Справа № 460/3050/14-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.11.2014 року
Яворівський районний суд Львівської області

в складі головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

з участю прокурора: ОСОБА_3 ,

потерпілої: ОСОБА_4 ,

обвинуваченої: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому засіданні в залі суду в місті Яворові кримінальне провадження за №0000958 про обвинувачення:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Яворова Львівської області, українки, громадянки України, освіта середня, безпартійної, розлученої, тимчасово не працюючої, проживаючої в АДРЕСА_1 , зареєстрованої в АДРЕСА_2 , такої, яка має судимість,

за ст.185 ч.1 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

17 липня 2014 року, приблизно о 12 годині 30 хвилин, ОСОБА_5 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, знаходячись в салоні одного із маршрутних таксі напр`ямку «Львів-Шкло», на зупинці міста Новояворівська Яворівського району Львівської області, що розташована навпроти багатоповерхових житлових будинків АДРЕСА_3 , розстібнула замок-блискавку в жіночій сумочці потерпілої ОСОБА_4 , звідки таємно, з корисливих мотивів, викрала жіночий гаманець, вартістю 280 гривень, в якому знаходилися гроші в сумі 1000 гривень, а також банківські картки та картка постійного клієнта, а всього вчинила крадіжку чужого майна на загальну суму 1280 гривень.

Таким чином, своїми діями обвинувачена ОСОБА_5 вчинила таємне викрадення чужого майна (крадіжку), тобто кримінальне правопорушення, передбачене ст.185 ч.1 КК України.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 повністю визнала свою вину та пояснила, що дійсно, 17 липня 2014 року, приблизно о 12 годині 30 хвилин, вона знаходилася в салоні одного із маршрутних таксі маршруту «Львів-Шкло» і звернула увагу на молоду жінку, якою, як пізніше їй стало відомо, була ОСОБА_6 , яка витягувала з сумочки гаманець, брала з нього гроші і розраховувалася з водієм за проїзд. В момент, коли ОСОБА_7 положила гаманець в свою сумочку, у неї виникла думка про крадіжку цього гаманця, вважаючи, що в ньому є гроші. Скориставшись значною кількістю пасажирів в салоні автобуса та розмовою потерпілої з подругою, вона, зайнявши місце позаду ОСОБА_7 , незамітно для оточуючих, правою рукою розстібнула замок-блискавку в жіночій сумочці потерпілої, звідки і викрала жіночий гаманець, який заховала в кишеню свого верхнього одягу.

Вийшовши на зупинці біля Новояворівської лікарні, вона, по дорозі, подивилася у викрадений нею гаманець, в якому виявила гроші та банківські картки. З гаманця вона взяла 1000 гривень, а сам гаманець з банківськими картками викинула у один із смітників міста. Викрадені гроші витратила для власних потреб.

Розуміє, що вчинила крадіжку чужого майна, дуже шкодує, що так сталося, щиро розкаюється у вчиненому, у потерпілої просить вибачення, просить також суворо її не карати.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, визнає недоцільним подальше дослідження доказів стосовно фактичних обставин скоєння крадіжки чужого майна обвинуваченою ОСОБА_5 , так як вони ніким не оспорюються і учасники судового розгляду не заперечують проти цього.

При цьому, суд з`ясував правильне розуміння сторонами кримінального провадження змісту цих обставин. відсутність сумнівів у добровільності їх позицій, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Аналізуючи докази, що були добуті та досліджені в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченої ОСОБА_5 у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.1 КК України в судовому засіданні доведена повністю і кримінальне правопорушення кваліфіковано правильно, оскільки вона вчинила таємне викрадення чужого майна (крадіжку).

Обираючи вид і розмір покарання обвинуваченій ОСОБА_5 , суд враховує ступінь і характер суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, особу винної, яка хоч і позитивно характеризується, але неодноразово притягувалася до кримінальної відповідальності, такі обставини, які пом`якшують покарання, як щире каяття і активне сприяння розкриттю злочину, і обставини, які обтяжують покарання, вважає за необхідне призначити обвинуваченій ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі.

Керуючись ст.ст.373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.1 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі строком на два роки, з поміщенням до кримінально-виконавчої установи закритого типу.

До вступу вироку в законну силу обрати засудженій ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з направленням її до слідчого ізолятора міста Львова.

Початок строку відбування покарання засудженою ОСОБА_5 рахувати з 06 листопада 2014 року, тобто з часу її фактичного затримання.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів, з дня його проголошення, для засудженої ОСОБА_5 протягом тридцяти днів, з дня отримання вироку, через Яворівський районний суд Львівської області.

Вирок виготовлений в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Суддя ОСОБА_1