Справа № 500/1952/14-к
Провадження № 1-кп/500/34/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 лютого 2015 року

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю прокурора ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

законного представника обвинуваченого ОСОБА_7

потерпілого ОСОБА_8

представника потерпілого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ізмаїлі матеріали кримінального провадження № 0003441 за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ізмаїл Одеської області, громадянина України, українця, студент 1 курсу Ізмаїльського факультету ОНМА, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не засуджений,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,

В С Т А Н О В И В:
31 серпня 2013 року приблизно о 21 годині обвинувачений ОСОБА_6 , будучи неповнолітнім, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у дворі будинку АДРЕСА_2 , в ході сварки, що виникла на ґрунті особистих неприязних стосунків, умисно наніс потерпілому ОСОБА_8 декілька ударів кулаками по обличчю і ногами в область грудної клітини, чим заподіяв потерпілому згідно з висновком судово-медичної експертизи № 599 від 04 листопада 2014 року тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому правої ключиці, яка відноситься до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості за критерієм тривалості (строк загоєння більше 21 дня) розладу здоров`я. Своїми діями він скоїв злочин, передбачений ч.1 ст.122 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_6 на початку судового розгляду винним себе не визнав та пояснив, що в той вечір він з ОСОБА_10 та друзями сиділи у дворі. Потім ОСОБА_11 пішла до мами на лавку, він продовжував спілкуватися з друзями, коли повернувся, побачив, що до Насті та мами підсіли ОСОБА_12 з другом, він також сів до них. ОСОБА_12 був п`яний та вдарив його по нозі, почав казати, що вб`є того, хто образить його племінницю. Настя встала між ними, так як побачила, що він хотів його вдарити і ОСОБА_12 вдарив її в обличчя, в Насті від удару була червона пляма на обличчі. Друг ОСОБА_12 встав та почав відштовхувати ОСОБА_12 від нього. Бійки між ними не було, ОСОБА_12 почав його бити, він прикривався руками та просто відштовхував потерпілого та не завдавав йому таких тілесних ушкоджень. Ввечері зателефонувала племінниця потерпілого та сказала, що він побив ОСОБА_12 . Він намагався домовитися з потерпілим щодо відшкодування шкоди. Позов визнає частково. В судових дебатах та останньому слові ОСОБА_6 фактично визнав себе винним та пояснив, що можливо в період бійки з ОСОБА_12 міг завдати йому тілесні ушкодження, однак умислу на перелом у нього не було.

Вина обвинуваченого ОСОБА_6 в скоєнні інкримінованого йому злочину підтверджується доказами, зібраними у кримінальному провадженні, а саме:

- поясненнями потерпілого ОСОБА_8 про те, що обвинуваченого не знав. Того вечора він зустрічався з ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та своєю племінницею ОСОБА_16 , між ОСОБА_14 та ОСОБА_16 був конфлікт, він хотів розібратися у тому, що сталося та поговорити з ними. До них підійшов обвинувачений, поводив себе по-хамському, агресивно, він зробив ОСОБА_17 зауваження, той почав нецензурно висловлюватися, згодом на нього накинулася ОСОБА_18 , а ОСОБА_17 вдарив його кулаком у скроню, від чого він впав, потім він почав його бити ногами та руками, куди, сказати не може. Пам`ятає, як ОСОБА_11 просила ОСОБА_17 залишити його та відкинула ОСОБА_17 від нього. Він на деякий час втрачав свідомість. Він не знає, де був ОСОБА_19 , коли все почалось, та чи намагався він йому допомогти. Він ледве встав та пішов додому. Алкогольних напоїв він тоді не вживав. Не знає, чи перебував обвинувачений в стані алкогольного сп`яніння. У нього був перелом правої ключиці, в зв`язку з чим він робив операцію. Витратив на лікування велику суму, йому нічого не відшкодували. Через хворобу він не мав можливості працювати.

- поясненнями свідка ОСОБА_20 про те, що обвинуваченого не знав, потерпілий його товариш. Ввечері 31 серпня він йшов в магазин, повинен був зустрітися там з батьками. Зустрів ОСОБА_12 , той був тверезий, він також нічого не пив. Він запропонував ОСОБА_12 піти з ним та випити кави, він погодився, але сказав, що йому потрібно зустрітися з жінкою, він погодився його почекати. Вони пішли у двір будинку, де він його зустрів, на лавці сиділи жінка та дівчина. ОСОБА_12 почав розмовляти з ними, а він чекав потерпілого. Через деякий час прийшов обвинувачений та також сів на лавку. ОСОБА_12 почав сваритися з дівчиною, зміст розмови він повністю не чув, вона та жінка підійшли до потерпілого та почали його смикати за футболку. Потім піднявся обвинувачений та почав завдавати потерпілому ударів кулаками. Той почав відбиватися, він намагався допомогти ОСОБА_12 , хотів їх розборонити, але жінка схопила його за руку, можливо вона думала, що він також хоче вступити у бійку. Дівчина просила ОСОБА_17 зупинитися. ОСОБА_12 впав, намагався піднятися та обвинувачений вдарив його ногою, потім ОСОБА_12 почав уходити. Він почав підсвічувати ОСОБА_12 , щоб він нічого не загубив, коли уходив. Він підійшов з ОСОБА_12 до його під`їзду та пішов.

- поясненнями свідка ОСОБА_21 про те, що потерпілий є її дядьком, ОСОБА_17 знала, він зустрічався з її подругою. У неї почався конфлікт з ОСОБА_22 , яка погрожувала їй, що поб`є її. Спочатку вона це ігнорувала, потім розказала ОСОБА_12 . Сама ОСОБА_11 зателефонувала, запропонувала зустрітися з її дядьком, вони зустрілися годині о сьомій на лавці. Настя почала їй погрожувати та казати, що поб`є її та вона пішла. Пізніше від матері дізналася, що ОСОБА_17 побив ОСОБА_12 .

- поясненнями свідка ОСОБА_23 про те, що потерпілий є її братом, обвинуваченого вона не знала. Вона зателефонувала ОСОБА_11 та просила, щоб та не ображала її дочку. Настя сказала, що хоче побачитися з ОСОБА_16 , вона зателефонувала брату, той сказав, що йому дзвонила мама Насті та попросила зустрітися. Він сказав, що підійде хвилин через 15. Вона зайшла додому, потім почула крики: «Не чіпай його, ти його вб`єш!» вона сказала мамі про крики, мама вибігла та сказала, що під будинком повзе ОСОБА_24 . Мама допомогла йому піднятися, він був увесь у крові, футболка була розірвана, він сказав, що не знає, за що його побили, сказав, що пішов поговорити, там була ОСОБА_11 , її мама та ОСОБА_25 . Вони викликали швидку.

- показаннями свідка ОСОБА_26 про те, що потерпілий є її сином, обвинуваченого вона не знала. Знає, що по-звірячому побили сина. Дочка крикнула, що ОСОБА_27 б`ють, вона вибігла та бачила, як ОСОБА_24 повзе вздовж стіни, вона ледве відвела його додому. Він був у крові, голова була розбита, поламана ключиця, футболка розірвана. Коли вибігла, вона побачила, що навпроти сиділи ОСОБА_28 , її мати та обвинувачений та сміялися. Парамигін пив пиво. Син розказав, що жінки почали його смикати, а потім підбіг ОСОБА_25 та вдарив його.

- показаннями свідка ОСОБА_29 про те, що вона з обвинуваченим проживає в цивільному шлюбі. ОСОБА_12 дядько її колишньої подруги. Коли вони з подругою сварилися, ОСОБА_12 завжди їй погрожував. В той день її мати домовилась зустрітися з ОСОБА_12 , ОСОБА_12 прийшов розібратися, чому вона не спілкується з його племінницею, вони сиділи з ОСОБА_17 та друзями, підійшла її мати, потім підійшов потерпілий з якимсь чоловіком. Потерпілий та його друг були нетверезі, ОСОБА_12 почав себе непристойно та агресивно поводити по відношенню до її матері, почав їй погрожувати, вдарив її кулаком в обличчя, штовхнув її мати, вдарив ОСОБА_17 по нозі, ОСОБА_17 за неї заступився та почалася бійка, вона злякалася та відбігла. Потім підійшла її матір та почала заспокоювати ОСОБА_25 . Маму потерпілого в той вечір вона не бачила. Потім їй зателефонувала ОСОБА_16 та сказала, що ОСОБА_12 в реанімації.

- показаннями свідка ОСОБА_30 про те, що ОСОБА_17 зустрічався з її дочкою, потерпілого не знала. Дочка сказала їй, що ОСОБА_12 телефонував та погрожував їй. Вона зателефонувала ОСОБА_12 . Потім вийшла на вулицю, підійшов ОСОБА_12 з другом, обидва були нетверезі, вони почали говорити, потім підійшов ОСОБА_17 , ОСОБА_12 почав до нього чіплятися, зачепив його ногою, вона підійшла до них та ОСОБА_12 її штовхнув. Дочка встала між ними, ОСОБА_12 вдарив її в обличчя, потім він вдарив ОСОБА_17 та вони зчепилися. Свідок також встав, вона злякалася та подумала, що свідок також хоче накинутися на ОСОБА_17 , однак він просто хотів їх відтягнути один від одного. Вона не чітко все пам`ятає, оскільки пішла за дочкою. ОСОБА_12 після всього швидко пішов звідти, вранці вона написала заяву до міліції, судово-медичний огляд її дочки не проводили, однак щока була червона. Маму потерпілого в той вечір вона не бачила.

- показаннями свідка ОСОБА_31 про те, що ОСОБА_17 та потерпілого знала. В той вечір її там не було, мама їй зателефонувала та сказала, що у дворі крики, мама сказала, що ОСОБА_12 побився з ОСОБА_17 і в потерпілого травма. Знає, що ОСОБА_28 погрожувала ОСОБА_16 в соціальних мережах.

- висновками експерта № 599 від 04 листопада 2013 року та № 98 від 03 березня 2014 року про те, що потерпілому ОСОБА_8 завдані травми грудної клітини у вигляді закритого перелому правої ключиці, також множинні садна обличчя, рук та лівої ноги. Даний закритий перелом ключиці відноситься до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості за критерієм тривалості (строк загоєння більше 21 дня) розладу здоров`я та що закритий перелом правої ключиці міг виникнути від удару по ній ногою.

Дії ОСОБА_6 правильно кваліфіковано досудовим розслідуванням за ч.1 ст.122 КК України, як умисне завдання тілесного ушкодження середньої тяжкості, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Аналізуючи зібрані докази, суд вважає доведеною вину ОСОБА_6 у завданні потерпілому ОСОБА_8 тілесних ушкоджень середньої тяжкості та виходить з того, що ініціатором зустрічі з ОСОБА_12 були знайомі ОСОБА_17 , достовірно встановлено, що між ОСОБА_17 та ОСОБА_12 відбулася сварка та бійка, в ході якої ОСОБА_12 отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості та перелом ключиці. При цьому обвинуваченому ОСОБА_17 не було завдано ніяких тілесних ушкоджень та підстав вважати, що в спільній бійці ОСОБА_17 міг за необережністю завдати тілесні ушкодження потерпілому, немає, що підтверджується висновками експерта щодо способу завдання тілесних ушкоджень потерпілому.

При призначенні покарання ОСОБА_6 суд враховує характер вчинених ним дій, неповнолітній вік обвинуваченого на час вчинення злочину, вчинення злочину вперше, визнання своєї провини, позитивну характеристику.

Також, враховуючи те, що ОСОБА_6 скоїв злочин в неповнолітньому віці, вчинений ним злочин згідно з ч.3 ст. 12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості, а тому суд вбачає підстави для звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від відбування покарання на підставі ст. 86 КК України та Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року, оскільки відповідно до п. «а» ст. 1 вказаного Закону звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, засуджені за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, та за злочини, вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, які на момент вчинення злочину були неповнолітніми.

Вирішуючи питання щодо відшкодування моральної та матеріальної шкоди, суд вважає за необхідне стягнути витрати на лікування в сумі 6305 гривень 05 копійок відповідно до позовної заяви від 17 лютого 2014 року та 2472 гривні 09 копійок відповідно до уточненої позовної заяви від 18 листопада 2014 року, а всього 8777 гривень 14 копійок. Що стосується вимог в частині стягнення втраченого заробітку, то вони не відповідають нормам ст.1197 ЦК України, в цій частині ніякі докази не були представлені, а тому суд в цій частині відмовляє. Моральну шкоду з врахуванням всіх обставин по справі та фактичного завдання її потерпілому суд вважає достатньою в розмірі матеріальної шкоди та з врахуванням віку обвинуваченого та відсутності в нього самостійного заробітку стягує 8800 гривень, а всього 17577 гривень 14 копійок. Враховуючи те, що відсутній договір щодо надання правової допомоги, де мають бути передбачені тарифи, а адвокатом ОСОБА_9 наданий лише ордер та свідоцтво на право зайняття адвокатською діяльністю, суд не має можливості встановити витрати на надання правової допомоги, які були заявлені в сумі 4000 гривень, а тому в цій частині також відмовляє.

Керуючись ст.ст.368,370-375 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України та призначити покарання у вигляді позбавлення волі на строк 1 рік.

ОСОБА_6 звільнити від відбуття покарання призначеного вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 19 лютого 2015 року за ч.1 ст.122 КК України на підставі ст. 1 п. «а» Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08 квітня 2014 року.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 17577 (сімнадцять тисяч п`ятсот сімдесят сім) гривень 14 копійок.

Вирок суду може бути оскаржений до апеляційного суду Одеської області через Ізмаїльський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом Одеської області.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді, а обвинуваченому та прокурору вручити копію вироку негайно після його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1