Справа № 362/3802/13-к
Провадження № 1-кп/362/241/13
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.10.2013 року
м.Васильків

Васильківський міськрайонний суд
Київської області в складі:

головуючого судді А. А. Бабіша

при секретарі Н. М. Яренко, І.В.
Стукаловій

з участю прокурора Л. А. Гетьман

обвинуваченого ОСОБА_1

захисника ОСОБА_2

потерпілої ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому
засіданні кримінальне провадження
внесеного в Єдиний реєстр досудових
розслідувань під № 0000100 від 09.04.13
за обвинуваченням ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця с. Маркова Волиця,
Попільнянського району, Житомирської
області, громадянина України, українця,
освіта вища, не працюючого,
перебуваючого в цивільному шлюбі,
маючого на утриманні 1 малолітню
дитину, проживаючого за адресою:
АДРЕСА_1, раніше не судимого, у вчиненні
кримінального правопорушення,
передбаченого ч. 2 ст. 286 Кк України,-

В С Т А Н О В И В :

09.04.2013 року близько 10 години 40
хвилин ОСОБА_1 в порушення вимог п.п.
2.3.а, 12.4, 18.1, 31.4.1а Правил дорожнього руху
України, маючи можливість виявити
несправності системи робочого гальма,
як перед виїздом та і під час руху
автомобіля при гальмуванні, допустив
керування технічно несправним
автомобілем «ВАЗ-2109», реєстраційний
номер НОМЕР_1, який застраховано в ПАТ
«Українська страхова компанія
«Гарант-Авто», рухаючись у лівій смузі
55км+700м автодороги «Київ-Одеса» в
напрямку м. Києва, проїжджаючи через с.
Ксаверівка Васильківського району
Київської області, із швидкістю
близько 72-76 км/год, що перевищує
дозволену в населених пунктах
швидкість руху транспортних засобів,
наближаючись до нерегульованого
пішохідного переходу, на якому
перебувають пішоходи, проявив
неуважність, не вжив заходів для
своєчасного зменшення швидкості аж до
зупинки транспортного засобу, щоб дати
дорогу пішоходам, не впорався з
керуванням, у зв'язку з чим скоїв наїзд
на пішохода ОСОБА_4, яка переходила
проїзну частину по пішохідному
переходу з права на ліво відносно
напрямку руху транспортних засобів.

Внаслідок ДТП, відповідно до
висновку СМЕ № 209 від 24.05.2013 року,
причиною смерті ОСОБА_4 стала поєднана
травма голови, тулуба та кінцівок з
забійною раною в лівій тімяній ділянці
голови, кровопідтоком в лівій
лобно-тімяній області, крововиливами в
м'які тканини голови, уламковим
вдавленим переломом кісток склепіння
черепа в правій тімяній області,
вогнищем забою тканин мозку в області
правої тімяної долі, крововиливом під
м'які оболонки головного мозку по всіх
його поверхнях, прямими переломами 3-4
ребер справа по задній під паховій
лінії і 5=6 ребер справа по передній під
паховій лінії, розривом лонного
з'єднання, множинними кровопідтоками
нижніх кінцівок, карманоподібним
відшаруванням м'яких тканин по
зовнішній поверхні середньої третини
лівої гомілки, уламковими переломами
обох кісток лівої гомілки в верхній
третині, що ускладнилися розвитком
травматичного шоку. Вказана поєднана
тупа травма кваліфікується, як тяжке
тілесне ушкодження, є безпосередньою
причиною смерті, виникла перед
настанням смерті ОСОБА_4, внаслідок
впливу у вказані ділянки тіла тупого
предмета (предметів). Найбільш
вірогідно, що в момент первинного
контакту ОСОБА_4 з рухомим транспортним
засобом, вона була повернута до
автомобіля лівою боковою поверхнею
тіла і знаходилася у вертикальному чи
близько до нього положенні.

Таким чином, порушення водієм
ОСОБА_1 вимог ПДР України:

п.2.3а, де вказано, що для
забезпечення безпеки дорожнього руху
водій зобов'язаний: а) перед виїздом
перевірити і забезпечити технічно
справний стан і комплектність
транспортного засобу, правильність
розміщення та кріплення вантажу;

п.12.4, де вказано, що у населених
пунктах рух транспортних засобів
дозволяється із швидкістю не більше 60
кмкод;

п.18.1, де вказано, що водій
транспортного засобу, що наближається
до нерегульованого пішохідного
переходу, на якому перебувають
пішоходи, повинен зменшити швидкість, а
вразі потреби зупинитися, щоб дати
дорогу пішоходам, для яких може бути
створена перешкода чи небезпека;

п.31.4.1а, де вказано, що
забороняється експлуатація
транспортних засобів згідно із
законодавством за наявності таких
технічних несправностей і
невідповідностей таким вимокам:
гальмові системи; змінено конструкцію
гальмових систем, застосовано
гальмівну рідину, вузли або окремі
деталі, що не передбачені для даної
моделі транспортного засобу або не
відповідають вимогам
підприємства-виробника Правил
дорожнього руху України, затверджених
Постановою Кабінету Міністрів України
№ 1306 від 10.10.01 та введених в дію з 01.01.02.
перебувають в причинному зв'язку з
виникненням дорожньо-транспортної
пригоди та наслідками у вигляді смерті
ОСОБА_4.

Допитаний в судовому засіданні
обвинувачений ОСОБА_1 винним себе у
вчиненні кримінального
правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286
КК України визнав повністю та показав,
що 09.04.2013 року він рухався по
автодорозі «Київ-Одеса» на автомобілі
ВАЗ 21099 д/н НОМЕР_1, що належить його
батьку, їхав один, без пасажирів.
Близько 10 год. 40 хв, проїжджаючи с.
Ксаверівка, він рухався в лівій смузі
руху, майже паралельно з ним рухався
автомобіль блакитного кольору, номер
і марку якого він не пам'ятає, який
постійно його випереджав. Таким чином,
під'їжджаючи до одного з пішохідних
переходів він помітив, що авто, яке
рухається у правій смузі раптом
зменшив швидкість. Тоді він побачив на
пішохідному переході жінку похилого
віку, вона була на межі лівої і правої
смуги руху в напрямку Києва. Коли він
побачив її, то почав гальмувати, але
відстань була десь близько 50 м., але
застосування гальм не допомагало. Він
їхав зі швидкістю близько 75 км/год.
Наїзд відбувся правою передньою
частиною автомобіля. Вона йшла з права
на ліво. Після зіткнення авто проїхало
ще біля 7 м від пішохідного переходу.
Після того, як авто зупинилося, він
вискочив з автомобіля, викликав швидку
допомогу і міліцію. Швидка приїхала не
раніше, ніж через 20 хв.. Потерпіла
знаходилась на проїздній частині. Він
дуже жалкує, що так сталося і просить
вибачення перед родичами загиблої.
Перед виїздом він не бачив і не
відчував ніяких несправностей
гальмівної системи. На цьому авто він
їздив весь час десь 1 раз на тиждень.

Про те, що гальмівна система на цьому
автомобілі не в порядку він дізнався
після проведення експертизи. Від
переднього колеса до пішохідного
переходу, коли авто зупинилось за
переходом, відстань становить 9 метрів.
У вчиненому щиро розкаявся, просив
вибачення перед потерпілою, пояснюючи,
що не мав наміру вчинити злочин.
Моральну шкоду він визнає на суму 60 000
грн., вважає, що матеріальну шкоду вже
сплатив, оскільки його батько на
поховання загиблої дав 5000 грн., а
також сплатили потерпілій 20000 грн., а
09.10.2013 року перерахував потерпілій
ще 2 000 грн.

Потерпіла ОСОБА_3 в судовому засіданні
показала, що 09.04.2013 року вона була на
роботі в школі с. Ксаверівка, одна з
учениць повідомила, що сталося ДТП. Не
далеко від пішохідного переходу у
лівій полосі руху лежала її мама,
вона дихала, була вся у крові. Спочатку
приїхала міліція, а потім швидка
допомога. Обвинувачений сказав, що у
нього не справні гальма. Її матір
забрали з місяця ДТП, коли вона ще була
жива, а коли її занесли в лікарню, вона
померла. 20000грн. вона отримала в
рахунок часткового відшкодування
моральної та матеріальної шкоди, а
потім 5000 грн. вона отримала від батька
обвинуваченого на похорони мами. Коли
її чоловік тяжко захворів - її покійна
мама давала гроші на операцію,
допомагала коштами на навчання сина,
тобто загибла при житті матеріально
допомагала її сімї. Стосовно витрат
на поховання потерпіла показала, що
вона купували за свої кошти вінки від
всієї родини (тітки, племінників).
Вважає, що Страхова компанія ОСОБА_1
має сплатити їй 100000 грн. компенсації.
Вона визнає, що 25000 грн. отримала від
обвинуваченого. Показала, що при
поданні позовної заяви, вона забула за
рахунки, які подала до суду, бо в
позові зазначено що її покійна
надавала кошти на лікування її
чоловіка, давала кошти на навчання
сина. По накладних на витрати,
пов'язані з похованням матері, розмір
витрат становить 38000 грн. ОСОБА_2
наданих чеків матеріальна шкода
складається з витрат на поховання,
морг, авто на доставку тіла, музика,
одяг (чеків потерпіла не брала). По чеку
№5 від 13.07.2013 року вона все заплатила.

Свідок ОСОБА_6 суду показала, що
ранньою весною 09.04.2013 року близько 10
години він перебував на подвір'ї
своєї дружини в с. Ксаверівка. Почувши
скрегіт, він вийшов на дорогу і побачив,
що збираються автомобілі. Він побачив
тормозний шлях метрів 20, що попереду
пішохідного переходу лежачу жінку.
Він підійшов до хлопця, який вчинив ДТП,
і сказав що він літає. Жінка, яка лежала
на дорозі, була ще жива. Він впізнав цю
жінку, бо вона приживає десь за 300 м. від
його двору. Він не дивився на
пошкодження на авто, і не знає як вона
переходила дорогу. Він думає, що він
зловив гаву, а водій сказав, що
несправні гальма автомобіля. Сам
момент зіткнення він не бачив. Чим
займалась жінка, що потрапила в ДТП,
він не знає.

Свідок ОСОБА_7 суду показав, що 09.04.2013
року після 10 год. ранку він їхав біля
траси і почув хлопок, повернувся і
побачив людину у повітрі, яка впала за 5
метрів перед машиною Жигуль 99 моделі ,
колір він не пам'ятає. До місця ДТП він
не підходив. Авто, що збило жінку,
стояло за «зеброю» з правої сторони.
Сам він був на відстані 20-25 метрів від
місця ДТП. Загиблу він знав, бо працює
охоронцем у школі. Вінків на її
похороні було не багато. Він знає, що
загибла дарувала вишиванки, а щоб
продавала їх - йому не відомо.

Вина обвинуваченого ОСОБА_1 у
вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.
286 КК України, підтверджується
документами кримінального
провадження, які є в матеріалах
кримінального провадження, а саме:

- протоколом огляду місця
дорожньо-транспортної пригоди від
09.04.2013 року, схемою та фото таблицею до
нього (а.с.6-13 т.1)

- протоколом огляду транспортного
засобу, а саме автомобіля марки ВАЗ 210909
д/н НОМЕР_1 (а.с.14 т.1);

- копією свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу та посвідченням
водія, виданого на ім'я ОСОБА_1 (а.с.17);

- копією полісу3 обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів на ім'я ОСОБА_8
від 27.08.2012 року (а.с.18);

- висновком щодо результатів
виявлення стану алкогольного
сп'яніння, за результатами якого ознак
сп'яніння у ОСОБА_1 не виявлено (а.с.19);

- позовною заявою з додатками
потерпілої ОСОБА_3 (а.с.24-31)

- висновком експерта №209 від
29.04.2013 року, відповідно до якого
причиною смерті ОСОБА_4 стала поєднана
травма голови, тулуба та кінцівок з
забійною раною в лівій тімяній ділянці
голови, кровопідтоком в лівій
лобно-тімяній області, крововиливами в
м'які тканини голови, уламковим
вдавленим переломом кісток склепіння
черепа в правій тімяній області,
вогнищем забою тканин мозку в області
правої тімяної долі, крововиливом під
м'які оболонки головного мозку по всіх
його поверхнях, прямими переломами 3-4
ребер справа по задній під паховій
лінії і 5=6 ребер справа по передній під
паховій лінії, розривом лонного
з'єднання, множинними кровопідтоками
нижніх кінцівок, карманоподібним
відшаруванням м'яких тканин по
зовнішній поверхні середньої третини
лівої гомілки, уламковими переломами
обох кісток лівої гомілки в верхній
третині, що ускладнилися розвитком
травматичного шоку. Вказана поєднана
тупа травма кваліфікується, як тяжке
тілесне ушкодження, є безпосередньою
причиною смерті, виникла перед
настанням смерті ОСОБА_4, внаслідок
впливу у вказані ділянки тіла тупого
предмета (предметів). Найбільш
вірогідно, що в момент первинного
контакту ОСОБА_4 з рухомим транспортним
засобом, вона була повернута до
автомобіля лівою боковою поверхнею
тіла і знаходилася у вертикальному чи
близько до нього положенні (а.с.45-46);

- висновком експерта №284А від
22.05.2013 року та ілюстраційною таблицею
до нього, відповідно до якого
встановлено, що рульове керування
автомобіля «ВАЗ 21099 д.н.з. НОМЕР_1, на
момент огляду, знаходиться в
працездатному стані. Несправносте, що
могли б викликати погіршення або
відмову в роботі рульового керування
перед ДТП, не виявлено. Система
робочого гальма автомобіля «ВАЗ-21099»
д.н.з. НОМЕР_1, на момент огляду
знаходиться в технічно несправному
стані, із-за несправності
(заклинювання) гальмівного циліндру
гальмівного механізму заднього
правого колеса, та несправності
(заклинення) регулятора тиску приводу
гальмівних механізмів задніх коліс.
Дані несправності виникли до ДТП, та
водій мав можливість їх виявити як
перед виїздом так і під час руху
автомобіля при гальмуванні. Інших
несправностей, що могли б викликати
погіршення або відмову в роботі
системи робочого гальма перед ДТП, не
виявлено. Елементи підвіски
автомобіля «ВАЗ 21099» д.н.з. НОМЕР_1 на
момент огляду , знаходяться в
працездатному стані. Несправностей, що
могли б викликати зміну курсової
стійкості транспортного засобу перед
подією, не виявлено (а.с.54-60).

- Протоколом проведення слідчого
експерименту від 18.06.2013 року (а.с.61-63)

- Висновком експерта №413А від
25.06.2013 року , згідно з яким швидкість
руху автомобіля «ВАЗ-21099» д.н.з. НОМЕР_1,
яка відповідає залишеним слідам на
місці пригоди становила близько 72-76
км/год. за даних дорожніх обставин, з
технічної точки зору, водій автомобіля
«ВАЗ-21099» д.н.з. НОМЕР_1, повинен був
діяти відповідно до вимог пунктів 18.1,
12.4, та 31.4.1 а) Правил дорожнього руху. В
даній дорожній ситуації водій
автомобіля «ВАЗ 21099» д.н.з. НОМЕР_1,
рухаючись із допустимою швидкістю
руху в населених пунктах 60 км/год, як на
технічно справному автомобілі так і на
технічно несправному автомобілі
(гальмують лише передні колеса) - мав
технічну можливість уникнути наїзду на
пішохода шляхом застосування
термінового гальмування в момент
виникнення небезпеки для його руху.
(а.с.69-71).

- переглянутим в судовому
засіданні CD диском, містить запис
відображення місця події від 09.04.2013
року.

Враховуючи вище вказане, суд
приходить до висновку про повну
доведеність вини ОСОБА_1 в порушенні
правил безпеки дорожнього руху та
експлуатації транспорту особою, яка
керує транспортним засобом, що
спричинили смерть потерпілого а його
дії правильно кваліфіковані за ч. 2 ст.
286 КК України.

Потерпілою ОСОБА_3 до обвинуваченого
та УСК «Гарант-авто» заявлено
цивільний позов , в якому розмір
заподіяної їй моральної та
матеріальної шкоди визначила в
розмірі 250 000 грн., яку просила стягнути
з ОСОБА_1 та при цьому зазначила, що
моральну шкоду вона визначила в
розмірі 47600 грн. В судовому засіданні
ОСОБА_3 уточнила свої позовні вимоги,
просила стягнути із Української
страхової компанії «Гарант-авто» 100000
грн., а решту - з обвинуваченого ОСОБА_1.

Представник УСК «Гаран-авто» в судове
засідання не з'явився, надіславши
заперечення на позовну заяву, згідно
якого просить відмовити у задоволенні
позову, та заяву про розгляд даного
позову у його відсутності,

Обвинувачений ОСОБА_1 визнав завдану
потерпілій моральну шкоду в розмірі
більшому, ніж заявила потерпіла, а
саме на суму 60000 грн., зобов'язався її
виплатити, вже почав їй сплачувати,
переказавши 09.10.2013 року потерпілій 2000
грн. в рахунок відшкодування моральної
шкоди.

Що стосується матеріальної шкоди, то
він вважає, що він вже виплатив їй
вказану шкоду , оскільки вже сплатив
25000 грн.

Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа,
якій завдано збитків у результаті
порушення її цивільного права, має
право на їх відшкодування.

Відповідно до положень ст. 23 ЦК України,
особа має право на відшкодування
моральної шкоди, яка полягає, зокрема, у
фізичному болю та стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я; душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
протиправною поведінкою щодо неї.

Згідно із ст. 1167 ЦК України моральна
шкода, завдана фізичній або юридичній
особі неправомірними рішеннями, діями
чи бездіяльністю відшкодовується
особою, яка її завдала, за наявності її
вини, крім випадків, встановлених
частиною другою цієї статті, а саме:
моральна шкода відшкодовується
незалежно від вини фізичної або
юридичної особи, яка її завдала, якщо
шкоди завдано каліцтвом, іншим
ушкодженням здоров'я або смертю
фізичної особи внаслідок дії джерела
підвищеної небезпеки.

Частина 2 ст. 1168 ЦК України передбачає,
що моральна шкода, завдана смертю
фізичної особи, відшкодовується її
чоловікові (дружині), батькам
(усиновлювачам), дітям (усиновленим), а
також особам, які проживали з нею
однією сім'єю.

Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України,
шкода, завдана джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою, яка
на відповідній правовій
підставі(право власності, інше речове
право, договір підряду, оренди тощо)
володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або
утримання якого створює підвищену
небезпеку.

В судовому засіданні потерпіла надала
суду товарний чек №5 від 13.07.2013 року,
згідно з яким вартість гробу
становить - 680 грн., вінки в кількості 10
шт. на суму 2550 грн., платки в кількості60
шт. на загальну суму 1080 грн., хрест в
кількості 1 шт. вартістю 280 грн.,
покривало в кількості 1 шт. вартістю 60
грн., прохідна вартістю 8 грн.,свічки в
кількості 20 шт. на загальну суму 20 грн.,
полотенце вартістю 25 грн., вінки в
кількості 6 шт. вартістю 295 грн. на
загальну суму 1770 грн., вінки в
кількості 6 шт. вартістю 90 грн. на
загальну суму 540 грн. Загальна
вартість всіх товарів зазначена в
розмірі 6241 грн., хоча при підрахунку
зазначених сум, судом було
встановлено, що загальна вартість
всіх товарів по даному чеку складає 7053
грн.

Крім цього, потерпілою надано
рахунок 394 від 11.04.2013 року про вартість
обіду на похорон в розмірі 5600 грн.
без зазначення меню та кількості осіб,
накладна 436 від 19.05.2013 року про вартість
поминального обіду на 40 днів на 25
осіб в розмірі 2250 грн. без зазначення
меню, накладною №405 від 17.04.2013 р. про
вартість поминального обіду на 9 днів
на 30 осіб в розмірі 2700 грн. Таким
чином зазначені витрати на поховання
складають 16791 грн.

Також потерпілою ОСОБА_3 надано
накладну №5 від 12.07.2013 року, відповідно
до якої ОСОБА_3 зробила предоплату на
виготовлення пам'ятника в розмірі 22000
гривень, повна вартість якого після
його виготовлення має складати 50000-55000
грн.

Разом з тим, відповідно до п. 24 ППВС
України №6 від 27.03.1992 року «Про практику
розгляду судами цивільних справ за
позовами про відшкодування шкоди»
зазначено, що відповідно до ст.459 ЦК у
випадку випадку смерті потерпілого
організація або громадянин,
відповідальні за заподіяння шкоди,
зобов'язані відшкодувати витрати на
поховання (в

тому числі на ритуальні послуги і
обряди) тій особі, яка понесла

ці витрати. Тому вимоги про стягнення
витрат на поховання можуть

пред'являтись як особами, що мають
право на відшкодування шкоди у

зв'язку зі смертю годувальника, так і
сторонніми до потерпілого громадянами
і організаціями, що фактично понесли
ці витрати. Витрати на виготовлення
пам'ятників і огорож визначаються,
виходячи з їх фактичної вартості, але
не вище граничної вартості стандартних
пам'ятників і огорож в даній
місцевості.

Так, гранична вартість виготовлення
та встановлення пам'ятника в
Київській області складає 3000 грн. -
відповідно до Постанови Правління
фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України та
додатку до нього №45 від 03.10.2008 року.

За таких обставин, загальна сума
матеріального відшкодування на
підставі наданих потерпілою належних
доказів становить 16791 грн. витрат на
поховання, а також 3000 грн. на
виготовлення та встановлення
пам'ятника, а всього становить 19791 грн.,
тому підлягає стягненню з
обвинуваченого ОСОБА_1

Крім цього потерпілою надано
фіскальний чек від 18.04.2013 року за
придбання ліків на загальну суму 3235,
25 грн., який, за показами потерпілої,
вона надала для підтвердження витрат
на ліки її хворому чоловіку.

Однак, зазначені витрати використані
для чоловіка потерпілої, ніяким
чином не стосуються заподіяного
ОСОБА_1 кримінального правопорушення,
а тому не підлягають стягненню з
нього.

Враховуючи глибину душевних та
фізичних страждань, яких зазнала
потерпіла у зв'язку зі смертю матері,
враховуючи вимоги розумності та
справедливості, а також думку самого
обвинуваченого, який сам визначив
моральну шкоду в розмірі більшому, ніж
заявила потерпіла в розмірі 47600 грн., а
саме на суму 60000 грн., суд приходить до
висновку, що позовна вимога щодо
стягнення з обвинуваченого на користь
ОСОБА_3 моральної шкоди підлягає
задоволенню на зазначену
обвинуваченим суму - 60000 грн.

Однак, враховуючи, що обвинуваченим
вже сплачено потерпілій 27000 грн,. з
яких 19791 грн. суд звертає на
відшкодування матеріальної шкоди, а
тому 7209 грн. зараховує в рахунок
погашення моральної шкоди, у зв'язку з
чим до стягнення підлягає сума в
розмірі 52791 грн.

Разом з тим, суд вважає за необхідне
залишити цивільний позов ОСОБА_3 в
частині стягнення страхового
відшкодування з Української страхової
компанії «Гарант-авто» без розгляду,
оскільки, відповідно до абзацу 2 п. 5
Постанови Пленуму Верховного Суду
України «Про практику застосування
судами України законодавства про
відшкодування матеріальної шкоди,
заподіяної злочином, і стягнення
безпідставно нажитого майна» № 3 від
31.03.89 р. не підлягають розгляду в
кримінальній справі позови за вимогами
про відшкодування матеріальної шкоди,
що не випливають з пред'явленого
обвинувачення. Обов'язки про
відшкодування заподіяної шкоди
страховиком випливають не з фабули
пред'явленого і доведеного
обвинувачення ОСОБА_1 а із обов'язків
Українська страхова компанія
«Гарант-авто» по договору страхування
цивільно-правової відповідальності.
Дані договірні відносини визначаються
спеціальним Законом України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», згідно з яким передбачено
порядок звернення з вимогами про
відшкодування шкоди і умови такого
відшкодування.

У зв'язку з цим, цивільний позов
потерпілої ОСОБА_3 до СК
«ПАТ»Українська страхова компанія
«Гарант-авто» підлягає розгляду в
порядку цивільного судочинства і
враховуючи вище викладене, суд залишає
його без розгляду.

Визнаючи винним обвинуваченого ОСОБА_1
і обираючи йому міру покарання, суд
враховує характер і ступінь тяжкості
вчиненого ним злочину, що відноситься,
відповідно до ст. 12 КК України, до
необережних тяжких злочинів, також
повною мірою вивчена особа
обвинуваченого: відповідно до вимоги
ГІБ МВС України ОСОБА_1 раніше не
судимий (а.с.78 т.1), на обліку в лікаря
нарколога та психіатра не перебуває
(а.с. 79 т.1), характеризується посередньо
(а.с. 80 т.1), має малолітню дитину 2012 року
народження.

Судом, відповідно до ст. 66 КК
України, обставинами, що пом'якшують
відповідальність обвинуваченого
ОСОБА_1 встановлено активне сприяння
розкриттю злочину, щире каяття,
часткове відшкодування заподіяної
шкоди.

Обставиною, що обтяжує
відповідальність обвинуваченого
ОСОБА_1, відповідно до ст. 67 КК України,
судом не встановлено.

Підстав для застосування
відносно обвинуваченого ОСОБА_1
положень ст. 69 КК України судом не
вбачається.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України,
покарання має на меті не тільки кару, а
й виправлення засудженого, а також
запобігання вчиненню нових злочинів,
як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України,
особі, яка вчинила злочин, має бути
призначене покарання, необхідне й
достатнє для її виправлення та
попередження нових злочинів.

Беручи до уваги те, що особі, яка
вчинила злочин, має бути призначене
покарання необхідне й достатнє для її
виправлення та попередження нових
злочинів, одночасно враховуючи
посередню характеристику на ОСОБА_1 за
місцем його проживання, те, що він
раніше не притягувався до кримінальної
відповідальності, має на утриманні
малолітню дитину, його щире каяття та
вибачення перед потерпілою, часткове
відшкодування заподіяної шкоди,
вважає за можливе призначити ОСОБА_1
покарання в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК
України у виді позбавлення волі з
позбавленням права керувати
транспортними засобами на певний
термін, однак із застосуванням ст. 75, 76
КК України, оскільки таке покарання
буде відповідати вище зазначеним
вимогам закону та особі винного.

Керуючись ст. ст. 369-371, 373-374 КПК
України, суд, -

ЗАСУДИВ:

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні
злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК
України, і призначити йому покарання у
виді позбавлення волі на строк 5 (п'ять)
роки з позбавленням права керування
транспортними засобами терміном на
строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України
звільнити ОСОБА_1 від відбування
призначеного основного покарання,
встановивши йому іспитовий термін
тривалістю 3 (три) роки.

На підставі ст. 76 КК України
покласти на ОСОБА_1 обов'язки:
повідомляти органи
кримінально-виконавчої інспекції про
зміну місця проживання та періодично
з'являтися на реєстрацію.

Строк відбуття покарання ОСОБА_1
обчислювати з дати ухвалення вироку.

Цивільний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 у
відшкодування заподіяної моральної
шкоди грошову суму у розмірі 52791 грн.
(п'ятдесят дві тисячі сімсот
дев'яносто одна) грн. 00 коп.

Позовні вимоги ОСОБА_3 щодо стягнення з
«ПАТ» Українська страхова компанія
«Гарант-авто» страхового
відшкодування залишити без розгляду.

В іншій частині позовних вимог -
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на рахунок
держави витрати на проведення НДКЕЦ
МВС України судово-автотехнічної
експертизи технічного стану
транспортного засобу та
судово-автотехнічної експертизи з
дослідження обставин і механізму ДТП в
сумі 2006 (дві тисячі шість) грн.

Вирок набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржено протягом 30
днів з дня його проголошення до
Апеляційного суду Київської області.

Копію вироку після його проголошення
вручити засудженому, потерпілій та
прокурору.

Учасники судового розгляду мають право
отримати в суді копію вироку.

Суддя
А.А. Бабіш