Ухвала

іменем україни

Колегія суддів Судової палати у
кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Шилової Т.С.,

суддів: Зубара В.В., Матієк Т.В.,

з участю прокурора Курапова М.В.,

розглянула в судовому засіданні 02
вересня 2014 року в м. Києві кримінальну
справу відносно ОСОБА_1 за касаційною
скаргою захисника ОСОБА_2 в інтересах
засудженої ОСОБА_1 на вирок Ленінського
районного суду м. Харкова від 30 липня 2012
року та ухвалу Апеляційного суду
Харківської області від 14 травня 2013
року.

Вироком Ленінського районного суду м.
Харкова від 30 липня 2012 року

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
громадянка України, в силу ст. 89 КК
України така, що не має судимості, -

засуджена за ч. 1 ст. 115 КК України із
застосуванням ст. 69 КК України до
покарання у виді позбавлення волі на
строк 4 роки.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської
області від 14 травня 2013 року
зазначений вирок залишено без зміни.

Згідно з вироком суду першої інстанції
ОСОБА_1 визнана винною та засуджена за
те, що вона 27 вересня 2011 року близько 0
год. 30 хв., перебуваючи за місцем
проживання у АДРЕСА_1, під час сварки на
ґрунті особистих неприязних відносин,
маючи умисел на позбавлення життя
свого чоловіка ОСОБА_3, на кухні
вказаної квартири кухонним ножем, який
взяла в мийці, завдала йому один удар в
грудну клітку зліва, спричинивши
проникаюче колото-різане поранення
лівої передньо-бокової поверхні
грудної клітки з пошкодженням
підшкірно-жирової клітковини, м'язів
грудної клітки зліва, пристіночної
плеври, м'язів та судин серця, від якого
потерпілий помер на місці

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_2,
вказуючи на неправильне застосування
судом кримінального закону та
посилаючись на те, що засуджена вчинила
умисне вбивство при перевищенні меж
необхідної оборони, просить судові
рішення змінити, дії ОСОБА_1
перекваліфікувати з ч. 1 ст. 115 КК
України на ст. 118 КК України та
призначити їй мінімальне покарання у
виді виправних робіт, визначене
санкцією цього закону.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 19 грудня 2013 року
зазначені судові рішення залишені без
зміни, а касаційну скаргу захисника без
задоволення.

Постановою Верховного Суду України від
15 травня 2014 року з підстав неоднакового
застосування норм закону про
кримінальну відповідальність,
задоволено заяву заступника
Генерального прокурора України, ухвалу
вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 19 грудня 2013 року скасовано,
справу направлено на новий касаційний
розгляд.

Заслухавши доповідь судді, прокурора,
який підтримав касаційну скаргу
захисника, перевіривши матеріали
справи, обговоривши доводи касаційної
скарги, колегія суддів вважає, що
касаційна скарга підлягає до
часткового задоволення з таких
підстав.

Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст. 398 КПК
України 1960 року підставами для зміни
вироку, ухвали суду є неправильне
застосування кримінального закону.

Згідно із частиною першою статті 36 КК
необхідною обороною визнаються дії,
вчинені з метою захисту охоронюваних
законом прав та інтересів особи, яка
захищається, або іншої особи, а також
суспільних інтересів та інтересів
держави від суспільно небезпечного
посягання шляхом заподіяння тому, хто
посягає, шкоди, необхідної і достатньої
в даній обстановці для негайного
відвернення чи припинення посягання,
якщо при цьому не було допущено
перевищення меж необхідної оборони.

Перевищенням меж необхідної оборони
визнається умисне заподіяння тому, хто
посягає, тяжкої шкоди, яка явно не
відповідає небезпечності посягання
або обстановці захисту (частина третя
статті 36 КК).

З фактичних обставин та матеріалів
справи вбачається, що ОСОБА_3
під час шлюбу з ОСОБА_1 зловживав
алкогольними напоями, вчиняв
насильство у сім'ї, за що неодноразово
притягався до адміністративної
відповідальності, систематично бив
дружину, зокрема влітку 2008 року
спричинив їй тяжкі тілесні ушкодження -
закриту травму живота у вигляді
травматичного розриву печінки.

У день події, перебуваючи у стані
сильного алкогольного сп'яніння на
кухні квартири затіяв сварку з ОСОБА_1,
першим застосував до неї насильство,
завдавши руками ударів по тілу, в тому
числі й у життєво важливий орган -
живіт, спричинивши, відповідно до
висновку судово-медичної експертизи,
легкі тілесні ушкодження у вигляді
крововиливів та саден на тулубі,
крововиливу на лівій нозі, садна на
лівій руці.

Саме під час цих дій чоловіка, ОСОБА_1
кухонним ножем, який намацала в мийці,
що знаходилася позаду неї, завдала
ОСОБА_3 одного удару в ділянку грудної
клітки зліва, спричинивши смертельне
поранення.

При цьому згідно з висновком
судово-психологічної експертизи
систематичне насильство з боку ОСОБА_3
до події 27 вересня 2011 року
перебуває у безпосередньому
причинному зв'язку з діями ОСОБА_1 у
момент інкримінованого їй діяння.
Внаслідок попередньої поведінки
чоловіка, обстановки, що склалася під
час конфлікту, ОСОБА_1
перебувала у стані вираженого
емоційного збудження, який певною
мірою вплинув на її свідомість та
поведінку, що виявилося у зниженні
здатності до розуміння та передбачення
наслідків своїх дій.

Викладені обставини свідчать, що
ОСОБА_1 зазнала суспільно небезпечного
посягання достатньої інтенсивності з
боку чоловіка, яке було реальним, і
внаслідок його попередньої поведінки
мала підстави побоюватися за своє
життя. Під час цього посягання, яке не
було закінченим, засуджена,
перебуваючи з огляду на дії чоловіка у
стані вираженого емоційного збудження,
не маючи через обмежений вільний
простір кухні та фізичну перевагу
потерпілого іншої можливості уникнути
подальшого насильства з його боку та
спричинення більш тяжкої шкоди її
здоров'ю, скориставшись своїм правом на
застосування захисту шляхом
заподіяння фізичної шкоди нападнику,
використала предмет, який випадково
знаходився біля неї, - кухонний ніж.

Такі дії ОСОБА_1 відповідають вимогам
частини першої та частини другої
статті 36 КК щодо права особи на
необхідну оборону з метою захисту
охоронюваних законом своїх прав та
інтересів шляхом заподіяння
тому, хто посягає, шкоди для припинення
цього посягання.

За таких обставин висновки судів
першої та апеляційної інстанцій про те,
що мотивом дій ОСОБА_1 були особисті
неприязні стосунки, які вникли під час
сварки, не можна визнати
обґрунтованими та такими, що
відповідають вимогам закону.

Водночас застосований засіб захисту
(кухонний ніж) та заподіяння шкоди у
вигляді позбавлення життя за даних
конкретних обставин справи не
відповідали небезпечності посягання
та обстановці захисту, а відтак ОСОБА_1
вийшла за межі заходів, необхідних для
захисту своїх охоронюваних законом
прав та інтересів, тобто перевищила
межі необхідної оборони.

Виходячи з наведеного, вирок суду
першої інстанції та ухвала
апеляційного суду підлягають зміні у
зв'язку з неправильним застосуванням
кримінального закону, дії ОСОБА_4
перекваліфікації з ч. 1 ст. 115 КК України
на ст. 118 КК України з призначенням їй
покарання відповідно до санкції
зазначеної статті.

Виходячи з положень ст.65 КК України, на
думку колегії суддів касаційної
інстанції, ОСОБА_1 слід призначити
покарання у максимальному розмірі,
передбаченому санкцією ст.118 КК України
у виді 2 років позбавлення волі,
яке є необхідним та достатнім для її
виправлення та попередження нових
злочинів.

Доводи касаційної скарги захисника про
призначення покарання ОСОБА_1
у виді виправних робіт, колегія суддів
вважає безпідставними.

Оскільки ОСОБА_1 відбуває покарання у
виді позбавлення волі з 27 вересня
2011 року і на час постановлення ухвали
фактично відбула призначене покарання,
вона підлягає звільненню з-під варти.

На підставі наведеного, керуючись ст.
ст. 394 - 396, 400-25 КПК України 1960 року, п. п.
11, 15 розділу ХІ Перехідних положень КПК
України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_2
задовольнити частково.

Вирок Ленінського районного суду м.
Харкова від 30 липня 2012 року та ухвалу
Апеляційного суду Харківської області
від 14 травня 2013 року відносно ОСОБА_1 -
змінити.

Перекваліфікувати дії ОСОБА_1 з ч.1 ст.115
КК України на ст.118 КК України та
призначити їй покарання за вказаним
законом у виді позбавлення волі на
строк 2 роки.

ОСОБА_1 з-під варти звільнити у зв'язку
з відбуттям призначеного їй покарання.

Судді:

Зубар В.В. Матієк
Т.В. Шилова Т.С.