У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р
А Ї Н И

Колегія суддів Судової палати у кримінальних
справах

Верховного Суду України

у складі:

головуючого-судді

Кармазіна Ю,М.,

суддів

Глоса Л.Ф. і Вус С.М.,

за участю прокурора

Саленка І.В.,

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві 9 вересня 2008 року кримінальну
справу за касаційним поданням заступника
прокурора Полтавської області на вирок Семенівського районного суду Полтавської
області від 29 листопада 2007 року щодо ОСОБА_1,

встановила:

цим вироком

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженця с. Глинне Рокитнівського
району Рівненської області, жителя
с. Очеретувате
Семенівського району Полтавської області, раніше судимого 06.11.2003 року за ч.
2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі зі звільненням
від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки.
Постановою Семенівського районного суду Полтавської області від 14.12.2004 року
його направлено для відбування покарання в місця позбавлення волі на строк 3
роки,

засуджено за ст. 395 КК України до покарання у виді
арешту на строк 3 місяці та із застосуванням
ст. 69 КК України до сплати штрафу у розмірі 510 грн.

У апеляційному порядку вирок щодо ОСОБА_1 не
переглядався.

Згідно з вироком суду ОСОБА_1
засуджено за те, що він з метою ухилення від адміністративного нагляду, встановленого щодо нього
постановою Семенівського районного суду Полтавської області від 06.04.2007 року
терміном один рік з встановленням обмежень у виді заборони перебувати поза
межами свого житла з 23 години до 5 години ранку наступного дня, не виїжджати
за межі Семенівського району Полтавської області на постійне проживання без
дозволу органу кримінально-виконавчої системи та у визначені дні з'являтись на
реєстрацію в ці органи, без поважних
причин порушив ці
правила і з 25 червня 2007 по 16
жовтня 2007 року самовільно залишив місце свого проживання.

У касаційному поданні прокурор, не оспорюючи висновків суду про доведеність
винуватості засудженого та кваліфікацію його дій, просить вирок скасувати у зв'язку з істотним порушенням
кримінально - процесуального закону та невідповідністю призначеного покарання
ступеню тяжкості злочину та особі засудженого через м'якість, а справу
направити на новий судовий розгляд. Свою вимогу обґрунтовує тим, що суд за
вчинення одного злочину призначив ОСОБА_1 два види покарання у виді арешту та
штрафу. Крім того, вважає, що суд безпідставно застосував ст. 69 КК України,
оскільки не урахував, що засуджений
неодноразово притягався до кримінальної
відповідальності, а після звільнення з місць позбавлення волі тричі - до адміністративної відповідальності
протягом 2007року, не працював, негативно характеризувався за місцем
проживання.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду
України, пояснення прокурора Саленка І.В. на підтримання касаційного подання,
перевіривши матеріали справи та обговоривши наведені у поданні доводи, колегія
суддів вважає, що воно підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.4 ст.52 КК
України за один злочин може бути призначено лише одне основне покарання,
передбачене в санкції статті Особливої частини цього Кодексу.

В порушення вимог цього закону, суд, прийшовши
до висновку про можливість, на підставі ст. 69 КК України, перейти до іншого, більш м'якого виду основного покарання, не
зазначеного у санкції ст. 395 КК України, призначив за вчинення засудженим
одного злочину два основних покарання - у виді арешту та до сплати штрафу.

Тобто суд неправильно застосував
кримінальний закон.

Крім того, суд, ухвалюючи рішення про призначення ОСОБА_1
більш м'якого виду покарання, ніж передбачено в санкції ст.395 КК України, не
зазначив, які саме дані про особу підсудного він визнає такими, що істотно
впливають на покарання і дають підстави для застосування ст. 69 КК України.
Пославшись на пом'якшуючі покарання обставини, суд не дав належної оцінки тим
даним, які містяться в довідках - характеристиках, з яких убачається, що
засуджений негативно характеризувався за місцем проживання, схильний до
вживання спиртного, часто скоює дебоші в сім'ї, до постановлення вироку не
працював. Також суд не дав оцінки тій
обставині, що ОСОБА_1 після звільнення з місць позбавлення волі протягом травня - червня 2007
року тричі притягався до адміністративної відповідальності, що свідчить про
підвищену суспільну небезпечність його особи.

За таких обставин
колегія суддів вважає, що призначене засудженому покарання із
застосуванням ст. 69 КК України не є необхідним й достатнім.

Ураховуючи наведене,
вирок суду щодо ОСОБА_1 підлягає скасуванню у зв'язку з неправильним
застосуванням кримінального закону та невідповідністю призначеного судом
покарання ступені тяжкості злочину та особі засудженого через його м'якість, а
справа направленню на новий судовий розгляд.

Якщо при новому розгляді справи буде доведено винуватість
ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного злочину, то визначене за вироком суду покарання
із застосуванням ст. 69 КК України слід вважати невиправдано м'яким.

На підставі
наведеного, керуючись ст. ст. 395, 396 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

задовольнити касаційне подання заступника прокурора
Полтавської області.

Вирок Семенівського районного суду Полтавської області від 29 листопада
2007 року щодо ОСОБА_1 скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд в
той же суд в іншому складі суддів.

Судді:

Кармазін Ю.М.
Вус С.М. Глос
Л.Ф.