Справа № 11 -103 6
/2007 р. Головуючий
у 1 інстанції: Парахіна Є. В.
Категорія: ч. 3 ст. 185 КК
України Доповідач:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007 року жовтня
місяця 10 дня Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Полтавської області в
складі:

головуючого -
судді Гладія С. В.,

суддів Денисенко Л. М., Томилка В.П.,

з участю прокурора Адамець А. М.,

потерпілого
ОСОБА_1,

засуджених ОСОБА_2 і
ОСОБА_3

розглянула у
відкритому судовому засіданні в м. Полтаві матеріали кримінальної справи за
апеляцією потерпілого ОСОБА_1 на вирок Ленінського районного суду м. Полтави
від 27 липня 2007 року.

Даним вироком

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець та мешканець АДРЕСА_1,
українець, з середньою освітою, не одружений, не працюючий, раніше не судимий,
-

засуджений за ч.
3 ст. 185 КК
України на 3 роки позбавлення волі.

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженець та мешканець АДРЕСА_2,
українець, з неповною середньою освітою, не одружений, не працюючий, згідно ст.
89 КК України не судимий, -

засуджений за ч.
3 ст. 185 КК
України на 3 роки позбавлення волі.

На підставі ст.
75 КК України ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 звільнено
від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки з
покладенням на кожного з них у відповідності до ст. 76 КК України таких
обов'язків:

·
не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органів кримінально
- виконавчої системи;

·
періодично з'являтися в ці органи для реєстрації;

·
повідомляти вказані органи про зміну місця проживання, роботи чи навчання.

Постановлено
стягнути з ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 на
користь Полтавської торгово - промислової палати по 27 грн. з кожного судових
витрат за проведення товарознавчої експертизи.

Позовну заяву
потерпілого ОСОБА_1. залишено без розгляду.

По справі
вирішено долю речових доказів.

Відповідно до
вироку суду ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 визнанні
винними у тому, що вони 16 квітня 2007 року, близько 23 години 30 хвилин, діючи
за попередньою домовленістю між собою та перебуваючи в стані алкогольного
сп'яніння, прийшли до кооперативу « Дублянщина » по пров. Дублянському в м.
Полтаві, де шляхом віджимання воріт, проникли в приміщення гаража потерпілого
ОСОБА_1, звідки таємно викрали належні йому двигун від холодильника « Дніпро »,
вартістю 75 грн., двигун від автомобіля ВАЗ - 2108, вартістю 5 000 грн.,
спричинивши ОСОБА_1 матеріальну шкоду на загальну суму 5 075 грн.

В апеляції
потерпілий ОСОБА_1 вказує на невідповідність призначеного кожному із засуджених
покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та їм особам. Вважає, що судом
необгрунтовано відмовлено в задоволенні його позовних вимог. Тому, просить
вирок скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд.

Інші учасники
судового процесу вирок суду не оскаржили.

Заслухавши
доповідь судді апеляційного суду, пояснення потерпілого на підтримання своєї
апеляції, вислухавши засуджених, які вказують на бажання добровільно поступово
відшкодовувати завдані ними збитки, думку прокурора про законність та
обгрунтованість вироку суду, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи
апеляції, колегія суддів не знаходить
підстав для її задоволення.

Місцевий суд
правильно встановив фактичні обставини скоєного засудженими тяжкого злочину.

Висновки суду
про доведеність винності ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 грунтуються на доказах, які зібрані в установленому законом порядку та
повно, об"єктивно і всебічно перевірені
в судовому засіданні.

Кваліфікація дій
засуджених ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 за ч.3 ст. 185 КК України є правильною і не оспорюється.

При призначенні
засудженим покарання суд врахував всі загальні засади призначення покарань,
передбачених ст. 65 КК України, зокрема ступінь тяжкості вчиненого злочину,
який відповідно до ст. 12 КК України класифікується як тяжкий, дані про їх
особу, які раніше не судимі, задовільно характеризуються за місцем проживання,
прийняв до уваги обставини, що пом"якшують їх покарання, а саме щире
каяття та повне визнання своєї вини.

За таких
обставин колегія суддів вважає, що місцевий суд призначив засудженим необхідне
й достатнє покарання для їх виправлення та попередження скоєння ними нових
злочинів, в зв"язку з чим апеляція засудженого не підлягає задоволенню.

Посилання
апелянта на відмову суду в задоволенні його позову є безпідставним, так як з
вироку суду вбачається, що позов потерпілого залишено не без задоволення, а без
розгляду з роз"ясненням права на звернення до суду в порядку цивільного
судочинства, що не порушує права потерпілого на відшкодування завданих збитків.

На підставі
наведеного, керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Вирок
Ленінського районного суду м. Полтави від 27 липня 2007 року стосовно ОСОБА_2 та ОСОБА_3 залишити
без зміни, а апеляцію потерпілого без
задоволення.