Справа № 478/2127/14-к Провадження № 1-кп/478/129/2014
У х в а л а
14.11.2014 року Казанківський районний суд Миколаївської області
в складі головуючої судді ОСОБА_1
за участю: секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
В с т а н о в и в:
Згідно обвинувального акта, затвердженого 27.10.2014 року прокурором прокуратури Новобузького району ОСОБА_6 , громадянин ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України (незаконне заволодіння транспортним засобом).
Посилаючись на відсутність підстав для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 частини третьої ст.314 КПК України, прокурор вважає, що не існує перешкод для призначення судового розгляду на підставі вищевказаного обвинувального акта.
Вислухавши думку учасників судового провадження щодо можливості призначення судового розгляду, суд приходе такого висновку.
Згідно приписів п.1, п.2 ч.1 ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.
В силу вимог п.5 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланнями на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Із змісту обвинувального акта, складеного слідчим СВ Новобузького РВ УМВС ОСОБА_7 (дату складання в реєстрі не зазначено), затвердженого прокурором ОСОБА_6 27.10.2014 року, в частині формулювання обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України, вбачається, що останній 05.09.2014 року близько 20 год. перебуваючи на повороті в напрямку с. Улянівку Новобузького району, куди приїхав разом із своїм знайомим ОСОБА_8 на мотоциклі Ява під керуванням останнього, після зупинки мотоциклу Спарк, яким керував водій ОСОБА_5 , скориставшись відсутністю сторонніх осіб (водій мотоцикла Ява ОСОБА_8 поїхав у невідомому напрямку) незаконно заволодів мотоциклом Спарк, яким в подальшому розпорядився на власний розсуд, заподівши потерпілому ОСОБА_5 матеріальні збитки на суму 4030 грн.
Відповідно п.1 Примітки до ст.289 КК України під незаконним заволодінням транспортним засобом у цій статті слід розуміти вчинене умисно, з будь-якою метою протиправне вилучення будь-яким способом транспортного засобу у власника чи користувача всупереч їх волі.
Ознаки діяння, які вказують на незаконність заволодіння транспортним засобом, є такими: 1) воно полягає лише в активній поведінці - дії; 2) дія проявляється в отриманні можливості керувати таким транспортним засобом; 3) поведінка винного є незаконною, він не має ані дійсного, ані уявного права на транспортний засіб, заволодіння яким здійснює; 4) заволодіння транспортним засобом здійснюється без чітко вираженого і дійсного волевиявлення власника або законного користувача транспортного засобу. При цьому воля потерпілого або ігнорується (при таємному заволодінні), або подавляється (при застосуванні насильства або погрози його застосування), або ж фальсифікується (при заволодінні шляхом обману).
Формулюючи в обвинувальному акті обвинувачення відносно ОСОБА_4 слідчим не викладено фактичних обставин кримінального правопорушення (сукупність фактів і обставин об`єктивної дійсності, що мають матеріально-правове, цивільно-правове, кримінальне процесуальне значення і є необхідними і достатніми фактичними обставинами для вирішення кримінального провадження по суті), але попри це він вважає встановленим, що ОСОБА_4 незаконно заволодів транспортним засобом потерпілого. При цьому слідчим взагалі не вказано в обвинуваченні про ознаки незаконності такого заволодіння, які підлягають встановленню, а саме: (а) наявність вини та її форми (психічне ставлення обвинуваченого до вчинюваного діяння та його наслідків (у формі умислу або необережності); (б) спосіб вчинення злочину (таємно чи відкрито, шляхом обману чи зловживання довірою, із застосуванням насильства чи погрози його застосування), який в кримінальному процесі поряд з доказуванням вини особи є обов`язковим елементом предмета доказування по кожному кримінальному провадженню; б) мотив і мета злочину, які органічно взаємопов`язані, і які обов`язково враховуються при визначенні суспільної небезпеки вчиненого, особи злочинця та при призначенні судом покарання (відсутність посилання на мотив та мету вчинення злочину ускладнює юридичну кваліфікацію цього діяння).
Таким чином, складений слідчим обвинувальний акт не відповідає вимогам п.1, п.2 ч.1 ст.91, п.5 ч.2 ст.291 КПК України, що є правовими перешкодами для призначення судового розгляду висунутого стосовно ОСОБА_4 обвинувачення, тому в силу приписів п.4 ч.3 ст.314 КПК України суд приймає рішення про повернення обвинувального акта прокурору.
Керуючись п.1, п.2 ч.1 ст.91, п.5 ч.2 ст.291, п.4 ч.3 ст.314 КПК України, суд

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Суддя