Справа № 1806/1-422/11
Провадження № 1/1806/55/12
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.06.2012 року м.Суми

Ковпаківський районний суд міста Суми в складі:

головуючого судді Катрич О.М.

при секретарі П»янтківському А.П.,

з участю прокурора Петренко В.І.,

потерпілої ОСОБА_1,

захисника- Беспалого Г. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не працюючого, одруженого, мешкаючого: м. Суми , вул. Комунарів, 19 раніше судимого:

1)16.07.1998 року Ковпаківським районним судом м. Суми за ст..ст.140 ч.2,229-6 ч.1,42,14 КК України (1960 року) до позбавлення волі на строк 1 рік з конфіскацією Ѕ частини майна;

2)17.07.2000 року Ковпаківським районним судом м. Суми за ст..ст.140 ч.3,17,140 ч.3,145 ч.1,229-6 ч.2, 42 КК України (1960 року) до позбавлення волі на строк 6 років 6 місяців з конфіскацією майна, крім житла; перегляд вироку 08.01.2002 року Березанським міським судом Київської області і відповідно до КК України 2001 року вважати засудженим за ст..ст.185 ч.3,25,185 ч.3,194 ч.1,309 ч.2,70 КК України до 6 років позбавлення волі; згідно постанови Березанського міського суду Київської області від 07.07.2005 року звільнений від відбуття покарання відповідно до Закону України « Про амністію» від 31.05.2005 року на невідбуту Ѕ частину покарання,

за ст. 286 ч.2, ст. 135 ч.1 КК України, -

в с т а н о в и в:

01.02.2011 року близько 14.00 години ОСОБА_2 керував на підставі доручення ВРА № 760383 автомобілем BMW-318і н.з. АК 1712 АР, що належить ОСОБА_3 вул. Набережна р. Стрілки м. Суми з боку вул. Горького в напрямку вул. Засумська. Рухаючись в районі «Центрального ринку», зневажив безпекою дорожнього руху, не врахував дорожню обстановку, не врахував інтенсивність руху пішоходів, перетнув суцільну лінію 1.1. дорожньої горизонтальної розмітки, виїхав на зустрічну смугу руху та продовжив рух зліва від нерухомих попутних транспортних засобів, які очікували дозволяючий сигнал світлофора, та в районі кафе «Бістро» скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_4, яка в порушення вимог пунктів 4.7; 4.14 а, б Правил дорожнього руху України, поза пішохідним переходом, перетинала проїзну частину вул.Набержна р. Стрілки з права наліво відносно руху автомобіля НОМЕР_1.

Після наїзду на пішохода ОСОБА_4, водій ОСОБА_2, в порушення вимог пункту 2.10 Правил дорожнього руху України, не зупинив свій транспортний засіб, не вжив можливих заходів для надання першої медичної допомоги потерпілій, не викликав карету швидкої медичної допомоги, з місця пригоди зник.

В наслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження, які знаходяться в прямому причинному зв'язку з настанням смерті потерпілої .

Керуючи автомобілем BMW-318i н.з. АК 1712 АР ОСОБА_2, порушив п.п. 10.1, 12.1 Правил дорожнього руху України ,затверджених постановою KM України від 10.10.01р. №1306, введених в дію з 1.01.02р., та його дії знаходяться в прямому причинному зв'язку з подією ДТП та наслідками, що настали.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_2, вказуючи про часткове визнання вини по предявленому йому обвинуваченню, пояснив, що дійсно 01.02.2011 року близько 14 години він керував автомобілем по вул.. Набережна р. Стрілки в м. Суми і не доїжджаючи 25-30 м до рівня кафе «Бістро» зупинився, так як попереду було дуже багато машин. Простоявши 5 хв., він вирішив об»їхати ці автомобілі, зробивши маневр вліво, тобто на зустрічну смугу, яка на той час була вільна і він нікому не заважав. Так, напроти цього кафе він рухався зі швидкістю 25-30 км/год ,коли із-за передньої частини маршрутного таксі «Рута», що стояло попереду раптово вибігла жінка,він не встиг різко загальмувати і стався наїзд на пішохода. Жінка відскочила від машини, те, що вона впала він не бачив, але дуже злякався, розгубився ,не зупинив транспортний засіб, а продовжив рух, повернувши наліво до готеля « Україна». Коли доїхав до готелю, тоді вже збагнув ,що сталося ДТП. Потім, через 10 хвилин він залишив автомобіль та побіг на місце пригоди, де вже була швидка допомога, жінку госпіталізували і від людей він дізнався, що вона жива. Пізніше приїхали працівники міліції, і через деякий час він показав їм свої документи і розповів, де знаходиться автомобіль. Не заперечує, що він порушив правила дорожнього руху, адже і потерпіла переходила проїзну частину в недозволеному місці поза пішохідним переходом, у тому що сталося є не тільки його вина. З приводу кваліфікації його дій за ч.1 ст. 135 КК України, що він покинув жінку, не надавши їй особисто медичної допомоги,залишивши в безпорадному стані, то він це зробив без умислу, з причин того, що злякався, при цьому вказуючи, що в нього не має медичної освіти і навичків у наданні медичної допомоги, яким чином допомагати потерпілій у такій ситуації він не знав. Крім того зазначив, що це був район Центрального ринку і там завжди багато людей ,які б могли їй допомогти. Пізніше він та його родичі постійно цікавилися станом здоров»я потерпілої, допомагали коштами та купували ліки. Щодо цивільного позову, заявленого прокурором на суму 88 013 грн. 25 коп. за стаціонарне лікування потерпілої, то підсудний його не визнає частково, вказуючи, що розрахунок проведений невірно, сума є явно завищеною ,в такий розрахунок повинна входити сума фактичних витрачених ліків та обладнання, а не заробітна плата всього персоналу.

Незважаючи на такі пояснення та заперечення ОСОБА_2 у судовому засіданні, факт вчинення ним злочин за ч.2 ст. 286 КК України за вказаних вище обставин, підтверджується перевіреними та дослідженими судом доказами.

Так, потерпіла ОСОБА_1 в суді показала, що є донькою погиблої ОСОБА_4 та 01.02.2011 року вранці з мамою бачилися на ринку, а близько 14 години їй подзвонили з СОКЛ і повідомили, що маму збила машина. Вона приїхала до лікарні, мама була в реанімації і у тяжкому стані, не розмовляла. Увечері, близько 17 години прийшли працівники міліції, і повідомили, що автомобіль знайшли,а водія,який вчинив ДТП ні. Пізніше, о 20 годині приїхав до лікарні батько підсудного, який потім оплачував лікування матері на суму 21 208 грн. 14 коп. , поховання на суму 4 500 грн., а також заплатив за поминальний обід 3 698 грн. 20 коп. Вважає, що ОСОБА_2 повинен був зупинитися і надати мамі допомогу, а не зникати з місця пригоди .ОСОБА_1 факт, що він потім повернувся на місце ДТП і бачив як маму забирала швидка не відповідає дійсності, так як працівники міліції(хто саме не знає) в лікарні того дня їй повідомили, що особистість водія не встановлена. Що ж стосується заявленого цивільного позову, то вона від нього відмовилася, так як з підсудним дійшли згоди на відшкодування їй матеріальних та моральних збитків, про що склали відповідне зобов»язання.

Свідок ОСОБА_6 на судовому слідстві показав, що 01.02.2011 року він перебував на чергуванні в складі слідчо-оперативної групи СВ СМУ УМВС України в Сумській області та близько 14 години 20 хвилин отримав повідомлення від чергового про виїзд на вул.. Набережна р. Стрілки для оформлення матеріалів по ДТП. Прибувши на місце, автомобіль був відсутній, а потерпілу забрала швидка допомога,після чого він почав складати протокол місяця пригоди та схему до нього , через 20 хвилин до нього підійшов чоловік і повідомив, що збив людину він і розказав, де знаходиться автомобіль. ОСОБА_6 вказує, що потім до потерпілої в лікарню не приїжджав, складені документи він передав за належністю.

Свідок ОСОБА_7 під час судового слідства показав, що 01.02.2011 року він також перебував на чергуванні в складі слідчо-оперативної групи СВ СМУ УМВС України в Сумській області та близько 14 години 20 хвилин отримав повідомлення від чергового про виїзд на вул.. Набережна р. Стрілки для оформлення матеріалів по ДТП. На місці пригоди була кров та скло , ні водія ні автомобіля ні карети швидкої допомоги не було. Вказує, що людей він не опитував, а записував тільки їх анкетні дані, а слідчий Березін С.В. складав протокол,схему місця події. Через 10-15 хвилин зателефонував інспектор міліції і повідомив, що у дворі готеля «Україна» знайдений автомобіль БМВ, після чого він разом з начальником поїхали до готелю, дізнавшись номер мобільного телефону водія, йому подзвонили, на що останній сказав, що він вже повернувся на місце пригоди. Пізніше він його відвіз в наркодиспансер.

Свідок ОСОБА_8 суду надав покази з приводу того, що він працює водієм маршрутного таксі і 01.02.2011 року керував транспортним засобом в районі Центрального ринку,біля кафе «Бістро» утворився затор автомобілів,він почав рухати автомобіль заднім ходом ,коли відчув удар ,подивившись у дзеркало заднього виду, побачив, що на дорозі лежить жінка, а дзеркало на автомобілі з лівого боку завернулося. Він вийшов з машини, за метр від авто попереду лежала жінка і в цей момент на червоний сигнал світлофора проїхав темно синій автомобіль марки «БМВ» з якою швидкістю не може сказати Відразу збіглися люди, приїхала швидка допомога, працівники міліції, чи був там підсудний не знає. Крім цього вказує, що потерпіла переходила дорогу поза межами пішохідного переходу,який знаходиться близько 50 м від неї.

Свідок ОСОБА_9 надав свідчення про те, що він є батьком підсудного і як тільки 01.02.2011 року дізнався про ДТП відразу поїхав до лікарні, де перебувала потерпіла. Познайомившись з її донькою,він був у лікарні кожного дня, так як знав лікарів ,а його син про стан здоров»я потерпілої дізнавався від нього. Всій сім»єю в подальшому вони збирали гроші на оплату лікування ОСОБА_4 і витрати близько 22 000 грн., потім оплачували поминальний обід і поховання. Пізніше він допоміг дочці потерпілої з працевлаштуванням. Крім цього ,вказує, що його син дуже морально страждає від того, що загинула людина і ходить молитися у церкву.

Свідок ОСОБА_10 на судовому слідстві надала покази з приводу того, що 01.02.2011 року близько 14 години вона знаходилася на робочому місці в кафе «Бістро» і дивилася на проїзну частину, коли побачила, що автомобіль синього кольору ,який стояв в одній колоні з іншими автомобілями,виїжджає на зустрічну смугу та на червоний сигнал світлофору, в цей час літня жінка з боку ринку переходила через дорогу справа наліво відносно руху цього автомобіля поза межами пішохідного переходу попереду маршрутного таксі. Тільки вона вийшла із-за передньої частини цього авто,як її збив автомобіль БМВ,після чого жінка впала, а автомобіль не зупинився і поїхав прямо. Далі хтось викликав швидку допомогу,зібралися люди і потерпілу відвезли до лікарні, а потім прибули працівники міліції.

Спеціаліст ОСОБА_11 в суді пояснила ,що всі розрахунки вартості лікування ОСОБА_4 здійснені відповідно до вимог Постанови КМУ від 16.07.1993 року № 545 « Про затвердження порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров»я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», а тому сума 88 013 грн. 25 коп. є цілком обґрунтована.

Свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13,які є працівниками КУ»Сумська міська станція швидкої допомоги» вказували, що приїхали на місці ДТП по виклику, жінка знаходилася без свідомості,вони на місці надали їй необхідно кваліфіковану допомогу-оділи на шию комірець Шанца та підключили до капельниці,відразу перенесли до карети швидкої і доставили у лікарню.

Крім цього, по справі зібрані інші докази, а саме з рапортів працівників міліції від 01.02.2011 року вбачається, що до чергової частини СМУ УМВС України в Сумській області надійшло повідомлення про ДТП на вул.. Набережна р. Стрілки в м. Суми (а.с. 11-12 т.1); протокол огляду місця події від 01.02.2011 року зі схемою ДТП та фотокартками, в якому зафіксовано опис проїзної частини, де відбувся наїзд на пішохода(а.с.13-22 т.1); протокол огляду та перевірки технічного стану транспорту від 01.02.2011 року з фототаблицею, а саме автомобіля BMW-318і н.з. АК 1712 АР , складений інспектором Грековим В.Г., де зафіксовано ,що т/з має пошкодження у виді розбитого лобового скла, розбите праве дзеркало заднього виду,поворотник ,пошкодження переднього бамперу (а.с.23-28 т.1) та додатковий протокол огляду т/з від 15.03.2011 року (а.с.43-52 т.1) з фотокартками, де вказано, що присутній був ОСОБА_2, від якого зауважень не поступило; довідка СОКЛ від 01.02.2011 року про те, що до реанімаційного відділення доставлена потерпіла ОСОБА_4 з тілесними ушкодженнями (а.с.29 т.1); висновок з наркодиспансеру, згідно якого водій ОСОБА_2 був тверезий 01.02.2011 року (а.с.31); протокол огляду місця події з фотокартками від 26.02.2011 року, а саме коридор реанімаційного відділення СОКЛ, де на медичній катальці лежить труп (а.с.35-37); протокол огляду предметів від 14.03.2011 року (а.с.55-61 т.1) з фотокартками, а саме уламок пластмаси чорного кольору та уламок пластмаси прозорі,уламки пластмаси ЛФП темно синього кольору та постанова про визнання цих предметів речовими доказами (а.с.63 т.1); свідоцтво про смерть ОСОБА_4 (а.с.80 т.1); протокол відтворенням обстановки та обставин події від 14.03.2011 року з свідком ОСОБА_10 за участю спеціаліста авто техніка ОСОБА_14 із застосуванням фотозйомки (а.с.111-114 т.1), в якому зафіксовано рух автомобіля та пішохода на проїзній частині по вул. Набережна р. Стрілки в Суми; протокол відтворенням обстановки та обставин події від 14.03.2011 року з підсудним, за участю його захисника ,спеціаліста автотехніка ОСОБА_14 із застосуванням фотозйомки (а.с.132-134 т.1), в якому зафіксовано обставини ДТП, про які розповів ОСОБА_2,складена схема та зауважень на зафіксоване у протоколі та схемі від учасників відтворення не поступило;висновок експерта (лікарське свідоцтво про смерть) від 28.03.2011 року ,де вказано, що смерть ОСОБА_4 наступила 26.02.2011 року о 17.35 внаслідок відкритої ЧМТ тощо, дані тілесні ушкодження виникли від ударної дії тупого твердого предмету , тілесні ушкодження у вигляді відкритої ЧМТ з руйнуванням головного мозку мають прямий причинний зв»язок з настанням смерті і кваліфікуються як тяжкі. (а.с.145-147 т.1); протокол огляду предметів та визнання їх речовими доказами , а саме курточку,бурки з галошами, жіночі брюки, що належали потерпілій (а.с.151- 153 т.1); висновки експертів № 71 від 21.03.2011 року по проведенню медико-криміналістичних експертиз по вказаному вище одягу ,№ 70 від 22.03.2011 року , № 69 від 23.03.2011 року (а.с.157-161, 166-169 , 174-177 т.1), де сказано, що виявлені сліди могли утворитися внаслідок ДТП; висновок судової автотехнічної експертизи № 1426 від 04.04.2011 року , згідно якої в даній дорожній ситуації водій автомобіля порушив п.п. 10.1,12.1 ПДР,які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв»язку з виникненням ДТП та насідками, що настали. Водій міг уникнути наїзду на пішоходу шляхом виконання цих пунктів ПДР. Дії пішохода у даній дорожній ситуації повинні оцінюватися, виходячи з п.п. 4,7,4.14 а.б. ПДР. (а.с.183-186 т.1); документи на автомобіль BMW-318і н.з. АК 1712 АР (а.с.228-232 т.1).

Підстав не довіряти зазначеним вище доказам у суду не має, оскільки вони будь-яких сумнівів у їх належності, допустимості, достовірності і достатності не викликають, а також у своїй сукупності відповідають фактичним обставинам справи та показам як самого підсудного , так і свідків події.

Органом досудового слідства ОСОБА_2 було пред'явлено обвинувачення за ч.2 ст. 286 КК України, а саме вказано, що останній своїми діями, що виразилися в порушенні правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспортного засобу, передбаченими п.п, 10.1; 12,1 Правил дорожнього руху України, при керуванні 01.02.2011 автомобілем НОМЕР_2, по проїзній частині вул. Набережна р. Стрілки м. Суми, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_4, яка від отриманих тілесних ушкоджень померла. .

Разом з тим, в судовому засіданні така частина кваліфікації дій підсудного по порушенню правил експлуатації транспортного засобу, в даному випадку автомобілем НОМЕР_2

не знайшла свого підтвердження, оскільки як убачається з досліджених в суді доказів, а саме показів самого підсудного,який повідомив, що його автомобіль був в справному стані , про що свідчить талон про проходження технічного стану від 06.10.10 року,який діє до жовтня 2011 року (а.с.228 т.1), постанови про призначення судово-автотехнічної експертизи, в якій слідчий у вихідних даних вказує експерту, що транспортний засіб технічно справний ,не завантажений і на підстав цих вихідних даних експерт і проводив експертизу, (а.с.179 т.1), протоколом та додатком до нього про огляд і перевірки технічного стану транспорту від 01.02.2011 року та 15.03.2011 року, в якому відсутні відомості про те , що даний автомобіль є технічно несправним та інше.

Так, порушення правил експлуатації т/з може полягати в недотриманні водієм технічних умов експлуатації, порушенні порядку перевезення пасажирів,неправильному завантаженні,укладенні і закріпленні вантажів ,експлуатації технічно несправних засобів тощо.

А тому , враховуючи викладене, суд вважає за необхідне виключити з обвинувачення посилання на те, що ОСОБА_2 своїми діями порушив правила експлуатації транспортного засобу як зайве і не підтверджене жодним доказом.

Крім цього, органом досудового слідства ОСОБА_2 було пред'явлено обвинувачення за ч.1 ст. 135 КК України, а саме в тому, що він після наїзду на пішохода ОСОБА_4, в порушення вимог пункту 2.10 Правил дорожнього руху України, не зупинив свій транспортний засіб, не вжив можливих заходів для надання першої медичної допомоги потерпілій, не викликав карету швидкої медичної допомоги, залишив потерпілу без допомоги, яку сам своїми протиправними діями поставив у безпорадний стан, з місця пригоди зник.

Разом з тим, вказане вище обвинувачення не знайшло свого підтвердження в ході розгляду справи.

Зокрема, підсудний ОСОБА_2 надав покази з цього приводу ,вказуючи, що прямого умислу на залишення потерпілої без допомоги у нього не було, так як він не бачив, що трапилося потім з жінкою після удару ,так як від шокового стану він поїхав далі і не знав,чи потрібна їй допомога чи ні. Крім цього вказує, що було людяно і він розраховував, що хтось зможе викликати швидку допомогу потерпілій чи на місці надати їй медичну допомогу, що вона не залишиться сама, для чого потім,коли отямившись через 10 хвилин після скоєного прибіг на місце, щоб з»ясувати, що трапилося з жінкою.

Свідки ОСОБА_10В, ОСОБА_6В,. ОСОБА_7та ОСОБА_8, лікар ОСОБА_13 та фельдшер ОСОБА_12 надали також покази про те, що ДТП відбулося вдень, близько Центрального ринку, де було багато людей і що люди кинулися потерпілій на допомогу і викликали швидку. При цьому, медичні працівники наголошують, що потерпілій необхідно було надати кваліфіковану допомогу, та як вона була без свідомості,у неї не рухалася одна частина тіла,не оглянувши її спеціалістом у медичному закладі не можливо було зробити висновок,чи не пошкоджений у неї хребет, і в разі самовільного її перевернення сторонніми особами тощо здоров»ю і життю останньої могли бути спричинені негативні наслідки. Єдине, що можливо було зробити особам на місці до приїзду швидкої, це прикласти на видиму рану голови пов»язку.

Покази потерпілої та її представника стосовно того, що підсудний не повертався через 10 хвилин на місце пригоди не можна взяти до уваги, оскільки ніхто з них на місці пригоди не був і той факт, що у лікарні їй працівники міліції ,прізвища яких вона не знає, повідомили, що на 17 годину водій не знайдений ,беззаперечно не свідчить про те, що він не повертався на місце пригоди, так як останні могли і не знати такого факту ,або не казати потерпілій з інших мотивів. Також, не можна розцінювати те ,що підсудний однозначно не повертався до місця пригоди з тих обставин, що швидка допомога закінчила свій виїзд о 14 годині 20 хвилин (а.с.253) , а протокол огляду місця події від 01.02.2011 року складений о 15 годині (а.с.13) , так як сам підсудний і пояснював, що повернувся він через 10 хвилин і в межах з 14 години до 14 год.20 хв. міг бачити,як уїжджала карета швидкої допомоги. Той факт, що протокол ОМП почав оформлятися з 15 години не підтверджує того, що ОСОБА_2 не було о 14.20 хвилин, так як свідки працівники міліції пояснили, що вони приїхали вже після того як уїхала швидка, а ОСОБА_2 пояснив, що підійшов вже до працівників міліції також після від»їзду автомобіля швидкої.

Субєктивна сторона злочину, передбаченого ч.1 ст.135 КК України, характеризується прямим умислом. Завідомість, яка вказана у диспозиції статті, означає, що винний усвідомлює, що інша особа перебуває у небезпечному для життя стані, а він зобовязаний і має можливість надати їй допомогу, але відмовляє у цьому.

Судом взято до уваги, що ДТП сталося близько 14 години поблизу Центрального ринку в м.Суми, біля території якого перебували люди, і які викликали потерпілій медичну допомогу. ОСОБА_2 повернувся на місце події після того, як зрозумів, що своїми діями міг завдати шкоди здоров»ю потерпілій, від людей дізнався, що вона жива . Разом із цим, відповідно до п.2.10 Правил дорожнього руху обовязок водія у разі причетності його до дорожньо-транспортної пригоди негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди, вжити можливих заходів для надання першої медичної допомоги потерпілим, викликати карету швидкої медичної допомоги, а якщо це неможливо, звернутися по допомогу до присутніх і відправити потерпілих до лікувального закладу, а також у разі неможливості виконати зазначені дії відвезти потерпілих до найближчого лікувального закладу своїм транспортним засобом. Такі дії ОСОБА_2 і сформульовані в обвинувальному висновку і розцінювалися слідчим, як порушення підсудним п.2.10 ПДР, оскільки не вказував форми вини і мотивів злочину підсудного за ст. 135 ч.1 КК України, не навів щодо цього обвинувачення доказів на обґрунтування висновку про доведеність винуватості ОСОБА_2 в цій частині.

Оскільки будь-яких доказів, які б з достовірністю свідчили про вчинення підсудним ОСОБА_2 злочину, передбаченого ст.135 ч.1 КК України в судовому засіданні встановлено не було, то суд вважає за необхідне виправдати його за недоведеністю участі у вчиненні даного злочину. При цьому, відповідно до ст.. 62 Конституції України та Європейської Конвенції з прав людини всі наявні у даній кримінальній справі сумніви щодо доведеності обвинувачення тлумачаться судом виключно на користь підсудного ОСОБА_2

Таким чином, суд приходить до переконання, що вина ОСОБА_2 у вчиненні злочину за обставин, викладених у вироку, доведена в повному обсязі та його протиправні дії кваліфікує за ст. 286 ч.2 КК України, оскільки він порушив правила безпеки дорожнього руху, передбачені п.п, 10.1; 12,1 Правил дорожнього руху України, що спричинило потерпілій ОСОБА_4 тяжкі тілесні ушкодження, кваліфікуючою ознакою якого є «смерть потерпілого».

Що ж стосується доводів підсудного про те, що він не згоден висновком судово-авто- технічної експертизи в частині того, що він складений без урахування його пояснень, то суд вважає їх необґрунтованими, так як висновок експерта узгоджується з іншими доказами по справі в їх сукупності ,під час ознайомленням з висновком експерта у протоколі ознайомлення ОСОБА_2 зазначив, що зауважень не має, в суді клопотань про виклик експерта для допиту та про призначення повторно,додаткової чи іншої експертизи не заявляв.

При призначенні ОСОБА_2 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, сукупність всіх обставин, що характеризують цей злочин, порушення правил дорожнього руху самою погиблою ОСОБА_4, думку потерпілої, яка просить суворо не карати підсудного, не призначати йому реальний строк відбуття покарання, вказує, що його пробачила, завдані збитки відшкодовані , особу винного та обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання. Зокрема, ОСОБА_2 свою вину визнав у вчиненому ДТП, щиро розкаявся, характеризується позитивно, має сім»ю та на утриманні неповнолітню дитину, неофіційно працює, матеріальні збитки відшкодовані, має хронічні захворювання.

Дані обставини суд визнає такими, що пом'якшують покарання. Обставин, що обтяжують покарання не встановлено.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне визначити ОСОБА_2 покарання у виді позбавлення волі, яке буде необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів з позбавленням права керувати транспортними засобами.

Разом з цим, враховуючи конкретні обставини справи та особу винного, думку потерпілої , суд приходить до висновку про можливість виправлення ОСОБА_2В . без реального відбування призначеного покарання, а тому вважає за необхідне застосувати до нього ст.75 КК України та звільнити від відбування основного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю два роки.

У даній кримінальній справі заступником прокурора Сумської області був заявлений цивільний позов про стягнення з підсудного на користь фінансового управління обласного бюджету Сумської області коштів в сумі 88 013 грн. 25 коп., витрачених закладом охорони здоров»я Сумською обласною клінічною лікарнею на лікування потерпілої ОСОБА_4 (т.1 а.с.296-297), який останній визнав частково, не погоджуючись із розрахунками, наданими головним лікарем ОСОБА_15 (а.с.298)

Згідно ст.ст.28, 29, 93-1, 328 КПК України та ст.ст. 1206 ЦК України, суд вважає за необхідне задовольнити вказаний вище позов і стягнути з ОСОБА_2 на користь фінансового управління обласного бюджету Сумської області витрати на лікування потерпілої в сумі 88 013 грн. 25 коп., оскільки вважає його обґрунтованим , погоджується з розрахунками, які детально викладені у листі (а.с.45 т.2 ), які відповідають положенням Постанови КМУ від 16.07.1993 року № 545 « Про затвердження порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров»я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання»,яка має вищу юридичну силу,ніж Постанова Пленуму ВСУ,яка носить рекомендований характер.

Речові докази: (а.с. 53-54,63-64а,153-153а)

-автомобіль НОМЕР_2 , який переданий під розписку ОСОБА_16 залишити останньому для розпорядження на власний розсуд;

-уламок пластмаси чорного кольору та уламки пластмаси прозорі- залишити

ОСОБА_2В;

-курточку темно-зеленого кольору,бурки з галошами чорного кольору та жіночі штани чорного кольору- залишити ОСОБА_1

Керуючись ст.ст. 323 і 324 КПК України, суд, -

з а с у д и в:

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 286 ч.2 КК України та призначити йому покарання у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік.

На підставі ст.75 КК України звільнити від відбування призначеного основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки.

Запобіжний захід залишити підписку про невиїзд до набрання вироком законної сили.

ОСОБА_2 в пред»явленому обвинуваченні за ст. 135 ч.1 КК України визнати невинним і по суду виправдати за недоведеністю його участі у вчинені цього злочину.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь фінансового управління обласного бюджету Сумської області витрати на лікування потерпілої в сумі 88 013 грн. 25 коп.

Речові докази: (а.с. 53-54,63-64а,153-153а)

-автомобіль НОМЕР_2 , який переданий під розписку ОСОБА_16 залишити останньому для розпорядження на власний розсуд;

-уламок пластмаси чорного кольору та уламки пластмаси прозорі- залишити

ОСОБА_2В;

-курточку темно-зеленого кольору,бурки з галошами чорного кольору та жіночі штани чорного кольору- залишити ОСОБА_1

На вирок може бути подана апеляція до Апеляційного суду Сумської області через Ковпаківський районний суд міста Суми протягом п'ятнадцяти діб з моменту його проголошення.

Суддя О.М. Катрич