Справа № 135/1609/14-к
Провадження №11-кп/772/210/2015
Категорія: кримінальна
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 березня 2015 року

Апеляційний суд Вінницької області в складі:

Головуючого-судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

за участю прокурора: ОСОБА_6

розглянув 11 березня 2015 року у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці кримінальне провадження №0000161 від 18.08.2014 р. за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції на вирок Ладижинського міського суду від 18 грудня 2014 року, яким затверджена угода від 17 грудня 2014 року про примирення, укладена між потерпілим ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_8 і

ОСОБА_8 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженець смт. Тростянця Вінницької області,

проживаючий у

АДРЕСА_1 ,

згідно ст. 89 КК України не судимий

визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України, за якою йому призначено узгоджене сторонами угоди про примирення від 17 грудня 2014 року покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень.

Як вбачається з вироку місцевого суду, ОСОБА_8 визнаний винним у тому, що він 17.08.2014 р. близько 22 год. 10 хв. у м. Ладижині Вінницької області під час зупинення його працівниками міліції за керуванням автомобіля Пежо 405 д.н.з. НОМЕР_1 , намагаючись уникнути адміністративної відповідальності, вчинив опір працівникам міліції, а саме: на зауваження працівника ДАІ ОСОБА_7 не відреагував, а вийшовши у вищевказаного автомобіля, вчинив активну фізичну протидію представникові правоохоронного органу ОСОБА_7 шляхом шарпання його за руки, інші частини тіла, хапав за форменний одяг і при цьому зірвав з одягу жетон працівника міліції ОСОБА_7 .

Оскільки 17.12.2014 року між потерпілим ОСОБА_7 і обвинуваченим ОСОБА_8 укладено угоду про примирення, ОСОБА_8 визнав свою провину у вчиненні кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії невеликої тяжкості, то з посиланням на положення ст. ст. 468, 469 КПК України місцевий суд знайшов правові підстави для затвердження цієї угоди, визнав доведеним вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 342 ч. 2 КК України та призначив йому узгоджене сторонами угоди про примирення покарання.

В апеляційній скарзі прокурора ставиться питання про скасування вироку як незаконного у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, та про направлення кримінального провадження до суду першої інстанції для проведення судового провадження у загальному порядку.

Своє прохання прокурор мотивує тим, що правовідносини, які виникли в результаті дій обвинуваченого ОСОБА_8 , виходять за межі приватних відносин між обвинуваченим і потерпілим, а тому, на думку прокурора, без посилання ним на конкретну норму закону, угода про примирення в даному кримінальному провадженні не могла бути затверджена судом, що призвело до ухвалення вироку суду на підставі угоди з істотними порушеннями КПК України.

Заслухавши доповідача, виступ прокурора, який підтримав апеляційну скаргу з наведених у ній підстав, вивчивши судове провадження, провівши судові дебати, обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора необґрунтована і не підлягає задоволенню.

Апеляційний суд вважає, що доводи прокурора щодо незаконності вироку суду не ґрунтуються на кримінально-процесуальному законі, до того ж прокурор у своїй апеляційній скарзі і не назвав норму закону, яку, на його думку, порушив суд.

Застосована місцевим судом по даному кримінальному провадженню стаття 469 частина 3 КПК України дозволяє укладення угоди про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим у провадженні щодо злочинів невеликої тяжкості, а відповідно до положень ст. 12 КК України ст. 342 ч.2 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості, згідно встановленої нею санкції, що передбачає найбільш суворим покарання у виді позбавлення волі на строк до двох років, або більш м`які види покарання.

Та обставина, що вчинене ОСОБА_8 , як то вказує прокурор, є прямим посяганням на авторитет органів державної влади, не є перешкодою для укладення угоди про примирення між потерпілим і обвинуваченим.

Крім того, апеляційний суд приймає до уваги і ту обставину, що згідно положень ст. 394 ч. 3 п. 3 КПК України вирок суду першої інстанції на підставі угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути оскаржений в апеляційному порядку прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 КПК України угода не може бути укладена, а по даній справі цієї умови немає.

З огляду на наведене, керуючись ст.ст. 407, 376 ч. 2, 419 КПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в :
апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок Ладижинського міського суду від 18.12.2014 р. стосовно ОСОБА_8 без змін.

На ухвалу можуть бути подані касаційні скарги безпосередньо до касаційного суду - Судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді:
З оригіналом згідно: