УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м.
Чернівці «29» січня 2008 р. колегія суддів судової палати у кримінальних
справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

Головуючого Рулякова В.І.

суддів Колотило О.О., Струбіцької О.М.

за участю
прокурора Слюсарюк Р.Л.

розглянула
у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляцією засудженого
ОСОБА_1 на вирок Садгірського районного суду м. Чернівці від 02 листопада 2007
р.

Цим вироком

ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, уродженець с.
Ново-Борисівка Велико Михайлівського району Одеської області, прописаного АДРЕСА_1, громадянин
України, українець, розлучений, освіта вища, раніше судимий:

-
08.02.2006 року Дніпровським районним судом м. Херсона за ст. 190 ч.2; 357 ч.3
КК України на 2 роки позбавлення волі, -

засуджений за
ч.4 ст. 190 КК України на 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

за ч.3 ст.190 КК
України на 3 роки позбавлення волі;

за ч.2 ст. 190
КК України на 1 рік позбавлення волі;

за ч.3 ст.357 КК
України на 1 рік обмеження волі;

за ч.1 ст.358 КК
України на 1 рік обмеження волі;

Справа
№11-40/2008 р. Головуючий у І
інстанції: Байцар Л.В.

Категорія;
ч.2;3;4 ст.190

ч.3 ст.357;ч.1
ст.358 КК України Доповідач: Руляков
В.І.

На
підставі ч.1 ст.70 КК України
із застосуванням ст. 72 КК
України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш
суворим призначено ОСОБА_1 міру покарання у вигляді позбавлення волі строком на
6 років з конфіскацією майна .

На
підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів до призначеного покарання
частково приєднано покарання за вироком Дніпровського районного суду м. Херсона
від 08.02.2006 року і остаточно до відбуття йому призначено покарання у вигляді
позбавлення волі на 7 років з конфіскацією майна.

Міру
запобіжного заходу ОСОБА_1 - залишено - утримання під вартою.

Цивільні
позови потерпілих судом задоволено: стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 - 3862, 41 грн.;
ОСОБА_3 -4485, 45 грн.; ОСОБА_4 - 4194, 13 грн.; ОСОБА_5 - 1461 грн.; ОСОБА_6 -
1591, 95 грн.; ОСОБА_7 - 4737, 54 грн.; ОСОБА_8 -3873, 75 грн.; ОСОБА_9 - 4974,
24 грн.; ОСОБА_10 - 4974, 24 грн.; ОСОБА_11 - 4974, 24 грн.; ОСОБА_12 - 4283,
38 грн.; ОСОБА_13 - 4283, 38 грн.; ОСОБА_14 - 13543 грн.; ОСОБА_15 - 6989, 45
грн.; ОСОБА_16 - 6989, 45 грн.; ОСОБА_17 - 6989, 45 грн.; ОСОБА_18 -2100, 84
грн.; ОСОБА_19 - 13900 грн.

Вирішено
питання з речовими доказами.

Згідно з
вироком ОСОБА_1, в жовтні - листопаді 2003 року, перебуваючи в с. Мошанець Кельменецького
району Чернівецької області, шляхом обману, а саме - видаючи себе за працівника
іноземного посольства та особу, що надає послуги по відкриттю віз для виїзду в
Італію, оформляє проїзні документи та працевлаштовує за кордоном, запевняючи в
достовірності своїх намірів, ввійшов в довіру мешканців сіл Мошанець,
Вартіківці та с.м.т Кельменці Кельменецького району Чернівецької області, та
оголосив про набір групи людей, яким обіцяв оформити візи, проїзні документи та
подальше працевлаштування в Італії і запевнив про необхідність передачі йому
коштів для оформлення необхідних документів.

Реалізуючи
свій злочинний умисел заволодів грошима потерпілих, а саме: ОСОБА_2 в сумі 3862, 41
гривен; ОСОБА_3 в сумі 4485, 45 гривен; ОСОБА_4 в сумі 4194, 13 гривен; ОСОБА_5
в сумі 1461 гривну; ОСОБА_6 в сумі 1591, 95 гривен; ОСОБА_7 в сумі 4737, 54
гривен; ОСОБА_8 в сумі 3873, 75 гривен; ОСОБА_9 в сумі 4974, 24 гривні;
ОСОБА_20 в сумі 4974, 24 гривні; ОСОБА_10 в сумі 4974, 24 гривені; ОСОБА_11 в
сумі 4974, 24 гривен; ОСОБА_12 в сумі 4283, 38 гривен; ОСОБА_13 в сумі 4283, 38
гривен.

Всього
на загальну суму 53669, 95 гривен і з місця скоєння злочину скрився,
розпорядившись грошима на власний розсуд.

Крім цього,
засуджений ОСОБА_1 в липні 2004 року в с
Лашківка Кіцманського району Чернівецької області, вказаним вище способом
із корисливих мотивів шляхом обману, ввійшов в довіру до мешканців сіл
Вителівка та Мамаївці Кіцманського району Чернівецької області ОСОБА_21 та
ОСОБА_22 і 18.07.2004 року перебуваючи в будинку родини ОСОБА_23 заволодів
грошима останніх відповідно 14890, 12 гривен та 3190, 74 гривен і не маючи
намір виконувати зобов'язання, які дав потерпілим з місця скоєння злочину
скрився, розпорядившись грошима 18080, 86 гривен на власний розсуд.

Також в
період часу з січня 2005 року по 02.03.2005 року засуджений ОСОБА_1 в с Брусниця
Кіцманського району Чернівецької області, знову ж видаючи себе за працівника
іноземного посольства ввійшов в довіру до мешканців сіл Кіцманського району і
пообіцяв оформити візи до Італії, проїзні документи і працевлаштувати там і
запевнив про необхідність для цього передачі йому коштів.

В період
часу з 21.02.2005 року по 02 березня 2005 року зловживаючи довірою потерпілих
сіл Клівадин, Валява та Лашківці Кіцманського району Чернівецької області та не
маючи наміру виконувати свої зобов'язання, заволодів грошима потерпілих, а
саме: ОСОБА_24 в сумі
13543 гривен; ОСОБА_15 в сумі 6989, 45 гривен.; ОСОБА_16 в сумі 6989, 45
гривен; ОСОБА_17 в сумі 6989, 45 гривен; ОСОБА_25 в сумі 6989, 45 гривен;
ОСОБА_18 в сумі 2100, 84 гривні, на загальну суму 43601, 64 гривні, якими
розпорядився на свій розсуд.

А в
листопаді 2004 року засуджений ОСОБА_1, з вказаною метою і вказаним шахрайським
способом в АДРЕСА_2 заволодів грошима потерпілої ОСОБА_19 в сумі 13900 гривен і
скрившись з місця злочину, не маючи мети виконувати зобов'язання, розпорядився
грошима на власний розсуд.

Вчиняючи
шахрайські дії в період з жовтня по листопад 2003 року ОСОБА_1 незаконно
заволодів паспортами, а саме: ОСОБА_12 -НОМЕР_1 виданим Кельменецьким РВ УМВС
України в Чернівецької області; ОСОБА_8 НОМЕР_2 виданим Кельменецьким РВ УМВС
України в Чернівецької області; ОСОБА_2
НОМЕР_3 виданим Кельменецьким РВ УМВС України в Чернівецької області;
ОСОБА_7 НОМЕР_4 виданим Кельменецьким РВ УМВС України в Чернівецької області;
ОСОБА_4 НОМЕР_5 виданим Кельменецьким РВ УМВС України в Чернівецької області;
ОСОБА_13 виданим Кельменецьким РВ УМВС України в Чернівецької області.

Крім
того, 18.07.2004 року засуджений ОСОБА_1 в с Лашківка Кіцманського району Чернівецької області
незаконно заволодів паспортами на ім'я ОСОБА_21 та ОСОБА_22, а в період часу з
21 лютого 2005 року по 02 березня 2005 року він же в с Брусниця
Кіцманського району Чернівецької області незаконно заволодів паспортами для
виїзду закордон на ім'я ОСОБА_15, ОСОБА_25; ОСОБА_17; ОСОБА_16 та ОСОБА_18

Крім цього,
засуджений ОСОБА_1 маючи на меті, шляхом обману заволодіти грошима потерпілого
ОСОБА_24, отримавши
в січні 2005 року від останнього паспорт для виїзду за кордон, підробив в ньому
бланк візи за серійним номером НОМЕР_6 і 21 лютого 2005 року в с Брусниця
Кіцманського району Чернівецької області передав ОСОБА_14 його закордонний паспорт
з вклеєною на
8-й сторінці паспорта
візою, для подальшого використання
цього паспорта ОСОБА_14

На
вказаний вирок подана апеляція засудженим ОСОБА_1, в якій він просить вирок суду скасувати внаслідок
невідповідності рішень суду, неправильним застосуванням кримінального закону,
відсутністю прямих доказів і постановити виправдовувальний вирок, посилаючись
на слідуюче.

Свідки
ОСОБА_23, ОСОБА_27, ОСОБА_28,
ОСОБА_29 ОСОБА_30, ОСОБА_31;
ОСОБА_6; та інші заявили, що факта
передачі грошей і документів не бачили.

По
справі не встановлені і не допитані водії, за якими засуджений нібито їздив на
зустрічі з потерпілими і якщо йому не довіряли, то чому при передачі таких
великих сум не вимагали від нього розписок.

Потерпілі
Кельменецького та Путильського районів фактично не пам'ятають коли і в який час
передавали гроші і документи і тільки коли слідчий їм підказував, вони
згадували місяці року, коли це було.

Також на
суді потерпілі і свідки на запитання судді ким представлявся засуджений,
відповідали по різному. Одні казали, що він представлявся депутатом,
працівником посольства, прес - аташе консульства і навіть консулом і послом,
але суд всі ці розбіжності у показах до уваги не взяв.

Крім
того, потерпіла ОСОБА_19 проходить за ст. 190 ч.2 та за ч.3 ст.190 КК України,
а сума 13900 грн. у вироку врахована двічі, що є неприпустимим.

Є
протиріччя і в показах потерпілої ОСОБА_12 та свідка ОСОБА_12, крім того нібито
засуджений дав їй свої контактні телефони, який вона дала слідчому у 2006 році
і не встановлено звідки вона його взяла.

ОСОБА_2
давав покази, що давав гроші особисто засудженому, а на суді сказав, що
передавав через ОСОБА_3

Є
протиріччя в показах свідка ОСОБА_32 та потерпілих сіл Мошганець та Вартиковци,
щодо часу перебування у цих селах, як не усунуті протиріччя в показах
потерпілої ОСОБА_15 та інших щодо сум які здавались.

Також
немає прямих доказів, що засуджений скоїв підробку документів.

Органи
досудового слідства цілий рік не пред'являли йому обвинувачення, а на його
скарги відповідей не було.

В
порушення ст. 26 КПК України органи досудового слідства не об'єднали справи по
його обвинуваченню за вказані злочини на території Чернівецької та Херсонської
областей. Також органи досудового слідства порушили вимоги ст. ст. 22 та 223
КПК України щодо повного та об'єктивного досудового слідства та складання
обвинувального висновку.

Від
інших учасників процесу апеляції не надійшли.

Заслухавши
доповідача, прокурора, який вважає, що апеляція засудженого задоволенню не
підлягає, засудженого ОСОБА_1,
підтримавшего апеляцію, розглянувши матеріали кримінальної справи,
обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція засудженого
ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Вина засудженого
ОСОБА_1 в умисному заволодінні майном громадян шляхом обману та зловживання їх
довірою, що завдало значної шкоди
потерпілому, вчинене повторно
у великих та
особливо великих

розмірах, в
умисному, незаконному заволодінні паспортами громадян, та в умисному підробленні
документа, який надає
права або звільняє
від обов'язків, доведена зібраними по справі доказами, які належним
чином досліджені судом і яким дана правильна юридична оцінка.

Не
дивлячись на невизнання своєї вини засудженого ОСОБА_1, вона доведене слідуючим.

Потерпіла
ОСОБА_8 в судовому засіданні показала, що в середині листопада 2003 року в с. Мошанець Кельменецького
району взнала, що засуджений ОСОБА_1 працює в іноземному посольстві в м. Києві
і обіцяє відкрити візи для поїздки в Італію та подальшому працевлаштуванню там.

Засуджений
особисто їй пообіцяв це зробити і вона йому повірила і віддала для цього йому
730 доларів США та свій закордонний паспорт. Розписалась у бланку, який надав
ОСОБА_1. Більше
вона ні ОСОБА_1 ні грошей не бачила.

Аналогічні
покази в судовому засіданні дали потерпілі ОСОБА_4; ОСОБА_3; ОСОБА_6; ОСОБА_9;
ОСОБА_10; ОСОБА_20 та пояснили, що віддали засудженому відповідно 620 євро; 720
євро; 400 доларів США ; 720 євро; 720 євро та заграничні паспорти.

Потерпіла
ОСОБА_7 в судовому засіданні дала покази, що на початку листопада 2003 року
почула, що засуджений проводить набір груп для роботи в Італії. Вона з ним
зустрілась особисто, вона йому повірила так як знала його особисто і в будинку
ОСОБА_3 вона дала засудженому ОСОБА_1 700 євро і закордонний паспорт. Більше
вона ні його ні грошей не бачила. Це підтвердила і потерпіла ОСОБА_25
Аналогічні покази дали потерпілі ОСОБА_12 та ОСОБА_13; ОСОБА_12 та потерпіла
ОСОБА_15 пояснивши до того, що гроші ОСОБА_1 давав її син, ОСОБА_29 та потерпілі
ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_25 та ОСОБА_33

Потерпілий
ОСОБА_2 підтвердив
в судовому засіданні, що особисто передавав засудженому 620 євро і закордонний
паспорт у 2003 році. Аналогічні покази дав свідок ОСОБА_34 покази якої
оголошені в судовому засіданні (Т. 1 а. с. 138 - 140).

Про те,
що засуджений ОСОБА_1 видавав себе за секретаря польського посольства,
показував посвідчення і говорив, що може відкрити візи до Італії підтвердили
свідки ОСОБА_35 та ОСОБА_36 Аналогічні покази дав свідок ОСОБА_29 та свідок ОСОБА_30.

Потерпіла
ОСОБА_19 в суді дала покази, що в с
Петраші Путильського району вона передала засудженому 13900 грн. та
закордонний паспорт для відкриття візи в Італію. Цей факт підтвердили свідки
ОСОБА_37 та ОСОБА_38, покази
яких досліджені судом (Т. 1 а. с. 308; 311).

Свідок
ОСОБА_39 підтвердила, що в жовтні 2003 року вони з її чоловіком дали ОСОБА_1
400 доларів США для відкриття візи в Італію, але останній цього не зробив,
гроші не повернув.

Свідок ОСОБА_40
підтвердив факт передачі ОСОБА_16, ОСОБА_14 та ОСОБА_25 по 500 євро засудженому
ОСОБА_1, а з
показів свідка ОСОБА_37 вбачається, що ОСОБА_21 та ОСОБА_22 передали також
засудженому гроші за виготовлення візи для виїзду в Італію.

Це вбачається
з показів потерпілих
ОСОБА_21 та ОСОБА_22 оголошених в судовому засіданні (Т.
1 а. с. 266; 271), а також ОСОБА_31 (Т. 1 а. с. 146 - 147); ОСОБА_5 (Т. 1 а. с.
69).

Вина
ОСОБА_1 у вчиненні
злочину підтверджується також протоколами ставок віч-на-віч останнього з
ОСОБА_39; ОСОБА_27; ОСОБА_15;
ОСОБА_25; ОСОБА_14; ОСОБА_31; ОСОБА_8; ОСОБА_9, ОСОБА_7; ОСОБА_14; ОСОБА_12;
ОСОБА_29; ОСОБА_3; а також протоколами впізнання проведеними з потерпілими
ОСОБА_15; ОСОБА_30; ОСОБА_37 свідком ОСОБА_32; ОСОБА_25; ОСОБА_31 ОСОБА_5
ОСОБА_27;ОСОБА_3, які впізнали саме ОСОБА_1 як особу якій здавали гроші для
відкриття візи і яка ці гроші забрала. (Т. 1 а. с 70, 78, 148, 149, 243, 282; Т. 2 а. с. 64, 65, 96, 132,
188).

Із
висновку експерта вбачається, що бланк за серійним номером НОМЕР_6 вклеєний на
8 - й сторінці паспорта НОМЕР_7 на ім'я ОСОБА_14 виготовлений не підприємством,
що здійснює випуск бланків даного зразка (Т. 2 а. с. 108 - 111).

З
висновку експерта № 2216 від 06.11.2006 року вбачається, що на аркуші, який
видала ОСОБА_12 написи виконані ОСОБА_1 (Т. 1 а.с. 177-183).

Таким
чином суд правильно кваліфікував дії засудженого ОСОБА_1 за ст.. 190 ч. 2; 190 ч.
3; 190 ч. 4; 375 ч. 3; 358 ч. 1 КК України.

У
зв'язку з, вищенаведеними спростовується посилання у апеляції ОСОБА_1 на те, що
дана кримінальна справа сфабрикована проти нього, що він ніяких грошей від
людей не брав і не знайомий з потерпілими. Що покази потерпілих та свідків не
підтверджені ніякими доказами. Свідки не бачили факта передачі грошей і
невстановлені водії з якими він їздив на зустрічі які нібито були. Що в порушення
вимог ст. 22 КПК України слідством не прийняті всі законні засоби для повного
та об'єктивного дізнання. Досудове та судове слідство проведені однобічно на
протирічивих показах і що не зазначив чому він прийняв до уваги тільки покази
потерпілих.

Крім того,
колегія суддів вважає, що безпідставними є посилання у апеляції, що потерпіла
ОСОБА_19 двічі проходить по обвинуваченню і у вироку сума 13900 грн. включена
двічі, оскільки цього немає.

Не є
підставою для зміни чи скасування вироку те, що свідок ОСОБА_12 дав покази, що
передав засудженому 8600 гривень, а його дружина показала, що за себе і
чоловіка передала відповідно 620 і 720 євро.

Не
підлягає сумніву і те, що записка яку потерпіла ОСОБА_12 передала слідчому і в
якій ОСОБА_1 власно ручно написав список документів, які необхідно зібрати та
передати йому, одержана нею від засудженого у жовтні - листопаді 2003 року,
оскільки якихось документів чи даних про те, що вказана записка знаходилась в
іншому місці до 12.10.2006 року у справі немає. І в судовому засіданні, при
дослідженні вказаного документу та заключения
експерта з цього приводу ОСОБА_1 ніяких запитань не давав і ніяких сумнівів
не висловлював і клопотань не заявляв (Т. 1 а.с. 176, 184).

Посилання у
апеляції на те, що потерпілі вказують різні суми які нібито

засуджений брав
з них і різні валюти, а це викликає сумніви у їх правдивості є безпідставними,
оскільки всі потерпілі допитані як досудовим слідством так і судом називали
тільки і ту валюту яку називав і брав у них сам засуджений ОСОБА_1

Також є
безпідставними посилання на те, що у справі немає доказів підробки документів.
З цих підстав допитаний потерпілий ОСОБА_14 та проведена експертиза документів
від 26.04.2005 року № 680, якими підтверджено факт підробки закордонного
паспорту на 8 - й сторінці (Т. 2 а. с. 110-111).

Не може
бути підставою скасування вироку з підстав розбіжностей у показах свідка
ОСОБА_32 та потерпілих сіл Маманець та Вертіковци щодо кількості разів приїзду
туди засудженого, оскільки суд дав оцінку цим показам вказавши у вироку,
засуджений ОСОБА_1 скоював злочинні дії у вказаних селах у жовтні - листопаді
2003 року.

Що
стосується посилання у апеляції на те, що потерпілі і свідки називали різні
посади які нібито він називав коли запропонував їм оформляти візи також не
відповідають матеріалам справи. Всі допитані потерпілі і свідки пояснювали
суду, що названі ним посади назвав сам засуджений ОСОБА_1, і в окремих випадках
показував їм посвідчення.

Не є
законні такі які ґрунтуються на законі посилання у апеляції на порушення вимог
ст. 26 КПК України про об'єднання кримінальних справ які розслідувались, щодо
ОСОБА_1 у Херсонській
і Чернівецькій області, оскільки згідно ст. 26 КПК України це є правом, а не
обов'язком органів досудового слідства.

Посилання
на те, що в порушення вимог ст. 65 КПК України по справі не встановлено і не
допитано водіїв, які возили засудженого на зустрічі з потерпілими також
безпідставні, оскільки по справі допитаний з цих підстав свідок ОСОБА_32 і про
це зазначено у апеляції, щодо інших, такі клопотання ні на досудовому слідстві
ні в суді ОСОБА_1 заявлено не було.

Що
стосується на вказівки у апеляції на нібито порушення органами досудового
слідства окремих норм КПК при проведені слідчих дій, щодо допиту свідків,
потерпілих, то колегія суддів, не знайшла таких, які б потягнули за собою зміну
або скасування вироку.

Призначаючи
засудженому ОСОБА_1 міру покарання, суд у відповідності з вимогами ст. 65 КК
України, врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини,
що пом'якшують та обтяжують покарання.

При
цьому суд врахував те, що він вчинив особливо тяжкий і тяжкий злочин, повторно
і визнав це обтяжуючою його вину обставиною, має на утриманні дитину і
враховуючи його особу не знайшов підстав для застосування відносно нього ст.
ст. 69 та 75 КК України і правильно прийшов до думки, що його виправлення та
перевиховання неможливе без ізоляції від суспільства.

На підставі
наведеного, керуючись ст. ст. 365; 366 КПК України, колегія суддів. -

УХВАЛИЛА:

Апеляцію
засудженого ОСОБА_1 залишити без задоволення, а вирок Садгірського районного
суду м. Чернівці щодо ОСОБА_1 від 02 листопада 2007 року без змін.