Справа №489/6237/14-к 22.01.2015 22.01.2015 22.01.2015
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 січня 2015 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за № 0004464 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 20 листопада 2014 року, відносно
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Миколаєві, проживає в АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_6 ,
обвинувачений ОСОБА_5 .
Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
Обвинувачений ОСОБА_5 просить змінити вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 20 листопада 2014 року та звільнити його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 20 листопада 2014 року ОСОБА_5 визнано винними у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі.
Вирішено питання щодо речових доказів по кримінальному провадженню.
Узагальнені доводи апелянта.
Обвинувачений ОСОБА_5 вважає, що такі обставини, як щире каяття, повне визнання своєї вини, співпраця зі слідством, якому він допоміг встановити об`єктивну істину у справі і не перешкоджання кримінальному провадженню дозволяють суду призначити покарання у виді позбавлення волі та звільнити його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України. Він вважає, що суд першої інстанції не врахував стан його здоров`я він є ВІЛ-інфікованою особою та хворий на туберкульоз і гепатит, його позитивні характеристики за місцем проживання, вчинення ним злочину внаслідок збігу тяжких сімейних обставин, а саме неможливістю знайти роботу та знаходження на його утриманні онкохворої матері похилого віку, яка потребує постійного догляду.
Зазначає, що покарання призначене Ленінським районним судом м. Миколаєва за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та його особі.
Обставини, встановлені судом першої інстанції.
18.08.2014 р. близько 13.00 години ОСОБА_5 , знаходячись на території МФ ПАТ «Облагротехсервіс» за адресою: м. Миколаїв, вул. Космонавтів, 89, діючи повторно, проник до кабіни автомобіля «МАЗ» реєстраційний номер НОМЕР_1 , звідки викрав належні ОСОБА_7 планшетний комп`ютер «Samsung Galaxy TAB 2 GT-P3100», вартістю 2500 грн., GPS-навігатор «Pioneer P1720M» з підставкою та автомобільним зарядним пристроєм, вартістю 800 грн., WI-FI-роутер «Samsung LS11» з автомобільним зарядним пристроєм, вартістю 500 грн., заподіявши потерпілому майнову шкоду в розмірі 3 800 грн.
Після того, як дії ОСОБА_5 були виявлені водіями інших транспортних засобів, останній ігноруючи їх вимоги зупинитися, утримуючи викрадене ним майно, вибіг з території підприємства, де в подальшому був затриманий.
Дії ОСОБА_5 судом кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий за вчинення злочинів проти власності, в тому числі аналогічних, характеризується задовільно, перебуває на обліку як наркозалежна особа, щиро кається у вчиненому.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого на підтримку апеляційної скарги, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до наступного.
Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.
Суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні злочину. Дії обвинуваченого кваліфіковані правильно за ч. 2 ст. 186 КК України. Ці висновки суду апелянтом не оспорюються.
При призначенні покарання судом першої інстанції враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий за вчинення злочинів проти власності, в тому числі аналогічних, характеризується задовільно, перебуває на обліку як наркозалежна особа, обставину, що пом`якшує покарання, щире каяття, відсутність обставин, що обтяжують покарання.
З огляду на наведене, покарання обвинуваченому призначено відповідно до вимог ст. 65-67 КК України, є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Враховуючи вчинення ОСОБА_5 злочину середньої тяжкості, наявність судимостей, в тому числі і за злочини проти власності, те, що він є наркозалежною особою, збіг тяжких сімейних обставин, не є обставиною, достатньою для звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.
Що стосується посилання обвинуваченого на наявність у нього ряду захворювань та утримання ним онкохворої матері, матеріали провадження стосовно цих обставин не містять будь-яких підтверджень.
Отже, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення поданої апеляційної скарги.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 424, 426, 532 КПК України, апеляційний суд,
п о с т а н о в и в :
апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення, а вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 20 листопада 2014 року відносно ОСОБА_5 без зміни.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді
______________________ ___________ ___________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3