ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2007
року Тетіївський районний суд Київської області в складі:

головуючого
судді Лісовенко П.І.

при
секретарі Ковальчук
В.А.

з участю
прокурора Кандзюби О.В.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.
Тетієві кримінальну справу про обвинувачення:

ОСОБА_1ІНФОРМАЦІЯ_2року
народження, уродженця та жителя с.Високе,Тетіївського району Київської області,
українця, громадянина України, б/п, освіта неповна середня, не одруженого, не
працюючого,військовозобов»язаного,в силу ст.89 КК України не судимого, в
скоєнні злочину,що передбачає відповідальність за ст.164 ч.1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до рішення Тетіївського районного суду №2-131 від 12.03.2003 року ОСОБА_1. зобов'язаний
сплачувати аліменти на користь Тетіївського будинку „Надія"на утримання
свого сина ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1року
народження в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку і до його
повноліття,але ОСОБА_1.злісно
ухиляється від сплати аліментів і має заборгованість станом на 19.10.2006 року в сумі 1403 грн.41 коп..

Допитаний в судовому засіданні підсудній ОСОБА_1.вину свою в інкримінованому
йому злочині визнав повністю і пояснив,що в силу різних причин він довгий час
не працював,в зв"язку з чим виникла заборгованість по аліментах,просить не
обмежувати його волі та зобов'язується найближчим часом погасити повністю
заборгованість по аліментах.

Крім повного визнання своєї вини самим підсуднім його
вина знайшла своє підтвердження зібраними по справі доказами,зокрема показами в
суді представника Тетіївського дитячого будинку „Надія" Кінзерського
Р.В.,який підтвердив,що ОСОБА_1ластково
погасив заборгованість по аліментах,яка виникла у нього раніше,просить не
обмежувати його волі.

У відповідності до ст..299
КПК України,за згодою учасників процесу,судом визнано недоцільним дослідження
доказів по справі,відносно тих фактичних обставин справи,які ніким не
оспорюються.

Таким чином,аналізуючи зібрані по справі та досліджені в
суді докази,суд вважає,що вина підсудного ОСОБА_1. в
скоєнні злочину передбаченого ст..
164 ч.1 КК України органами досудового слідства доведена і знайшла своє
підтвердження в суді і його дії суд кваліфікує за ст.164 ч.1 КК України так як
він скоїв злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на
утримання дітей (аліментів).

Вирішуючи питання про міру покарання для підсудного ОСОБА_1. суд враховує
характер і ступінь супільної небезпечності вчиненого злочину,особу винного,який
позитивно характеризується за місцем проживання,що тяжких наслідків від
скоєного не наступило.

Враховуючи всі обставини по справі суд вважає,що виправлення та
перевиховання підсудного ОСОБА_1.
можливе в умовах не пов"язаних з ізоляцією від суспільства з

2

приміненням ст. 75 КК України
звільнивши його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком
один рік.

Керуючись
ст.321-323,324;341-343 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1за
ст.164 ч.1 КК України до одного року обмеження волі.

Примінити до ОСОБА_1ст.75 КК
України і звільнити його від відбування даного покарання з випробуванням і
іспитовим строком один рік.

В силу ст. 76 КК
України покласти на ОСОБА_1обов'язки
повідомляти органи кримінально виконавчої системи про зміну місця проживання,
роботи, та періодично з'являтись для реєстрації в органи кримінально-виконавчої
системи.

Строк відбуття покарання
обчислювати з моменту звернення вироку до виконання.

Міру запобіжного заходу -
підписку про невиїзд, залишити до вступу вироку в законну силу.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Київської області протягом 15 діб,а засудженим
ОСОБА_1 в цей же
строк після вручення йому копії вироку.