КПК України (в редакції 1960р.), при розгляді скарги на постанову про порушення кримінальної справи, суд перевіряє наявність приводів та підстав для винесення відповідної постанови, законність джерел отримання даних, які стали підставою для винесення постанови про порушення справи.
У відповідності до п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про деякі питання, що виникають під час розгляду судами України скарг на постанови органів дізнання, слідчого, прокурора про порушення кримінальної справи" від 04.06.2010 року № 6, розглядаючи скаргу на постанову про порушення кримінальної справи, суддя повинен перевірити: чи були наявними на час порушення справи передбачені частиною першою статті 94 КПК приводи; чи мала особа, яка порушила справу, достатньо даних, що вказували на наявність ознак злочину (частина друга статті 94 КПК), законність джерел отримання цих даних; чи компетентна особа прийняла рішення про порушення кримінальної справи і чи було додержано нею встановлений для цього порядок (стаття 98 КПК).
Постановою прокурора м.Харкова старшого радника юстиції ОСОБА_8 від 12 квітня 2002 року порушено кримінальну справу за ч.4 ст.191 КК України за фактом заволодіння майном ТОВ «РІО» у великих розмірах шляхом зловживання посадовою особою службовим становищем та порушено кримінальну справу за ч.2 ст.364 КК України відносно приватного нотаріуса ОСОБА_9 за фактом зловживання нею посадовими обов`язками (т.1 а.с.1-2 тут і далі матеріалів, що стали підставою для порушення кримінальної справи №17020071).
Приводом до порушення кримінальної справи за фактом заволодіння майном ТОВ «РІО» у великих розмірах шляхом зловживання посадовою особою службовим становищем за ч.4 ст.191 КК України, стала заява ОСОБА_7 , зареєстрована в прокуратурі м.Харкова 21.03.2002р. за №834/02, у якій ОСОБА_7 просила притягнути до кримінальної відповідальності ОСОБА_4 і його дружину ОСОБА_6 , які в період 2001 року вчинили злочини, шляхом підробки її підпису підготували, а потім завірили сфабриковані документи щодо її виходу із складу засновників товариства та незаконно заволоділи часткою її майна (т.1 а.с.7-10).
Згідно статуту ТОВ «РІО» від 21.10.1999 року і змінами до нього від 09.12.1999 року учасниками ТОВ «РІО» були ОСОБА_7 і ОСОБА_6 (т.1 а.с.19-28,29-34).
Під час дослідчої перевірки ОСОБА_4 пояснив, що ОСОБА_7 звернулась з пропозицією про виведення її зі складу засновників з виплатою їй грошової компенсації. Відповідно до нотаріально посвідченої заяви ОСОБА_7 , яка була адресована загальним зборам ТОВ «РІО» було оформлено її вихід з складу засновників та оформлено відповідний протокол загальних зборів засновників (т.1 а.с.63-66,67).
Проте, на час порушення кримінальної справи даних щодо витребування відповідної заяви ОСОБА_7 - в матеріалах дослідчої перевірки не міститься.
В матеріалах, що стали підставою для порушення кримінальної справи, міститься супровідний лист старшого помічника прокурора м. Харкова ОСОБА_10 від 27.03.2002 №834/02 про направлення до НДЕКЦ при ГУ МВСУ в Харківській області для проведення почеркознавчої експертизи на вирішення якої поставлено питання: Чи виконана підпис від імені ОСОБА_7 ОСОБА_7 чи іншою особою у додатковій угоді від 14.09.2001р. до установчого договору ТОВ "РІО" від 19.10.1999 року, наступних документів: додаткову угоду (оригінал) від 14.09.2001 на 1-му арк.; експериментальні зразки підпису ОСОБА_7 на 5-ти арк.; вільні зразки підпису ОСОБА_7 ; статут ТОВ "РІО", установчий договір ТОВ "РІО". На вказаному супровідному листі міститься підпис заступника начальника відділу НДЕКЦ ОСОБА_11 про отримання зазначених документів та додатковий запис Слобідської про отримання додатково заяви Жовтобрюх від 21.03.2002 на 4-х арк. та пояснення Жовтобрюх на 6-ти арк (а.с.82).
Згідно довідки № 57 від 01.04.2002 НДЕКЦ при ГУМВС в Харківській області за результатами дослідження встановлено, що підпис від імені ОСОБА_7 в графі «підписи сторін» у додатковій угоді від 14.09.2001 до установчого договору ТОВ «РІО» від 19.10.1999 року виконано не ОСОБА_7 , а іншою особою з наслідуванням підпису ОСОБА_7 (а.с.83).
Однак, дані щодо процесуального оформлення та отримання вільних та експериментальних зразків підписів ОСОБА_7 , в матеріалах дослідчої перевірки відсутні. Тобто, даних щодо законності джерел отримання цих даних в матеріалах перевірки, які стали підставами для порушення кримінальної справи не міститься.
З огляду на вищевикладене, аналізуючи надані суду матеріали, які стали підставами для порушення кримінальної справи в їх сукупності, з урахуванням законності їх походження й залучення до матеріалів перевірки, суд прийшов до висновку, що постанова про порушення кримінальної справи за ч.4 ст.191 КК України за фактом заволодіння майном ТОВ «РІО» у великих розмірах шляхом зловживання посадовою особою службовим становищем від 12 квітня 2002 року, підлягає скасуванню.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 94, 97, 98, 236-7, 236-8 КПК України (в редакції 1960р.), суд, -
Скаргу ОСОБА_4 , зацікавлена особа ОСОБА_5 на постанову прокурора м. Харкова від 12 квітня 2002 року про порушення кримінальної справи за ч. 4 ст. 191 КК України задовольнити.
Постанову прокурора м.Харкова старшого радника юстиції ОСОБА_8 від 12 квітня 2002 року про порушення кримінальної справи за ч.4 ст.191 КК України за фактом заволодіння майном ТОВ «РІО» у великих розмірах шляхом зловживання посадовою особою службовим становищем - скасувати.
Матеріали кримінальної справи №17020071 повернути до прокуратури міста Харкова.
На постанову протягом семи діб з дня її винесення може бути подана апеляція до апеляційного суду Харківської області через Київський районний суд м. Харкова.
Суддя ОСОБА_1