У х в а л а

іменеМ україни

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Філатова В.М.,

суддів за участі прокурора

Пекного С.Д. та Гриціва М.І.
Кравченко Є.С.,

розглянувши
в судовому засіданні в м. Києві 10 квітня 2007 року кримінальну справу за
касаційним поданням першого заступника прокурора Харківської області на вирок
Золочівського районного суду Харківської області від 4 жовтня 2005 року щодо
ОСОБА_1,

встановила:

цим
вироком

ОСОБА_1, громадянку України,
згідно з ст. 89 КК України раніше не судиму,

засуджено
за ч. 1 ст. 122 КК України до обмеження волі строком на 1 (один) рік і на
підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування цього покарання з
випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.

За вироком суду ОСОБА_1 визнано винною та засуджено за те, що вона 29 липня
2005 року близько 15-ої години в селі Лютівка Золочівського району Харківської
області на вулиці Новоселівка під час сварки з ОСОБА_2, на ґрунті особистих
неприязних стосунків, ударила його правою ногою в нижню щелепу, а після того,
як він упав, продовжила завдавати удари ногами по голові та інші частини тіла,
чим спричинила йому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

В апеляційному порядку вирок суду не переглядався.

У касаційному поданні прокурор, не оспорюючи висновки суду щодо доведеності
винності засудженої ОСОБА_1 та правильності кваліфікації її дій, ставить
питання про необхідність скасування вироку в зв'язку з неправильним
застосуванням кримінального закону, оскільки судом при призначенні покарання
засудженій у виді обмеження волі не було враховано, що вона має на утриманні
дітей віком до 14 років.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України, думку прокурора
Кравченко Є.С., яка просить скасувати вирок з наведених у поданні підстав,
обговоривши доводи подання та перевіривши матеріали справи, колегія суддів
вважає, що його слід задовольнити з наступних міркувань.

Подія злочину, доведеність винності та правильність кваліфікації дій
засудженої за ч.1 ст. 122 КК України у касаційному поданні не заперечуються.

Водночас, як правильно зазначено в поданні прокурора, призначаючи
засудженій покарання у виді обмеження волі, суд допустив помилку, оскільки не
врахував тієї обставини, що ОСОБА_1 має дітей віком до чотирнадцяти років, наявність
яких відповідно до ч. 3 ст. 61 КК України виключає можливість призначення
такого виду покарання.

Як видно з протоколу судового засідання, під час судового розгляду справи
засуджена повідомляла про утримування нею трьох неповнолітніх дітей, однак суд
увагу на ці відомості про особу засудженої не звернув й призначив покарання,
яке в силу закону не повинен був призначати.

Колегія суддів вважає, що за таких обставин вирок щодо ОСОБА_1 підлягає
скасуванню, а справа направленню на новий судовий розгляд.

Керуючись ст.ст.394-396 КПК України,
колегія суддів

у х в а л и л а :

касаційне подання першого заступника прокурора Харківської області
задовольнити.

Вирок Золочівського районного суду Харківської області
від 4 жовтня 2005 року щодо ОСОБА_1 скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд у той же суд в
іншому складі суду.

С у д д і:

Філатов В.М. Пекний
С.Д. Гриців М.І.