Номер провадження:1-кп/521/639/14
УХВАЛА

17 червня 2015 року.

Малиновський районний суд м. Одеси, у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

за участю захисників адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням:

- ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця смт. Путила Путильського району Чернівецької області, раніше не судимого, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 162 ч.2, 365 ч.2, 371 ч.2 КК України,

- ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 громадянина України, уродженця м. Ковеля Волинської області, раніше не судимого, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 162 ч.2, 365 ч.2, 371 ч.2 КК України.

суд,

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Малиновського районного суду м. Одеси знаходиться обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст 162 ч.2, 365 ч.2, 371 ч.2 КК України.

В підготовчому судовому засіданні захисники адвокати ОСОБА_5 та ОСОБА_4 подали письмове клопотання про повернення кримінального провадження прокурору, так як обвинувальний акт та доданий до нього реєстр матеріалів досудового розслідування не відповідають вимогам КПК України.

Обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_7 підтримали клопотання захисників.

Прокурор ОСОБА_8 ,тзаперечував проти задоволення клопотання та вважав можливим призначити кримінальне провадження до судового розгляду.

Вислухавши думки учасників кримінального провадження, дослідивши наявні матеріли справи колегія суддів приходить до висновку, що клопотання захисників адвокатів ОСОБА_5 та ОСОБА_4 підлягають задоволенню з наступних підстав.

Пункт 3 ч. 3 ст. 314 КПК України передбачає, що у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти таке рішення: повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

В порушення п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт містить фактичні обставини кримінальних правопорушень, правову кваліфікацію кримінальних правопорушень, але не містить формулювання обвинувачення.

Однак, Європейський суд з прав людини (далі - Суд) у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті пп. «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (див. рішення від 19 грудня 1989 р. у справі «Камасінскі проти Австрії», №9783/82, п.79). Крім того, Суд нагадує, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див.: рішення від 25 березня 1999 р. у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» (ВП), №25444/94, п. 52; рішення від 25 липня 2000 р. у справі «Матточіа проти Італії», №23969/94, п. 58; рішення від 20 квітня 2006 р. у справі «І.Н. та інші проти Австрії», №42780/98, п. 34).

Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (див. рішення від 1 березня 2001 р. у справі «Даллос проти Угорщини», № 29082/95, п. 47). Крім того, право бути проінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).

З урахуванням того, що в обвинувальному акті відсутнє формулювання обвинувачення в розумінні п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, а за правилами ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, суд приходить до висновку про наявність обставини, що перешкоджатиме судовому розгляду обвинувального акту щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Крім того, із обвинувального акту вбачається, що прокурор зазначаючи правову кваліфікацію інкримінованих обвинуваченим кримінальних правопорушень, заздалегідь, без вироку суду стверджує, що обвинувачені скоїли інкриміновані їм кримінальні правопорушення. При складанні обвинувального акту, з урахуванням положень ст. 17 КПК України, можливо вказувати тільки на те, що особи обвинувачуються у вчиненні певного кримінального правопорушення.

Таким чином, судом встановлено, що обвинувачення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 висунуте не було у встановленому законом порядку, оскільки воно, в супереч вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, не міститься в самому обвинувальному акті.

Більш того, вказівка в обвинувальному акті про те, що обвинувачені скоїли кримінальне правопорушення - є порушенням принципу презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини як засади кримінального провадження, передбаченої ст. 17 КПК України, яка випливає зі ст.ст. 62, 129 п. 3 Конституції України, п. 2 ст. 11 Загальної декларації прав людини Генеральної Асамблеї ООН від 10.12.1948 року, п. 2 ст. 14 Міжнародного пакту про громадські та політичні права Генеральної Асамблеї ООН від 18.12.1966 року, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року, за змістом яких кожна особа вважається невинуватою у вчиненні злочину (кримінального правопорушення) і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку шляхом прилюдного судо вого розгляду і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Крім того, в порушенні п.3 ч.2 ст. 291 КПК України в обвинувальному акті вказані відомості потерпілої: ОСОБА_9 , уродженка Республіки Грузія, тимчасово проживала АДРЕСА_3 , які не відповідають дійсності. Зазначена громадянка Грузії, за вказаною адресою перебувала тимчасово до лютого 2013 року, але не має постійного місця проживання.

За таких обставин суд позбавлений можливості викликати потерпілу у підготовче судове засідання, що може ускладнити судовий розгляд.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 109, 290, 291, 314, 369-372 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
Клопотання захисників адвокатів ОСОБА_5 та ОСОБА_4 про повернення обвинувального акту прокурору задовольнити.

Повернути прокурору обвинувальний акт, зі всіма додатками для усунення вказаних недоліків, за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 162 ч.2, 365 ч.2, 371 ч.2 КК України та ОСОБА_7 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 162 ч.2, 365 ч.2, 371 ч.2 КК України.

Ухвала може бути оскаржена через Малиновський районний суд м. Одеси до Апеляційного суду Одеської області на протязі 7 (сьомі) діб з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1