Справа № 1-335/11
Провадження № 1/369/72/15
В И Р О К

іменем України

14.04.2011 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Бурбели Ю.С.,

за участю секретаря Євтушок Ю.О.,

прокурора Черната О.А., Юркової Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за обвинуваченням:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, який має вищу освіту, непрацюючого, який має вищу освіту, неодруженого, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, раніше не судимого;

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, який має середньо-спеціальну освіту, непрацюючого, неодруженого, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, раніше не судимого,

у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 19.01.2011 року біля 00 годин 30 хвилин, маючи умисел на викрадення чужого майна та корисливі мотиви, за попередньою змовою з ОСОБА_2, проник через отвір в паркані, на огороджену територію складів Державного підприємства дослідного господарства «Дмитрівка» інституту садівництва української академії аграрних наук за адресою с. Дмитрівка вул. Молодіжна, 1, Київської області Києво-Святошинського району, де користуючись відсутністю сторонніх осіб, використовуючи заздалегідь приготовлений і привезений з собою візок, спільно з ОСОБА_2 у період часу з 0 годин 30 хвилин по 4 годину, за чотири ходки, вивіз на подвір'я приватного володіння за адресою с. Дмитрівка вул. Мічуріна, 32, 28 металевих яблучних контейнерів, вартістю 23 гривні 33 копійки кожний, після чого з місця вчинення злочину з викраденим зникли, чим спричинили ДП ДГ «Дмитрівка» ІС УААН матеріальну шкоду на суму 653 гривні 24 копійки. Викраденим розпорядилися на власний розсуд.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_1 винним себе у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю та показав, що приблизно влітку 2010 року він зі своїм другом ОСОБА_2 проходили повз територію ДП ДГ «Дмитрівка» розташованого за адресою вулиця Молодіжна 1 с. Дмитрівка, вони побачили що на ділянці підприємства маються декілька куп зі складеними металевими ящиками для овочів, а також купи з частково розібраними частинами металевих ящиків. Потім у них в спільній розмові виникла ідея про те що можливо викрасти з території підприємства декілька даних металевих ящиків і їх комплектуючих та продати на металобрухт. Ввечері 18.01.2011 року він із ОСОБА_2 перебували в його будинку в розмові обговорюючи варіанти за допомогою яких можна булою заробити грошові кошти вони згадали за металеві ящики які бачили на території ДП ДГ «Дмитрівка» і ОСОБА_2 запропонував їх викрасти та продати на металобрухт і для цього застосувати металевий візок, який мався у нього в гаражі. Він погодився з ОСОБА_2 та вони в спільній розмові вирішили зайти на огороджену територію підприємства через одну з дірок в паркані які там малися і вивезти декілька ящиків та здати їх на металобрухт. Таким чином 19.01.2011 року біля 00 годин 30 хвилин він та ОСОБА_2 взявши металевий візок пролізши на територію почали вантажити на візок цілі ящики обираючи ті що лежали ближче до паркану. Після навантаження візка разом везли його до подвір'я розташованого за адресою с. Дмитрівка вул. Мічуріна, 32, де складали ящики. Вранці біля 10-ї години 19.01.2011 року, він повернувся до помешкання ОСОБА_2 і вони почали розбирати та розрізати викрадені ними цілі ящики на частини та складати їх на купи. Приблизно о 12-й годині цього ж дня до нього додому прийшли працівники міліції які з його дозволу оглянули територію подвір'я оглянули та перерахували всі ящики та їх частини які вони викрали вночі. У подальшому вони викрадене повернули і заплатили по касі підприємству вартість всіх ящиків. У вчиненому щиро кається.

Підсудний ОСОБА_2 в судовому засіданні винним себе у вчиненні інкримінованого йому злочину, визнав повністю та дав суду показання, які за своїм змістом аналогічні показанням підсудного ОСОБА_1

Суд вважає, що підсудні давали правдиві показання суду, які відповідають фактичним обставинам справи і ними не оспорюються. У відповідності до ч. 3 ст. 299 КПК України, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи які ніким не оспорюються.

Суд вважає, що дії підсудних ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вірно кваліфіковані органом досудового слідства за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за попередньою змовою групою осіб, поєднана із проникненням у сховище.

Призначаючи покарання підсудним суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, дані про особи винних та обставини справи, що помякшують і обтяжують їм покарання, а також те що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Обставинами, що помякшують покарання кожному з підсудних, суд визнає щире каяття та добровільне відшкодування завданої шкоди злочином.

Обставин, які обтяжують покарання кожного з підсудних судом не встановлено.

Призначаючи покарання підсудним ОСОБА_1 та ОСОБА_2 суд враховує, що вчинений злочин, відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким злочином; враховує особу кожного з підсудних, які вчинили злочин уперше, за місцем проживання характеризуються посередньо; на обліку у лікаряря нарколога та лікаря психіатра не перебувають та визнає необхідним призначити кожному з них покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті ч.3 ст. 185 КК України.

Враховуючи зазначені дані про осіб винних ОСОБА_1 та ОСОБА_2 які вчинили злочин уперше, на обліку у лікаряря нарколога та лікаря психіатра не перебувають, їх минуле (відсутність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), за наявності декількох обставин, що пом'якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд, призначаючи покарання, на підставі положень ч.1 ст. 69 КК України, вважає за можливе призначити кожному з них покарання у виді позбавлення волі нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті за цей злочин. Суд також дійшов до висновку, про можливість виправлення підсудних без ізоляції від суспільства і вважає за можливе звільнити їх від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Цивільного позову по справі не заявлено.

Судові витрати по справі відсутні.

Доля речових доказів вирішується у відповідності зі ст. 81 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 323-324 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання за цим законом із застосуванням ч.1 ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_1 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_1 обовязок повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи.

Запобіжний захід ОСОБА_1 до вступу вироку в законну силу залишити підписку про невиїзд.

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання за цим законом із застосуванням ч.1 ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_2 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_2 обовязок повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи.

Запобіжний захід ОСОБА_2 до вступу вироку в законну силу залишити підписку про невиїзд.

Речові докази по справі - 117 частин металевих ящиків, які передані на зберігання ДП ДГ «Дмитрівка» ІС УААН ( Київська обл., К-Святошинський район, с. Дмитрівка, вул. Молодіжна,1) (а.с.21), залишити у власності ДП ДГ «Дмитрівка» ІС УААН.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом пятнадцяти діб з дня його проголошення.

Суддя Ю.С. Бурбела