апеляційний суд чернівецької області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Чернівці «4» грудня 2007р. колегія суддів
судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Чернівецької області у
складі:

Головуючого Петлюка
В.І.

Суддів Семенюка
К.М. , Давнього В.П.

за
участю прокурора Сілічевої
А.В.

та
адвокатів ОСОБА_1, ОСОБА_2

при
секретарі Козек
Ю.І.

розглянула
у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляцією адвоката
ОСОБА_1 в інтересах засудженої ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_4 на вирок Кіцманського районного суду Чернівецької
області від 4 вересня 2007 року,

яким
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, мешканку смт.
Лужани Кіцманського району Чернівецької області, раніше не судиму, засуджено за
ст. 286ч.2 КК України на три роки позбавлення волі з позбавленням права
керувати транспортними засобами строком на один рік.

На
підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнено від відбування покарання, якщо вона протягом річного іспитового строку
не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов'язки.

Міру запобіжного
заходу залишено підписку про невиїзд. Вирішено долю речових доказів.

Стягнуто
з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 25000 гривень у відшкодування моральної шкоди та
18410, 50 гривень у відшкодування матеріальної шкоди.

Стягнуто
з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 12852 гривень у відшкодуванні матеріальної шкоди
та 505 гривень судових витрат.

Стягнуто з
ОСОБА_3 витрати за проведення експертиз. За вироком суду ОСОБА_3 визнана винуватою та засуджена за те, що 30 листопада 2004 року близько 10 години рухаючись в напрямку м. Чернівців на автомобілі Мерседес 124, державний номер НОМЕР_2 на дорозі

Справа №
11-3 74/2007р. Головуючий
у І інстанції Мізюк В.М.

Категорія ст. 286ч.2 ККУкраїни Доповідач ПетлюкВ.1.

2

з
двохстороннім рухом, яка поділена двома суцільними
лініями і має дві смуги руху в одному напрямку,
в с Мамаївці
Кіцманського району Чернівецької області. Біля господарства ОСОБА_3 виконуючи
розворот з крайнього правого положення на проїзній частині правої смуги
руху, з виїздом на зустрічну смугу
руху, при цьому допустила зіткнення з
автомобілем ВАЗ 2108, державний номер
НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_5, який
рухався в попутному напрямку по правій смузі в крайньому лівому положенні на
проїзній частині чим грубо порушила п.1.2,
1.5, 10.1, 10.4,
11.4, 12.3 Правил дорожнього
руху, а саме створила небезпеку та
перешкоду для руху транспортних засобів та створила загрозу для життя; не дала
дорогу, і здійснила маневр та примусила
інших учасників дорожнього руху, які
мають перевагу, змінити напрямок руху
або швидкість; перед початком руху,
перестроюванням та зміною напрямку руху не переконалась, що це буде безпечним і не створить перешкод
іншим учасникам руху і перед поворотом ліворуч і розворотом завчасно не зайняла
відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, виїхала на той бік дороги, що призначений для зустрічного руху, не вжила заходів для зменшення швидкості та
безпечного для інших учасників руху об'їзду перешкоди.

В
результаті дорожньо - транспортної пригоди пасажир ОСОБА_6, що знаходився в автомобілі ВАЗ 2108, державний номер НОМЕР_1 від тяжких тілесних
ушкоджень помер, а ОСОБА_7, якій був в якості пасажира в автомобілі Мерседес 124, державний номер НОМЕР_2 отримав середньої
тяжкості тілесні ушкодження.

На цей
вирок подано апеляцію адвокатом ОСОБА_1 в інтересах засудженої ОСОБА_3 в якій порушує питання про скасування вироку
суду з поверненням кримінальної справи на додаткове розслідування.

Свої
вимоги обґрунтовує тим, що досудовим
слідством при розслідуванні цієї кримінальної справи допущено неповноту, внаслідок чого встановлені неправильні
вихідні дані, щодо місця та механізму
дорожньо -транспортної пригоди, а це в
свою чергу призвело до недостовірності всіх автотехнічних експертиз, які призначались органами досудового
слідства.

Крім
цього звертає увагу на те, що районним
судом неодноразово відмовлялось захисту у призначенні повторної комплексної
автотехнічної та транспортно - трасологічної експертизи, не дивлячись на те, що суду надано висновок Українського центру
післяаварійного захисту від 15.02.2007 року та спеціалістів Львівського НДІСЕ
від 27.07.2007 року, які ставлять під
сумнів експертизи на які зіслався суд.

Крім
цього зауважує, що районний суд не
з'ясував питання про можливість звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності в зв'язку з
актом амністії.

В
апеляції потерпілої ОСОБА_4 порушується питання про зміну вироку в частині
цивільного позову, а саме у визначенні
розміру моральної шкоди, оскільки
вважає, що районний суд необгрунтовано
зменшив визнаний нею розмір завданої моральної шкоди.

3

Заслухавши
доповідь судді, адвоката ОСОБА_1 та
думку ОСОБА_3 , які підтримали свою
апеляцію, потерпілу ОСОБА_4 яка також
підтримала свою апеляцію, адвоката
ОСОБА_2 та потерпілого ОСОБА_5 які заперечили проти задоволення апеляції
ОСОБА_1, міркування прокурора, яка вважає,
що вирок суду, як законний слід
залишити без зміни, а апеляції без
задоволення, провівши по справі часткове
судове слідство, перевіривши матеріали
справи та обговоривши доводи апеляцій,
колегія суддів вважає, що
апеляція адвоката ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_3
підлягає до задоволення.

Приходячи до
такого висновку колегія суддів виходить з наступного.

Згідно з
роз'ясненнями, даними в п.13 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від ЗО травня 1997 року №7 «Про посилення
судового захисту прав і свобод людини і громадянина», Конституційне положення про те, що особа вважається невинуватою у вчиненні
злочину, доки її вину не буде доведено в
законному порядку і встановлено обвинувальним вироком (ч.1 ст. 62 Конституції України) покладає на суди
всю повноту відповідальності за правильне вирішення справи.

Невиконання
районним судом при розгляді цієї справи зазначеної вимоги потягнуло за собою і
порушення п.4 ст. 129 Конституції
України, де зазначено, що однією із засад судочинства є змагальність
сторін та свобода в наданні своїх доказів і доведення перед судом їх
переконливості, оскільки з показів які
дала ОСОБА_3 в ході часткового судового
слідства вбачається, що її захисник
неодноразово звертався до суду з клопотанням про призначення повторної
комплексної автотехнічної та транспортно -трасологічної експертизи на що
районний суд належним чином не реагував,
а тому вони за власною ініціативою провели експертизу та надали суду
висновок Українського центру післяаварійного захисту від 15.02.2007р. та
висновок спеціалістів Львівського НДІСЕ від 27.07.2007 року, які ставлять під сумнів висновки експертиз, які проводили органи досудового слідства.

Дані покази
повністю узгоджуються з матеріалами справи.

Відмовляючи
в клопотанні підсудної ОСОБА_3 про
призначення повторної комплексної автотехнічної та транспортно - трасологічної
експертизи, яка на її думку могла
підтвердити доводи про її невинуватість у вчиненні дорожньо - транспортної
пригоди, яка мала місце 30 листопада
2004 року в с Мамаївці Кіцманського району Чернівецької області, суд порушив і право підсудної передбачене ст.
263 КПК України, тобто можливості
захиститися від пред'явленого обвинувачення законними засобами.

Враховуючи
те, що для правильно вирішення цієї
кримінальної справи необхідно залучати працівників певної професійної
кваліфікації та підсудній повинен отримати достатні й належні можливості
спростувати висновки, які зробили органи
досудового слідства, а тому в цьому
конкретному випадку порушено і положення п.d ч.3 ст. 6 Європейської Конвенції з прав людини
від 4.11.1950 року, а саме право на
справедливий розгляд.

Разом з
тим, відповідно до вимог ст. 22 КПК України органи досудового

4

слідства
зобов'язані вжити всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і об'єктивного дослідження обставин
справи.

Ці
вимоги закону органами досудового слідства виконані не були, в результаті чого окремі обставини, які мають важливе значення для прийняття
правильного рішення по справі,
залишилися нез'ясованими.

При
апеляційному розгляді справи з проведенням часткового судового слідства
встановлена така однобічність та неповнота досудового слідства, яка не може бути усунута в судовому
засіданні.

З даних
які є у висновку комплексної судової транспортно -трасологічної та
автотехнічної експертизи від 29.04.2005 року за №1146/1147 вбачається, що причиною зіткнення транспортних засобів і
наслідків, що настали, були неправильні дії водія ОСОБА_3 , яка порушила п.10.1, 10.4,
11.4, 12.3 Правил дорожнього
руху, а водій ОСОБА_5 не мав технічної
можливості своєчасно зупинити автомобіль до місця зіткнення (а.с. 152-168т.1).

З
даних, які є у висновку спеціаліста
автотехніка Українського центру після аварійного захисту за №2 від 15.02.2007
року вбачається, що водій автомобіля ВАЗ
2108 д/н НОМЕР_1 ОСОБА_5 мав технічну можливість уникнути зіткнення з
автомобілем Мерседес 124 д/н НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 шляхом застосування гальмування з моменту
виникнення небезпеки руху і з технічної точки зору, дії водія ОСОБА_5 знаходяться у причинному
зв'язку з фактом настання цієї ДТП,
оскільки він не реалізував технічну можливість уникнути ДТП (а.с. 125-131т.2).

З даних
які є у висновку спеціаліста автотехніка Львівського НДІСЕ за №2381 від 27
липня 2007 року вбачається, що з
технічної точки зору, в даній дорожньо -
транспортній ситуації, дії автомобіля
ОСОБА_5 не відповідали вимогам п.12.3 «Правил дорожнього руху України», який зобов'язує водія у разі виникнення
небезпеки для руху негайно застосувати екстрене гальмування, та вимогам горизонтальної дорожньої
розмітки, оскільки подвійну суцільну
лінію дорожньої розмітки перетинати забороняється (а.с. 188-198т.2).

Разом з
тим з даних цієї експертизи вбачається,
що раніше проведена по цій кримінальній справі комплексна автотехнічна
та транспортно -трасологічна експертиза без всіх вихідних даних та не були
поставлені ряд важливих питань, які
потребують експертного дослідження. Крім цього дорожня ситуація перед ДТП
задана неоднозначно, швидкість руху
автомобіля ВАЗ 2108 задана у великому діапазоні, що не дає можливості визначити відповідають
чи не відповідають дії водіїв технічним вимогам інших пунктів Правил дорожнього
руху.

За таких
обставин, колегія суддів вважає, що суд позбавлений можливістю дати оцінку
кожному висновку з точки зору всебічності,
повноти й об'єктивності експертних досліджень, а тому приходить і до висновку, що досудове слідство проведено неповно, оскільки залишилися невиявлені істотні
обставини справи, що не дозволяє суду з
упевненістю реконструювати досліджувану подію і з безсумнівністю дійти до
висновку

5

про
винуватість чи невинуватість обвинуваченої,
форми її провини і зв'язок її дій із шкідливими наслідками, що настали,
а отже правильно вирішити кримінальну справу.

З огляду
на наведене, колегія суддів вважає, що кримінальна справа, щодо ОСОБА_3
підлягає направленню прокурору на додаткове розслідування, а вирок суду щодо засудженої скасуванню
відповідно до вимог ст. 368 КПК України.

При
проведені додаткового розслідування орган досудового слідства слід провести
слідчі дії на встановлення швидкості руху автомобіля ВАЗ 2108 д/н НОМЕР_1 під
керуванням ОСОБА_5, оскільки органом
досудового слідства була зроблена спроба встановити такі дані, але вони обмежились тільки висновком експерта
НДЕКЦ при УМВС України в Чернівецькій області,
не дивлячись на те, що на цей час
розроблена методика визначення швидкості транспортного засобу в момент
контактування з перешкодою за технічними пошкодженнями, отриманими ним під час контактування
(а.с. 201т. 1).

Провести
по справі слідчий експеримент, в ході
якого встановити початок виникнення перешкоди для водія ОСОБА_5 який керував
автомобілем ВАЗ 2108 д/н НОМЕР_1, а
також чи перебував або не перебував в полі зору водія ОСОБА_5 впереді
рухаючийся автомобіль Мерседес
124 д/н НОМЕР_2
під керуванням ОСОБА_3

Провести
відтворення з очевидцями цієї дорожньо - транспортної пригоди в ході якого
встановити чи могли вони бачити або проміжок відстані який дозволяв бачити рух
автомобілів 2108 д/н НОМЕР_1 так і автомобіля ВАЗ під керування ОСОБА_8

Встановити точне місце зіткнення автомобілів при цій дорожньо -

транспортній пригоді.

Виконати
інші оперативно - слідчі дії, якщо виникне
потреба в ході додаткового розслідування.

Після
цього в сукупності з іншими зібраними про справі доказами призначити повторно
комплексну автотехнічну та транспортно -трасологічну експертизу з наданням всіх
вихідних даних.

В
залежності від з'ясування всіх обставин слід прийняти законне і обґрунтоване
рішення про наявність чи відсутність в діях ОСОБА_3 складу злочину.

На
підставі викладеного, керуючись ст.
365, 366, 367,
374, 379 КПК України колегія
суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернівецької
області, -

УХВАЛИЛА:

Апеляцію
адвоката ОСОБА_1 в інтересах засудженої ОСОБА_3
-задовольнити.

Вирок
Кіцманського районного суду Чернівецької області від 4 вересня 2007 року щодо
ОСОБА_3 скасувати, а кримінальну справу

направити прокурору
Чернівецької області для
організації проведення
додаткового розслідування.