Справа №1-159/07
ВИРОК

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

22
серпня 2007 року Знам"янський
міськрайонний суд

Кіровоградської
області в складі:

головуючого
судці Шевцової
Н.В.

при
секретарі ДунінійА.Г.

з участю
прокурора Устянцева
С. В.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в приміщенні залу суду в місті Знам"янка
кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_1

ІНФОРМАЦІЯ_1
народження, уроженця м. Кіровоград,
українця, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, не працюючого, проживаючого АДРЕСА_1, раніше не судимого, -

за ч. 1 ст. 172 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Підсудний
ОСОБА_1 скоїв грубе порушення
законодавства про працю при наступних обставинах.

Здійснюючи
повноваження директора СТОВ „Васино
і К", ОСОБА_1 уклав трудові угоди з найманими
працівниками, а саме 02.03.2006 року
уклав з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 народження,
трудову угоду, за якою ОСОБА_2 приймався на роботу в СТОВ «Васіно і К» в якості сезонного
працівника строком до 01.11.2006 року. Оплата праці відповідно до трудової угоди
здійснювалася натуроплатою (сільськогосподарською продукцією) в розмірі 300 кг.
сільськогосподарської продукції в місяць,
розрахунок здійснювався не пізніше 01.11.2006 року. Крім того, 05.03.2006 уклав з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 народження, трудову угоду, за якою ОСОБА_3 приймався на роботу в.СТОВ
«Васіно і К» в якості
сезонного працівника строком до 01.11.2006 року. Оплата праці відповідно до
трудової угоди здійснювалася натуроплатою (сільськогосподарською продукцією) в
розмірі 300 кг. сільськогосподарської продукції в місяць, розрахунок здійснювався не пізніше 01.11.2006
року.

При
цьому ОСОБА_1 в порушення вимог ст. 23, 24 Кодексу Законів про працю
Україні, угоду в установленому законом
порядку в органах державної служби зайнятості не зареєстрував, відповідні записи про роботу у трудову книжку
не вносив.

Використовуючи
працю ОСОБА_3, ОСОБА_2,
грубо порушуючи їх права,
передбачені Конституцією та Законами України, заробітну плату ОСОБА_3, ОСОБА_2
, сплачував меншу мінімальної, встановленої законодавством, відрахування у відповідні фонди соціального
страхування не здійснював.

2

Використовуючи
працю ОСОБА_3, ОСОБА_2,
ОСОБА_1 , грубо порушив
вимоги ст. ст. 43, 45, 46 Конституції України, якими передбачено право людини на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом, оплачувану щорічну відпустку, право на соціальний захист, що включає право на забезпечення у разі
повної, часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом, яке гарантується загальнообов'язковим
державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств,
установ і організацій, ст. ст. 253-256 Кодексу законів про працю України
та ст.
ст. 11, 14 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», згідно яких повинен
сплачувати страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування
для фізичних осіб, працю яких
використовує на умовах трудового договору,
що є гарантією отримання працівником державного пенсійного забезпечення
за віком.

Допитаний
в судовому засіданні підсудний ОСОБА_1
свою вину в скоєному злочині визнав в повному обсягу і суду
пояснив, що він з 11 січня 2006 року
працював на посаді директора з кадрових питань СТОВ "Васино і К" з
правом прийму на роботу. В березні 2006 року він дійсно прийняв ОСОБА_3 та
ОСОБА_2 на роботу, однак не зерєєструав, записів в трудові книжки не вносив. Оплата
праці вказаним працівникам здійснювалась сільськогосподарською продукцією, зарплата була нижче встановленого мінімуму.

В скоєному щиро
розкаюється, просить суд його суворо не
карати.

Вина
ОСОБА_1 перевірена в судовому засіданні у відповідності зі ст.
299 КПК України, за згодою
підсудного та прокурора, в зв"язку
з тим, що ОСОБА_1 обставини справи, викладені в обвинувальному висновку не
оспорює, а тому докази по справі судом в
порядку ст. 299 КПК України не досліджувались.

Оскільки
обвинувачення ніким із учасників судового процесу не оспорюються, суд вважає вину підсудного ОСОБА_1. в скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.
172 КК Украйни, за ознаками:
грубе порушення законодавства про працю,
- доведеною.

При
призначенні покарання підсудному ОСОБА_1
суд враховує характер суспільної небезпеки скоєного підсудним
закінченого злочину, який закон
класифікує як злочин невеликої тяжкості,
особу ОСОБА_1, що він раніше не
судимий, за місцем проживання
характеризується позитивно.

До
обставин, які пом"якшують покарання
ОСОБА_1. суд відносить визнання своєї
вини, щире каяття в скоєному.

Обставин, які обтяжують вину підсудного ОСОБА_1. судом не встановлено.

Враховуючи
тяжкість скоєного ОСОБА_1 особу підсудного,
наявність обставин які пом"ягшують покарання і відсутність
обставин, які обтяжують його
покарання, суд вважає, що виправлення ОСОБА_1. можливе без ізоляції його від
суспільстава, призначивши йому покарання
у вигляді штрафу.

Керуючись ст.
ст. 323 -324 КПК України, суд , -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1
визнати винним в скоєнні злочину передбаченого ч. 1 ст.
172 КК України і призначити йому покарання за ч. 2 ст.
172 КК України у вигляді штрафу в сумі 510 (п'ятьсот десять) грн.

Міру
запобіжного заходу відносно ОСОБА_1 - підписку про невиїзд - залишити без зміни
до вступу вироку в законну силу.

Вирок
може бути оскаржений до апеляційного^ суду Кіровоградської області протягом
15-ти діб після проголошення вироку.