Справа № 11-77 2007 року Головуючий
у 1-й інстанції Гонтар А.А.
ст.121 ч.2 КК України
Доповідач: Тараненко Ю.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів
Судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Полтавської області у
складі:

Головуючого
Тараненка Ю.П.

Суддів - Кисіля A.M.
Копитько Л.І.

за участю
прокурора КащициноїО.Є.

захисника ОСОБА_1

засудженого ОСОБА_2, потерпілого ОСОБА_3

секретаря
Гнітько А.П

розглянула у
відкритому судовому засіданні в м.Полтаві
14 вересня 2007

року кримінальну
справу за апеляцією захисника ОСОБА_1 в інтересах

засудженого ОСОБА_2
та потерпілого ОСОБА_3
на вирок

Київського
районного суду м. Полтави від 24 жовтня 2006 року.

Цим вироком ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1 р.н. уродженець м. Полтави, раніше не судимий - засуджений
за ст. 121 ч. 2 КК України до 7 років
позбавлення волі.

За
вироком суду засуджений визнаний винним в тому, що увечері 3 листопада 2005
року, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння у себе вдома в АДРЕСА_1 на
грунті неприязних стосунків навмисне побив свого батька ОСОБА_4 кулаками і
ногами по тілу, заподіявши тяжкі тілесні ушкодження у вигляді черепно-мозкової
травми, пошкодження головного мозку, переломів ребер, садин та синців на тілі,
внаслідок чого ІНФОРМАЦІЯ_2 року потерпілий помер в лікарні.

На вирок
суду подана апеляція потерпілим ОСОБА_3, в якій він вважає засудження ОСОБА_2
незаконним, заперечуючи його причетність до скоєного злочину.

Оспорює факт
дачі пояснень по
суті справи загиблим ОСОБА_4 і
просить вирок скасувати, а
засудженого виправдати.

Захисник
ОСОБА_1 в поданій апеляції завважує на

фальсифікацію
матеріалів кримінальної справи слідчим у зв'язку з

виправленням
дат в процесуальних документах. Стверджує про неможливість дачі пояснень по справі
потерпілим ОСОБА_4 внаслідок характеру та тяжкості отриманої ним травми та про
самообмову засудженого на досудовому слідстві, внаслідок застосування до нього
працівниками міліції незаконних заходів і просить вирок суду скасувати, а
засудженого ОСОБА_2 виправдати за недоведеністю його участі в скоєному злочині.

Заслухавши
доповідача, міркування потерпілого ОСОБА_3, захисника ОСОБА_1, засудженого
ОСОБА_2, які підтримали принесені апеляції, думку прокурора про обґрунтованість
вироку, провівши по справі часткове судове слідство та перевіривши матеріали
справи і обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що вони не
підлягають задоволенню, враховуючи наступне.

Провина
засудженого ОСОБА_2 в скоєному
злочині доведена зібраними у справі доказами, яким судом надана відповідна
оцінка.

Так, на
досудовому слідстві, засуджений не заперечував факт перебування в будинку
потерпілого в ніч на 4.11.2005 року на час скоєння злочину та побиття батька в
процесі інциденту, який виник між ними.

Про ці
обставини він стверджував в неодноразових письмових поясненнях, в тому числі
викладених власноручно в явці з повинною; при допитах в якості підозрюваного,
зазначаючи власноручно, що показання дає добровільно без будь-якого впливу, та
в якості обвинуваченого з участю захисника; при перевірці його свідчень згідно
ст.194 КПК України в присутності понятих та інших учасників слідчої дії. Не
заперечував цих же обставин і в судовому засіданні при обранні йому запобіжного
заходу.

( а. с. 11, 13, 14, 29, 30,59,62, 69, 72 том 1 )

Показання
засудженого про місце побиття потерпілого узгоджується з даними протоколу
огляду місця пригоди - належного їм з батьком помешкання, де виявлені сліди
скоєного злочину : кров людини на декількох речах, походження якої за висновком
імунологічної експертизи не
виключається від загиблого ОСОБА_4

( а. с.
5, 90 том 1 )

Пояснення
засудженого про час вчинення злочину підтверджуються показаннями на
досудовому слідстві свідка
ОСОБА_5, яка

підтвердила факт
сварки та бійки, що мали місце між засудженим та потерпілим увечері 3.11.2005
року в їхньому будинку, ствердивши також про постійні попередні сварки ОСОБА_2
зі своїм батьком в стані алкогольного сп'яніння.

Свідок
ОСОБА_6 пояснила, що засуджений раніше бив свого батька.

Про те,
що засуджений влаштовував сварки і ОСОБА_4 жалівся їй, що син бив його
засвідчила суду ОСОБА_7 Бачила побитим потерпілого і свідок ОСОБА_8

Свідок ОСОБА_9 засвідчив суду,
що будучи дільничим інспектором міліції, займався у зв»язку з цим в серпні 2005
року перевіркою скарги загиблого на свого сина, якому виносив офіційне
попередження.

Дані обставини
підтверджують мотив злочинних дій засудженого.

Факт
спричинення ОСОБА_4 тілесних ушкоджень та їх характер, ступінь тяжкості і механізм
утворення, а також причина смерті потерпілого підтверджені висновком
судово-медичної експертизи.

( а.с. 80, 115 том 1 )

Цим же
висновком спростовується і твердження засудженого ОСОБА_2 про менший об»ем
заподіяних ним потерпілому тілесних ушкоджень в тому числі і тих, які потягли
за собою смерть потерпілого.

Про
заподіяння йому засудженим тілесних ушкоджень заявляв при житті сам загиблий
ОСОБА_4, давши з цього приводу працівнику міліції письмове пояснення,
зазначивши в ньому, що син і раніше бив його, вимагаючи гроші на випивку.

Ці
обставини підтвердив суду свідок ОСОБА_10, який проводив бесіду з потерпілим в
лікарні, відібрав у нього письмове пояснення, яке приєднане до матеріалів
справи, (а.с. 16 том 1 )

Посилання
апелянтів на те, що потерпілий через отримання важкої травми не міг вступати в
контакт зі сторонніми особами та давати пояснення за обставини вчиненого
відносно нього злочину -неспроможне, поскільки спростовується, як показаннями
свідка ОСОБА_10, так і свідченнями лікарів
ОСОБА_11, ОСОБА_12,

ОСОБА_13, ОСОБА_14, допитаних
в судовому засіданні з цього приводу за свідків по справі, а тому на увагу не заслуговує.

Твердження
засудженого про самообмову на досудовому слідстві внаслідок застосування до
нього працівниками міліції незаконних заходів перевірялися, як судом першої
інстанції, так і апеляційним судом шляхом направлення прокурору судового
доручення в порядку ст.315-1 КПК України при проведенні по справі часткового
судового слідства.

Обективного свого
підтвердження доводи
засудженого в цій частині
не знайшли, у зв'язку
з чим в порушенні кримінальної справи по
даному факту відмовлено згідно вимог
ст.97 КПК України.

Досудове
слідство по справі проведено у відповідності до вимог
кримінально-процесуального закону.

Причину неоговорених виправлень в деяких
процесуальних документах дати їх
складення, а в інших
- залишення дати
без виправлення, допитаний за свідка
по справі слідчий ОСОБА_15 пояснив проявленою ним неуважністю.

Розбіжностей
чи невідповідності обективних даних, зафіксованих в складених ним процесуальних
документах з фактичними обставинами не
встановлено.

За таких
обставин, твердження захисника в апеляції про навмисну фальсифікацію слідчим матеріалів справи - безпідставне.

Допущені
слідчим в цій частині недоліки на повноту та всебічність проведеного досудового
слідства не вплинули. Відсутні підстав і для визнання їх істотним порушенням
вимог кримінально-процесуального закону, що перешкоджало суду обективно
розглянути справу і постановити по ній законне
рішення.

Таким
чином, враховуючи зібрані по справі докази, суд обґрунтовано не прийнявши до
уваги доводи засудженого в судовому засіданні про непричетність до скоєного злочину,
прийшов до правильного висновку про доведеність його вини в навмисному
заподіянні тяжких тілесних ушкоджень, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_4

Кваліфікація
дій засудженого ОСОБА_2 за ст. 121 ч.2 КК України є вірною, а покарання йому
судом визначене у відповідності до вимог ст.65 КК України.

Підстав для скасування вироку
не вбачається. Твердження апелянтів з цього приводу безпідставне.

Враховуючи наведене,
керуючись ст.ст. 365, 366 КПК
України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляції
потерпілого ОСОБА_3 та захисника ОСОБА_1 в інтересах засудженого ОСОБА_2
залишити без задоволення, а вирок Київського районного суду м. Полтави від 24
жовтня 2006 року відносно ОСОБА_2 - без зміни.