Справа № 130/274/15-к
Провадження №11-кп/772/408/2015
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Доповідач : ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 травня 2015 рокум. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі :

головуючого- судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника-адвоката ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 16.02.2015 року, яким,-

ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

громадянина України, уродженця с. Мала Жмеринка

Жмеринського району Вінницької області,

проживаючого в

АДРЕСА_1 ,

раніше неодноразово судимого,

востаннє 19.04.2012 року Жмеринським міськрайонним судом Вінницької області за ст. 185 ч. 2, 70 ч. 4 КК України до З-х років позбавлення волі;

06.10.2014 р. звільнений від відбування покарання умовно-достроково на 6 місяців 25 днів відповідно до ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 24.09.2014 року

засуджено за ч. З ст. 185 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі; за ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Жмеринського міськрайонного суду вінницької області від 19.04.2012 року визначено остаточне покарання у виді трьох років одного місяця позбавлення волі.

Як вбачається з вироку, 26 грудня 2014 р. приблизно о 23.00 год. ОСОБА_7 , перебуваючи в м. Жмеринка Вінницької області, переслідуючи мету таємного викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу проник в приміщення недобудованого будинку по АДРЕСА_2 та належить ОСОБА_9 , звідки, умисно, таємно, з корисливих мотивів, вчинив крадіжку бензопили «Рубін» та приналежностей до неї, вартістю 1520 грн., згідно товарного чеку магазину «Іструменталка Електроінструмент». Після чого з викраденими речами з місця події зник, чим завдав ОСОБА_10 матеріальної шкоди на загальну суму 1520,00 грн. Викраденим ОСОБА_7 розпорядився на власний розсуд.

Не погодившись з вироком суду першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив вирок Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 16.02.2015 року скасувати та виправдати його або призначити покарання, не пов`язаного з позбавленням волі.

Свої вимоги мотивує тим. Що в нього був умисел забрати лише сітку, територія не охоронялась, а лише була огороджена, хвіртка була відчинена, через що він передбачив, що це майно є безхазяйним.
Заслухавши доповідача, думку обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу обвинуваченого з мотивів викладених в ній, міркування прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого підлягає частковому задоволенню

До таких висновків апеляційний суд дійшов з наступних мотивів.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до вимог ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

В своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 ставить питання про виправдання його в зв`язку з відсутності в його діях складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст.185 КК України ,зокрема відсутність у нього умислу на вчинення крадіжки. Апеляційний суд вважає що вказані доводи апеляційної скарги необґрунтовані доказово, непереконливі ,суперечливі по суті та змісту. Так, в апеляційній скарзі обвинувачений просить суд виправдати його або призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі . В ході розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції обвинувачений свою вину у вчинені злочину передбаченого ч.3 ст. 185 КК України визнав повністю, розкаявся. Діючи далі, не погоджуючись з вироком суду, подав апеляційну скаргу на даний вирок. В ході дачі пояснень в апеляційному суді обвинувачений вину не визнав, хоча в останньому слові щиро розкаявся та просив суд суворо не карати. Така поведінка обвинуваченого, на думку апеляційного суду, свідчить не про ,що інакше як один із способів уникнути справедливого покарання за вчинене , зокрема уникнути відбування покарання у виді реального позбавлення волі.

Апеляційний суд критично ставиться до пояснень обвинуваченого в частині того,що в 23 годині ночі 26 грудня 2014 року він ходив щоб щось знайти корисне для особистих потреб. Спочатку він хотів взяти «проліт» сітки «рябиці», але не зміг підняти, потім пішов в середину недобудованого будинку і в одній із кімнат знайшов бензопилу «Рубін» та приналежності до неї, які взяв до себе додому і зберігав з метою подальшого дачі оголошення з метою встановлення особи , яка втратила бензопилу. Така версія захисту обвинуваченого не терпить жодної критики, на думку апеляційного суду, оскільки як і будинок по АДРЕСА_2 , так і бензопила належні потерпілому ОСОБА_9 , який не втрачав бензопилу «Рубін» , а зберігав у власному будинку для особистих потреб .

На думку апеляційного суду, висновки суду першої інстанції щодо вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 КК України, за зазначених у вироку обставин ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин провадження в їх сукупності .

Кваліфікація дій ОСОБА_7 в апеляційній скарзі обвинуваченого оскаржується .

Щодо сумнівності визначеної кваліфікації дій обвинуваченого за ч.3 ст. 185 КК України, то в цій частині апеляційний суд частково погоджується з доводами апеляційної скарги обвинуваченого , виходячи з наступного.

Згідно обвинувального акта від 31 грудня 2014 року, затвердженого прокурором Жмеринської міжрайонної прокуратури ,органом досудового розслідування кваліфікацію дій ОСОБА_7 визначено як кримінальне правопорушення передбачене ч.3 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням в житло, вчинене повторно. До судового засідання в апеляційній інстанції та місцевому суді обвинувачення ОСОБА_7 не змінювалось.

Разом з цим, місцевий суд визнав у вироку обвинувачення доведеним за ч.3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), кваліфікуючими ознаками якої є крадіжка, вчинена з проникненням в інше приміщення та вчинена повторно. Фактично місцевий суд вийшов за межі пред`явленого обвинувачення ОСОБА_7 з власної ініціативи, при цьому обтяжуючи правове становище обвинуваченого ОСОБА_7 , що суперечить чинному КПК України. За вказаних обставин апеляційний суд вважає необхідним перекваліфікувати дії обвинуваченого ОСОБА_7 з ч.3 ст. 185 КК України на ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) , кваліфікуючою ознакою якої є крадіжка вчинена повторно.

Щодо мотивів апеляційної скарги обвинуваченого про виправдання обвинуваченого , апеляційний суд вважає, що цій частині також апеляційна скарга не підлягає до задоволення , оскільки місцевий суд вірно зробив висновки щодо вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 КК України, які за зазначених у вироку обставинах, ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин провадження в їх сукупності , лише, припустившись помилки при визначенні остаточної кваліфікації дій обвинуваченого, як вже зазначав апеляційний суд , самостійно змінивши кваліфікуючу ознаку ч.3 ст. 185 КК України «проникнення в житло» на «проникнення в інше приміщення» чого робити не мав жодних юридичних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

В даному випадку, апеляційний суд, виходячи за межі апеляційних вимог, не погрішив становище обвинуваченого при доведеності його вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 КК України.

Щодо призначеного покарання обвинуваченому ОСОБА_7 місцевим судом, апеляційний суд вважає, що воно призначено з дотриманням основних засад призначення покарання та чинного Закону.

Апеляційний суд вважає, що призначене судом покарання ОСОБА_7 в повній мірі відповідає тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особі обвинуваченого і є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження вчинення ним нових злочинів, та відповідати положенням ст.65 КК України .

Зокрема, ОСОБА_7 вчинив умисне кримінальне правопорушення, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності. Разом з цим, відповідних висновків для себе не зробив і на шлях виправлення не став, що свідчить про підвищену антисуспільну та кримінальну спрямованість особи обвинуваченого ОСОБА_7 .

Крім того, апеляційний суд особливу увагу звертає на те, що обвинувачений ОСОБА_7 вчинив вказаний злочин під час умовно-дострокового звільнення , перебуваючи на волі незначний термін часу. Вказана поведінка обвинуваченого ОСОБА_7 знову ж таки підвищує антисуспільну спрямованість його особи.

Крім того, такий вид та міра покарання як позбавлення волі на певний строк, на глибоке переконання суду, відповідатимуть не тільки тяжкості вчинених кримінальних правопорушень , обставинам кримінального провадження, але й особі обвинуваченого, є обґрунтованими, і відповідають меті покарання ( ст. 50 КК України ) та положенням ст. 1 КК України і районний суд вірно дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого можливо лише за умови ізоляції його від суспільства .
Пунктом 4 ч.1 ст. 409 та ст..413 КПК України визначено підстави скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції внаслідок неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність. В даному випадку, апеляційний суд приходить до висновку, що відсутні будь-які юридично-правові та процесуальні підстави для скасування вироку суду першої інстанції в частині призначеного покарання обвинуваченому ,та наявні підстави для зміни вироку суду в зв`язку з перекваліфікацією дій обвинуваченого з ч.3 на ч.2 статті 185 КК України.

Керуючись вимогами ст.ст. 404, 407, 407, 409 КПК України , суд ,-
У Х В А Л И В :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково .

Вирок Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 16.02.2015 року щодо ОСОБА_7 , змінити .

Виключити з мотивувальної частини вироку суду посилання на кваліфікуючу ознаку
«проникнення в інше приміщення» .

Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч.2 ст. 185 КК України до 3(трьох) років позбавлення волі.

Згідно ч.1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків ,шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 19.04.2012 року , визначити остаточне покарання ОСОБА_7 у виді 3 (трьох)

років 1(одного) місяця позбавлення волі.

В решті вирок Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 16.02.2015 року щодо ОСОБА_7 , залишити без змін.

На судове рішення може бути подано касаційну скаргу протягом 3-х (трьох) місяців з дня проголошення до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_11 .

З оригіналом вірно.