Єдиний унікальний номер 201/5208/15-к
Номер провадження 1-кп/201/241/2015
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 липня 2015 року м. Дніпропетровськ
вул. Паторжинського, 18а
Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська в складі:
Головуючого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дійовка Дніпропетровського району Дніпропетровської області, громадянина України, із середньою технічною освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, раніше судимого 28 травня 2002 року вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська за ст. ст. 186 ч. 3, 187 ч. 2, 69, 187 ч. 3, 69, 296 ч. 1, 70, 71 КК України до остаточного покарання у вигляді 6 років позбавлення волі із відбуванням в кримінально-виконавчій установі, із конфіскацією всього особистого майна, відповідно до ухвали Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 18 червня 2007 року умовно-достроково звільненого із місць позбавлення волі на не відбутий строк покарання 8 місяців 16 днів, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,
22 лютого 2015 року, близько 15 годин 30 хвилин, перебуваючи на території базару «Сокіл», розташованого за адресою: м. Дніпропетровськ, бульвар Слави 28-6, побачив майно, яке належить потерпілому ОСОБА_5 , а саме металеву конструкцію для даху торгового павільйону, яку визначив, як об`єкт свого злочинного посягання.
Далі ОСОБА_4 , реалізуючи раптово виниклий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих спонукань та особистої зацікавленості, переконавшись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає і вони є таємними для оточуючих, шляхом вільного доступу, за допомогою невстановленої особи, яку ОСОБА_4 завів в оману, запевнивши, що бере металеву конструкцію для даху торгового павільйону з дозволу власника, та за допомогою останнього викрав металеву конструкцію для даху торгового павільйону, вартістю 740 гривень, яка належить потерпілому ОСОБА_5 . Після чого ОСОБА_4 , вище вказану металеву конструкцію для даху торгового павільйону, продав, тобто розпорядився викраденим майном на власний розсуд, причинив потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 740 гривень.
Таким чином, ОСОБА_4 , своїми умисними діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України визнав повністю і показав, що 22 лютого 2015 року гуляв на ж/м Сокіл, де на території базару «Сокіл», за забором побачив металеву конструкцію та вирішив її вкрасти. З цією метою, він запропонував незнайомому чоловіку допомогти йому здати дану конструкцію на металобрухт, а на виручені кошти купити спиртних напоїв, при цьому запевнив останнього, що конструкцію бере з особистого дозволу власника. Цей чоловік погодився на його пропозицію, тоді він разом із вказаним чоловіком взяли металеву конструкцію та понесли по вулиці. Біля однієї із торгівельних палаток, незнайомий чоловік запропонував йому купити дану металеву конструкцію за 200 гривень, на що він погодилися та продав вищевказану конструкцію. Виручені кошти поділив із чоловіком, який йому допоміг, після чого пішли на ж/м Перемога, де намагалися придбати спиртні напої, але їх спіймали співробітники міліції. При цьому, не оспорював ні обставини скоєння ним правопорушення, що інкримінується, ні вартість вкраденого майна, ні вину. В скоєному щиро розкаявся. Додав, що цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 про стягнення з нього матеріальної шкоди у розмірі 740 гривень визнав повністю.
В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 показав, що 22 лютого 2015 року знаходився вдома, близько о 15 години 30 хвилин йому подзвонили та повідомили, що на території ринку викрали металеву конструкцію, після чого він викликав міліцію та поїхав на місце події. Зателефонувавши охороні ринку, він дізнався про прикмети тих, хто скоріш всього вкрав вищевказану металеву конструкцію та повідомив про це працівників міліції. Після чого, обвинуваченого знайшли та доставили до райвідділу міліції. Просив суд задовольнити цивільний позов в повному обсязі та стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на його користь матеріальну шкоду у розмірі 740 гривень. Висловив позицію щодо призначення покарання обвинуваченому на розсуд суду.
Оскільки в судовому засіданні обвинувачений повністю визнав свою вину в інкримінованому йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні, погодився з кваліфікацією вчиненого ним діяння, а так само визнав всі фактичні обставини їх вчинення, а прокурор не висловив жодних заперечень щодо встановлених обставин, суд, заслухавши думку учасників судового провадження, за відсутності їх заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, переконавшись у тому, що всі зазначені особи правильно розуміють зміст встановлених обставин, в порядку ст. 349 ч. 3 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
На підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені показаннями обвинуваченого та потерпілого, наданими ними безпосередньо в судовому засіданні, які відповідають всім фактичним обставинам інкримінованого ОСОБА_4 діяння і ніким не оспорюються, суд приходить до переконання, що діяння, яке вчинено ОСОБА_4 дійсно мало місце, воно містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України і обвинувачений винний у його вчиненні, так як він, умисними діями, вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка) повторно, тому він підлягає покаранню за вчинення такого кримінального правопорушення.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд відповідно до положень ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Насамперед, суд враховує, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до положень ст. 12 КК України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості.
Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає його щире каяття у скоєному.
Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 67 КК України обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, суд визнає рецидив злочинів.
Дослідивши дані про особу обвинуваченого, суд враховує, що ОСОБА_4 раніше судимий за вчинення умисних тяжких корисливих злочинів, судимість за які у встановленому законом порядку не знята і не погашена, належних висновків не зробив, на шлях виправлення не став і знов вчинив умисний корисливий злочин, не одружений, офіційно не працевлаштований, за місцем проживання характеризується із посередньої сторони, на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває.
Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання, які наведені вище, суд приходить до переконання, що виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів, можливо тільки в умовах ізоляції від суспільства, і вважає, що ОСОБА_4 має бути призначено покарання у вигляді арешту, оскільки саме таке покарання, на думку суду, буде найбільш необхідним і достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів.
Відповідно до вимог ст. ст. 118, 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Тому з огляду на це, суд приходить до висновку про стягнення з ОСОБА_4 витрат по проведенню судово-товарознавчої експертизи у розмірі 61 (шістдесят однієї) гривні 50 (п`ятдесяти) копійок, що підтверджується відповідною довідкою про витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні, на користь держави.
Вирішуючи питання щодо заявленого потерпілим ОСОБА_5 цивільного позову про стягнення з ОСОБА_4 на користь останнього матеріальної шкоди у розмірі 740 гривень, суд вважає позов потерпілого обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Під час судового розгляду встановлено, що ОСОБА_5 злочинними діями обвинуваченого спричинено матеріальну шкоду у розмірі 740 гривень, яку на даний час не відшкодовано, у зв`язку із чим, суд вважає за необхідне задовольнити цивільний позов потерпілого у повному обсязі та стягнути з обвинуваченого на користь потерпілого невідшкодовану суму грошових коштів.
Речові докази у даному кримінальному провадженні відсутні.
З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 118, 124, 368, 370- 374, 394 КПК України, суд
З А С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у вигляді арешту строком на 3 (три) місяці.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 слід рахувати, з моменту його затримання після набрання вироком законної сили.
Стягнути з ОСОБА_4 витрати по проведенню судово-товарознавчої експертизи у розмірі 61 (шістдесят однієї) гривні 50 (п`ятдесяти) копійок на користь держави.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 заявлений в рамках даного кримінального провадження задовольнити у повному обсязі.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди грошові кошти у розмірі 740 (сімсот сорок) гривень.
Вирок суду набирає законної сили після спливу тридцяти денного строку, встановленого ст. 395 КПК України для його оскарження. Подання апеляційної скарги на вирок суду зупиняє набрання ним законної сили та його виконання.
Вирок може бути оскаржений в порядку ст. 395 КПК України.
Апеляційну скаргу на вирок може бути подано до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд міста Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копія вироку в порядку ст. 376 КПК України негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору і не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Суддя ОСОБА_1