справа № 646/1749/14-к
№ пр. 1-кп/646/257/2014
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.04.2014 р.
м. Харків
Червонозаводський районний суд м.
Харкова у складі:

головуючого: cудді Чудовського Д.О.,

при секретарі судового засідання:
Козар К.О.,

за участю: прокурора: Кролєвцова О.Л.,

обвинуваченого: ОСОБА_1 ,

потерпілої: ОСОБА_2,

розглянувши в приміщенні суду в м.
Харкові у відкритому судовому
засіданні матеріали кримінального
провадження за фактом злісного
ухилення від сплати встановлених
рішенням суду коштів на утримання
дітей (аліментів), внесеного до Єдиного
реєстру досудових розслідувань за №
0000160 від 21.01.2014 року, відносно
обвинуваченого:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, і.н. НОМЕР_1,
уродженця м. Харкова, громадянина
України, не судимий, зареєстрований та
проживає за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні кримінального
правопорушення - злочину,
передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1, відповідно до постанови
Київського районного суду м. Харкова
від 01.07.1999 року зобов'язаний
виплачувати аліменти на користь
ОСОБА_2, на утримання неповнолітнього
сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 в розмірі ?
частини зі всіх видів заробітку
щомісячно, але не менш 50%
неоподаткованого податку мінімуму
доходів громадян починаючи з 21.06.1999
року і до досягнення дитиною
повноліття.

31.07.2009 року державним виконавцем
Червонозаводського відділу державної
виконавчої служби Харківського
міського управління юстиції по
виконавчого листу № 3117/4 від 05.07.1999 року
за постановою Київського районного
суду міста Харкова від 01.07.1999 року
відкрите виконавче провадження № 14210967.
У рамках даного виконавчого
провадження державний виконавець за
місцем мешкання ОСОБА_1 систематично
направляв розрахунки заборгованості
по аліментах, з одночасним викликом
з'явитися до виконавчої служби, в якому
письмово роз'яснював і попереджав, що у
разі невиплати ОСОБА_1 аліментів, він
буде притягнутий до кримінальної
відповідальності за ч. 1 ст. 164 КК
України.

Про те, ОСОБА_1, переслідуючи умисел
невиплати аліментів, будучи фізично
здоровим і працездатним, не визнаним у
встановленому законом порядку
інвалідом, ніяких заходів по
офіційному працевлаштуванню, у тому
числі в постановці на облік в службі
зайнятості не робить, аліменти
самостійно не виплачує, що тривалий час
впливає на матеріальний стан дитини.

Матеріальної допомоги, а також
допомоги носильними речами або
продуктами харчування на утримання
свого неповнолітнього сина не
здійснював. Участі у вихованні сина
також не приймав.

Внаслідок умисного, злісного та
систематичного ухилення від сплати
аліментів ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 за
постановою Київського районного суду
міста Харкова від 01.07.1999 року
утворилась заборгованість в період
часу з 21.06.1999 року по 22 січня 2014 року у
розмірі 72026,14 гривень.

Такі дії ОСОБА_1, органом досудового
розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст.
164 КК України, як злісне ухилення від
сплати встановлених рішенням суду
коштів на утримання дітей (аліментів).

10.04.2014 року між обвинуваченим ОСОБА_1 та
потерпілою ОСОБА_2 укладено угоду про
примирення, згідно з якою вони дійшли
згоди щодо правової кваліфікації дій
підозрюваного за ч.1 ст.164 КК України, а
також, що він має понести покарання у
вигляді 1 року обмеження волі із
звільненням від відбування покарання з
випробуванням на підставі ст. 75 КК
України.

У підготовчому судовому засіданні
сторони кримінального провадження
просили затвердити вказану угоду.

Відповідно до змісту угоди про
примирення від 10.04.2014 року, ОСОБА_1 вину
у вчиненні злочину, що йому
інкримінуються, визнав повністю, а
сторони кримінального провадження
узгодили покарання у вигляді 1 року
обмеження волі із звільненням від
відбування покарання з випробуванням
на підставі ст. 75 КК України.

Крім того, сторони погодили, що ОСОБА_1,
беззастережно визнає обвинувачення в
обсязі підозри у кримінальному
провадженні.

Вирішуючи питання про
затвердження угоди про примирення суд
виходив з наступного.

Згідно ст. 314 ч. 3 п. 1 КПК України
при прийнятті рішення у підготовчому
судовому засіданні суд має право,
зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до ст. 468 КПК України у
кримінальному провадженні може бути
укладена угода про примирення між
потерпілим та підозрюваним чи
обвинуваченим.

Згідно ст. 469 ч. 3 КПК України, угода про
примирення між потерпілим та
підозрюваним чи обвинуваченим може
бути укладена у провадженні щодо
кримінальних проступків, злочинів
невеликої чи середньої тяжкості та у
кримінальному проваджені у формі
приватного обвинувачення.

ОСОБА_1 обвинувачується у
вчиненні злочину невеликої тяжкості.
При цьому, судом з`ясовано, що
обвинувачений цілком розуміє права,
визначені ст. 474 ч. 5 п. 1 КПК України,
обвинувачений та потерпіла розуміють
наслідки укладення та затвердження
даної угоди, передбачені ст. 473 КПК
України, характер обвинувачення, вид
покарання, а також інші заходи, які
будуть застосовані до неї у разі
затвердження угоди судом. Суд
переконався, що укладення угоди
сторонами є добровільним, тобто не є
наслідком застосування насильства,
примусу, погроз або наслідком обіцянок
чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті,
що передбачені в угоді. Також судом
встановлено, що умови даної угоди
відповідають вимогам Кримінально
процесуального кодексу України та
Кримінального кодексу України.

З огляду на викладене, суд дійшов
до висновку про можливість
затвердження угоди від 10.04.2014 року про
примирення між обвинуваченим та
потерпілою та призначення
обвинуваченому узгодженої сторонами
міри покарання.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст.ст. 373, 374, 475 КПК України, ч. 1 ст. 164 КК
України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Затвердити угоду про примирення
від 10.04.2014 року, укладену між потерпілою
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5 та обвинуваченим
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

2. ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнати
винним у вчиненні кримінального
правопорушення - злочину,
передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України і
призначити узгоджене сторонами
покарання у вигляді 1 (одного) року
обмеження волі.

3. На підставі ст. 75 КК України
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, звільнити від
відбування покарання з випробуванням
строком в 1 (один) рік з покладенням
обов'язків, передбачених п.п. 2,3 ст. 76 КК
України:

- не виїжджати за межі України на
постійне проживання без дозволу
кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти
кримінально-виконавчу інспекцію про
зміну місця проживання, роботи або
навчання.

Вирок суду набирає законної сили
через 30 днів з дня його проголошення,
якщо на нього не було подано апеляційну
скаргу.

Вирок може бути оскаржений з
підстав, передбачених ст. 394 КПК
України, до апеляційного суду
Харківської області через
Червонозаводський районний суд м.
Харкова.

Копія вироку негайно після його
проголошення вручається
обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше
наступного дня після ухвалення
надсилається учаснику судового
провадження, який не був присутнім в
судовому засіданні.

Вирок ухвалено суддею одноособово в
нарадчій кімнаті 10.04.2014 року.

Суддя
Д.О. Чудовський