Справа
№ 1-28/2007 р.
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.12. 2007 р.

Міжгірський районний суд
Закарпатської області

в особі суддя
Кривка В.П.,

при секретарі Курин М.І.,

з
участю: прокурор Пилип Б.Ф.,

підсудний
ОСОБА_1,

його
захисник - адвокат ОСОБА_2,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні
в смт. Міжгір'ї в райсуді
справу про обвинувачення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, гр. України,
уродженця с.Н.Бистрий, Хустського району
Закарпатської області, мешканця
АДРЕСА_1, з вищою освітою, не одруженого, раніше не судимого, обіймав
посаду дільничного інспектора Міжгірського РВ УМВС, на даний
час не працюючого, -

у вчиненні
злочину, передбаченого ст.
365 ч. 2 КК України;

В
С Т А Н О В И В :

23.08.2006
р. біля 14 год. 30 хв. в смт. Міжгір'ї
по вул. Шевченка напроти кінотеатру “Оскар” ОСОБА_1 , обіймаючи посаду дільничного інспектора ВДІМ
Міжгірського РВ УМВС, перебуваючи на
службі, безпричинно зупинив автомобіль
марки “Москвич - 2140”, яким керував потерпілий ОСОБА_3, відкрив дверку водія
на автомобілі, безпідставно пред'явив претензії водію
про створення аварійної
обстановки, а також про
винагороду за позитивне вирішення справи
про приватне обвинувачення ОСОБА_4
за скаргою ОСОБА_3, матеріали
якої перевіряв ОСОБА_1,
вдарив рукою в обличчя
ОСОБА_3 і наказав прослідувати за
його автомобілем до
Міжгірського РВ УМВС. Біля приміщення райвідділу
міліції ОСОБА_1 наказав
ОСОБА_3 вийти з автомобіля для
складання протоколу, а на відмову
останнього витягнув ОСОБА_3, тримаючи руками
за вуха, ударив його коліном
у живіт і руками по голові і тілу,
спричинивши цими діями потерпілому
ОСОБА_3 фізичну біль і
легкі тілесні ушкодження
без розладу здоров'я
у вигляді синців на лівому плечі і сідницях.

Підсудний ОСОБА_1
пред'явлене обвинувачення, передбачене
ст. 365 ч. 2 КК України,
заперечив повністю, винним
себе не визнав, і показав таке.

23.08.2006
р. біля 14 год. він керував
власним автомобілем у смт. Міжгір'ї по вул. Шевченка і їхав
у центрі селища в напрямку до
райвідділу міліції.

Попереду його автомобіля з обочини різко виїхав автомобіль “Москвич”, створивши аварійну
ситуацію.Унаслідок чого ОСОБА_1,
керуючи власним авто, обігнав
автомобіль “Москвич”,
зупинив його біля
кінотеатру, підійшов до водія, яким виявився ОСОБА_5 і наказав проїхати
за ним до райвідділу міліції для
з'ясування всіх обставин , зателефонувавши інспектору
ДАІ ОСОБА_6. Біля приміщення
міліції він помітив, що
за кермом авто сидів ОСОБА_3 ОСОБА_5 повідомив йому,
що автомобіль не його. На це
підсудний запропонував ОСОБА_3
пройти в райвідділ міліції
для з'ясування обставин, однак
ОСОБА_3 його вимогу не виконав, в його адресу
виражався нецензурно, а тому ОСОБА_1 покликав на допомогу
працівника міліції ОСОБА_7 і витягнули з автомобіля ОСОБА_3,
доставивши його примусово
в приміщення райвідділу міліції, де
черговими складено протокол
про адмінзатримання ОСОБА_3,
а підсудним було складено рапорт,
доставлено ОСОБА_3 у Міжгірську ЦРЛ на медосвідування, а після складено
протокол про адмінправопорушення , передбачене
ст. 185 КУпАП. ОСОБА_1
заперечив побиття ОСОБА_3 , вимагання в нього
грошей , а свої дії пояснив виконанням службового
обов'язку по затриманню правопорушника, який порушив
Правила дорожнього руху, не мав при собі документів, не виконував обов'язкових вказівок
працівника міліції, вчинивши йому
непокору. При цьому ОСОБА_1
зіслався на покази очевидців
події, свідків ОСОБА_8,
ОСОБА_9, подружжя ОСОБА_10 та інших.
ОСОБА_1 також визнав, що до вказаного
випадку ОСОБА_3скаржився на ОСОБА_4,
прохав його покарати ОСОБА_4 і обіцяв віддячитись, але гроші в нього він
не вимагав. Потерпілий ОСОБА_3 показав, що 23.08.2006 р. він перебував у смт. Міжгір'ї по вул
Шевченка і на прохання односельчанина
ОСОБА_5 керував автомобілем “Москвич”, щоб
підвезти знайомих односельчан
у с. Запереділля. Під час виїзду з
обочини біля школи в центрі смт. Міжгір'ї він зупинився
біля пішоходного переходу і в
цей момент позаду нього
загальмував автомобіль, який
обігнав його, а біля кінотеатру з
цього авто вийшов
підсудний ОСОБА_1 зупинив його
автомобіль, підійшов до нього,
пред'явивши претензії, що
він порушив Правила
дорожнього руху, а на
його заперечення ОСОБА_1
вдарив потерпілого, сказавши,
що останній йому “боргує”
за ОСОБА_4 і наказав їхати
до райвідділу міліції, що він негайно
виконав. Біля приміщення міліції підсудний,
після розмови з
ОСОБА_5, який їхав з
потерпілим в автомобілі, підійшов
до сидячого в авто “Москвич” потерпілого, наказав пройти
з ним у райвідділ, а після
вхопив потерпілого за вуха, витяг з автомобіля, при цьому наніс
йому побої руками
і ногами по тілу. На це підійшов працівник міліції
ОСОБА_7, який з підсудним за руки
примусово завели потерпілого в приміщення
міліції. Опісля потерпілого медосвідували
на степінь сп'яніння в райлікарні куди
його доставив ОСОБА_1, склали
протокол про адмінправопорушення за
опір працівникам міліції, який він
відмовився підписати. У
приміщенні міліції його
затримали на три години, а після відпустили. Потерпілий відразу ж
звернувся на швидку допомогу
для фіксації побоїв, однак йому
пояснили, що слід подати направлення
з міліції або прокуратури.
Оскільки робочий день закінчився, а 23.08.2006 р. було
передсв'ятковим Днем незалежності
він звернувся в прокуратуру після вихідних днів, де подав заяву
слідчому райпрокуратури на дії
ОСОБА_1. Потерпілий також
показав, що раніше ОСОБА_1
пред'являв до нього претензії
щодо його справи
з ОСОБА_4, з яким потерпілий
мав конфлікт з приводу
побиття , у приватному
порядку обвинувачував
ОСОБА_4 в суді внаслідок
чого вони примирилися, а ОСОБА_4 відшкодував
йому спричинену шкоду. При цьому ОСОБА_1 говорив йому, що
необхідно віддячитись , бо він як дільничний інспектор збирав матеріали
по скарзі потерпілого саме на дії
ОСОБА_4 і з цього
приводу мав неприємності.

Свідок
ОСОБА_5 показав, що 23.08.2006 р. він
перебував у смт. Міжгір'ї в автомобілі “Москвич”, яким
керував ОСОБА_3, бо він не має посвідчення водія. В автомобілі були двоє
пасажирів-односельчан. Під час
руху авто в центрі селища їх обігнав автомобіль під керуванням ОСОБА_1.,
який подав сигнал,
зупинив їх і пред'явив
претензії ОСОБА_3, що той
створив йому аварійну обстановку. Під час суперечки ОСОБА_1 вдарив ОСОБА_3, сперечався з ним
за якісь гроші, а після наказав
їхати в райвідділ міліції
для складання протоколу. Біля приміщення міліції ОСОБА_3 ОСОБА_1 з допомогою іншого
працівника міліції витягнули
з машини, при цьому ОСОБА_1
тягнув ОСОБА_3 за вуха, і доставили в райвідділ,
склали протокол та затримали на три години. Після звільнення ОСОБА_3 вийшов
з синяком на обличчі і відразу ж пішов
у лікарню для зняття побоїв, однак
йому відмовили.

Аналогічні покази
дав суду свідок ОСОБА_12, який був пасажиром
в автомобілі “Москвич” під керуванням ОСОБА_3

Згідно показів
свідка ОСОБА_13 23.08.2006 р., він
виконував обов'язки начальника Міжгірського РВ УМВС, помітив на штраф майданчику біля райвідділу міліції
автомобіль “Москвич” і з'ясував у чергових , що затримано потерпілого, який перебуває в райвідділі.
Ознайомившись з рапортом працівників міліції він
дав вказівку черговому звільнити ОСОБА_3

Свідок
ОСОБА_14 показав, що він, виконуючи обов'язки
лісничого Запереділянського лісництва,
де працює лісником потерпілий на вимогу керівництва проводив
службове розстеження з приводу
відсутності на роботі потерпілого,
навідував останнього в Міжгірській
ЦРЛ, де той
лікувався і повідомив йому про
причини неявки на
роботу, за якими його
23.08.2006 р. під час руху
на автомобілі “Москвич”
зупинив дільничний інспектор
ОСОБА_1, наніс йому
побої і затримав у приміщенні міліції. З
матеріалів адміністративної справи № 3-1339/2006 р. видно, що ОСОБА_3 за рапортом працівника
міліції ОСОБА_1. тимчасово затримувався,
медосвідувався в райлікарні і на нього
підсудний складав протокол
23.08.2006 р. за ознаками ст. 185 КУпАП, вказавши у
протоколі про адмінправопорушення, що того
дня біля 14 год. потерпілий
вчинив непокору працівнику
міліції на вул. Возз'єднання.
Згідно постанови судді
Міжгірського райсуду від 31.08.2006 р. стосовно
ОСОБА_3 по вказаному
протоколу закрито справу
за відсутністю в його діях
складу правопорушення,
передбаченого ст. 185 КУпАП.

Згідно висновку
судово-медичної експертизи у потерпілого
ОСОБА_3 внаслідок події, яка мала
місце 23.08.2006 р. , виявлено
садна і синяки на лівому
плечі, сідницях, які могли бути спричинені від
дії твердих, тупих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею і відносяться до легких
тілесних ушкоджень без
розладу здоров'я.

Згідно
постанови Міжгірського райсуду від 29.03.2004 р. в справі № 1-38/2004
р. закрито справу, порушену за ознаками
ст. 125 ч. 2 КК України по скарзі
приватного обвинувачення ОСОБА_3, стосовно ОСОБА_4 внаслідок
примирення потерпілого з підсудним. Як видно з матеріалів
справи заяву потерпілого
ОСОБА_3 відбирав, проводив
перевірку і збирав матеріали
підсудний ОСОБА_1 як дільничний
інспектор. За матеріалами справи
ОСОБА_4 зобов'язувався відшкодувати
ОСОБА_3 завдану шкоду
в сумі 2000 грн. Натомість у справі
про обвинувачення ОСОБА_1.
потерпілий в ході судового
розгляду заявив, що
ОСОБА_4 дійсно відшкодував йому
2000 грн. за лікування і те,
що саме
з приводу цієї справи
і цих коштів підсудний
ОСОБА_1 до події, яка мала місце
23.08.2006 р., і під час такої
пред'являв йому претензії.

Оцінивши покази
підсудного, покази потерпілого
і вищевстановлені докази , суд
дійшов висновку, що ОСОБА_1 є винним
у вчиненні злочину, який мав місце,
передбаченого ст. 365 ч. 2 КК України за ознаками : перевищення влади
і службових повноважень, тобто вчинення службовою особою дій, які явно
виходять за межі наданих
їй прав та повноважень, що
заподіяло істотну шкоду
охоронюваним правам та
інтересам окремого громадянина, що супроводжувалось насильством
і діями, які завдали біль і
образили гідність потерпілого.

Таке
переконання суду грунтується
на доказах: показах потерпілого,
показах свідків ОСОБА_5, ОСОБА_15, ОСОБА_16, висновку судово-медичної експертизи, матеріалах
кримінальної і
адміністративної справи та процесуальних рішеннях у таких, інших матеріалах справи в їх
сукупності.

Заперечення вини ОСОБА_1
суд оцінює як
спосіб захисту з метою
уникнути від відповідальності; його посилання на виконання
посадових обов'язків і закон “Про
міліцію” спростоване вищевказаними доказами,
обставинами справи, змістом повноважень ОСОБА_1
як дільничного інспектора.

Так, у функціональні обов'язки
підсудного не входить фіксація
правопорушення за невиконання
вимог Правил дорожнього
руху, вжиття з
цього приводу передбачених
законом заходів, складення
протоколів і т.п.

У діях
ОСОБА_3 не зафіксовано порушення
ПДР України у виді створення
ОСОБА_1 чи іншим
учасникам дорожнього руху
аварійної ситуації, порушення
вимог цих Правил
під час руху, початку руху,
зупинки тощо. Доставка ОСОБА_3 при встановлених обставинах
в райвідділ міліції, його
адміністративне затримання не
було необхідним. Також за обставинами справи
в діях потерпілого не було ознак
правопорушення, передбаченого ст.
185 КУпАП, що й підтверджено
постановою судді. Натомість ОСОБА_1
своїми діями спричинив біль, тілесні
ушкодження, принизив і
образив гідність потерпілого чим порушив його права, передбачені ст.ст. 21, 28,
29 Конституції України, ст. ст. 3,5 Конвенції про
захист прав людини
і основоположних свобод.

Суд
вважає, що покази свідків
ОСОБА_8, ОСОБА_10, ОСОБА_17, ОСОБА_9,
ОСОБА_18, які були
очевидцями зупинки автомобіля “Москвич” ОСОБА_1 і його
розмови з водієм як біля
приміщення кінотеатру і біля
приміщення міліції не спростовують вини підсудного.
Ці очевидці спостерігали
подію із
значно більшої відстані, ніж
свідки ОСОБА_15 і ОСОБА_5, яким суд
віддав перевагу в сукупності з іншими
доказами як безпосередніх
очевидців і учасників події, які
давали в суді і на
досудовому слідстві
послідовні, вичерпні покази,
що знайшли своє
підтвердження.

Обираючи міру покарання до
винного, суд зважає на таке.

Вчинений злочин
за ст. 12 КК України є тяжким,
умисним, а тому містить підвищену
суспільну небезпеку. Натомість суд
бере до уваги, що наслідки
злочину для потерпілого
не є значущими.

Обставин, які б обтяжували покарання
винного, суд не
встановив.

Обставин,
які пом'якшують покарання винного, не має.

Суд
бере до уваги особу
винного, який з місця
роботи характеризується негативно (неодноразово притягувався до дисциплінарної відповідальності за порушення
функціональних обов'язків, вимог
закону “Про міліцію”). Натомість ОСОБА_1 судиться вперше, до адмінвідповідальності не притягався.

Суд
вважає, що за обставинами справи,
наслідками вчиненого винним
діяння для потерпілого, не
має підстав реально позбавляти
волі підсудного. Обставини справи, те,
що ОСОБА_1 вперше судиться, злочином
не завдано матеріальної
шкоди потерпілому,
переконують суд у тому,
що слід застосувати ст. 75 КК
України, а саме призначити винному
три роки позбавлення волі
умовно з наданням строку
для випробування. Іспитовий
строк з врахуванням тяжкості
вчиненого злочину, негативної характеристики з місця
праці суд призначає
максимальної тривалості.

До
винного слід застосувати
і обов'язкове додаткове покарання
на максимальний строк у виді позбавлення
права займати посади в правоохоронних органах.

Судових
витрат, речових доказів
до стягнення чи повернення не має.

Запобіжний захід
підписку про невиїзд не має
підстав змінювати чи
скасовувати.

Керуючись
ст.ст. 323, 324 КПК України, суд,-

З
А С У Д И В :

ОСОБА_1 визнати
винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 365 ч. 2 КК України, і
призначити покарання три роки позбавлення волі із позбавленням права обіймати посади в правохоронних органах
на строк три роки.

Згідно з
ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_1 від
відбування покарання у виді
позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом
трьох років не вчинить нового
злочину.

Запобіжний захід
підписку про невиїзд ОСОБА_1.
до набрання вироком законної
сили залишити без змін.

На
вирок може бути подано
апеляцію в апеляційний суд
Закарпатської області через райсуд протягом 15 діб з моменту
проголошення.

Головуючий:підпис В.П.Кривка

ВІРНО:

Суддя Міжгірського райсуду: В.П.Кривка