У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової
палати у кримінальних справах

Верховного Суду України
у складі:

головуючого

Кравченка К.Т.

суддів за участю
прокурора

Кузьменко О.Т., Пошви Б.М. Кравченко Є.С.

розглянула в судовому засіданні в м. Києві 30 жовтня 2008 року кримінальну

справу за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 та засудженого ОСОБА_1 на постановлені щодо останнього судові
рішення.

Вироком Полонського районного суду Хмельницької
області від 11 вересня 2007 року

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, судимого вироком Полонського районного суду Хмельницької
області від 22 серпня 2002 року за ст.15, ч.3 ст.185, ч.3 ст.185 КК України на три
роки шість місяців позбавлення волі, постановою Шепетівського міськрайонного суду
Хмельницької області від 1 серпня 2005 року на підставі п. “б” ст.3 Закону України
“Про амністію” від 31 травня 2005 року звільненого від покарання на один місяць
дев'ять днів,

засуджено за ч.2 ст.162 КК України на два роки
позбавлення волі, ч.2 ст.296 КК України на три роки позбавлення волі, ч.2 ст.121
КК України на вісім років позбавлення волі.

Відповідно до
ст.70 КК України ОСОБА_1 остаточно призначено вісім років позбавлення
волі.

Ухвалою апеляційного
суду Хмельницької області від 21 листопада 2007 року вирок щодо ОСОБА_1 залишено без змін.

ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що він у стані алкогольного сп'яніння за
попередньою змовою з особою, кримінальна справ щодо якого виділена в окреме
провадження в зв'язку з оголошенням розшуку, 3 вересня 2006 року в м. Полонному
Хмельницької області, маючи при собі собаку, прийшли до будинку АДРЕСА_1 де, застосовуючи насильство до ОСОБА_2,
незаконно проникли в житло.

Перебуваючи у вказаному будинку, ОСОБА_1 та особа, кримінальна справа щодо
якої виділена в окреме провадження, завдали ОСОБА_3 численні удари ногами та
руками в область обличчя, тулуба та ніг, спричинивши йому тяжкі тілесні
ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння, від яких потерпілий 4
вересня 2006 року помер. Під час перебування в будинку ОСОБА_1 нацьковував
собаку на ОСОБА_2, чим лякав потерпілу.

За змістом касаційних скарг захисник ОСОБА_4 та засуджений ОСОБА_1, посилаючись на безпідставність засудження
останнього за ч.2 ст.121 КК України з огляду на те, що він удари ОСОБА_3 не завдавав, на порушення судом вимог ст.334 КПК України
при формулюванні обвинувачення ОСОБА_1 за ч.2 ст.296 КК України, а також порушення
апеляційним судом вимог ст.377 КПК України, який належним чином не перевірив та
не спростував доводів апеляцій, просять судові рішення по справі скасувати й справу
направити на нове розслідування.

Заслухавши доповідача, пояснення
прокурора, яка заперечувала проти задоволення касаційних скарг захисника та
засудженого, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи скарг і
доповнення, колегія суддів уважає, що касаційні скарги
засудженого та захисника підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

У ч.1 ст.334 КПК України передбачено вимоги, що встановлюються до
мотивувальної частини обвинувального вироку, яка повинна містити формулювання
обвинувачення, визначеного судом доведеним, з зазначенням місця, часу, способу
вчинення та наслідків злочину, форми вини і мотивів злочину.

Цих вимог процесуального закону судом першої інстанції при формулюванні
обвинувачення ОСОБА_1 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.296 КК України,
належним чином не дотримано.

За змістом ч.2 ст.296 КК України кримінальна відповідальність настає у разі
грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства,
що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, вчиненого
групою осіб.

З обвинувального висновку вбачається, що ОСОБА_1 пред'явлено обвинувачення,
крім ч.2 ст.121, ч.2 ст.162 КК України, зокрема, у тому, що він за попередньою
змовою із ОСОБА_5 у стані алкогольного сп'яніння

3
вересня 2006 року в м. Полонному Хмельницької області, грубо порушуючи
громадський порядок, зайшли до будинку АДРЕСА_1 у якому знаходилася ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 При цьому ОСОБА_5 безпричинно наніс удар ліктем в обличчя ОСОБА_2, спричинивши
їй легкі тілесні ушкодження. Після цього ОСОБА_5 та ОСОБА_1 зайшли до кімнати,
де лежав на матраці ОСОБА_3, безпричинно, з мотивів явної неповаги до
суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю та винятковим цинізмом,
порушуючи громадський порядок, що виразилося в побитті ОСОБА_3, спричинили йому
тяжкі тілесні ушкодження, від яких він помер 4 вересня 2006 року.

Такі дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч.2 ст.296 КК України за ознаками
вчинення групою осіб хуліганських дій, що супроводжувалися особливою зухвалістю
та винятковим цинізмом.

За змістом вироку суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_1 у стані
алкогольного сп'яніння за попередньою змовою з особою, кримінальна справ щодо
якого виділена в окреме провадження в зв'язку з оголошенням розшуку, 3 вересня
2006 року в м. Полонному Хмельницької області, маючи при собі собаку, прийшли
до будинку АДРЕСА_1 де, застосовуючи
насильство до ОСОБА_2, незаконно проникли в житло.

Перебуваючи у вказаному будинку, ОСОБА_1 та особа, кримінальна справа щодо якої
виділена в окреме провадження, завдали ОСОБА_3 численні удари ногами та руками
в область обличчя, тулуба та ніг, спричинивши йому тяжкі тілесні ушкодження,
небезпечні для життя в момент заподіяння, від яких потерпілий 4 вересня 2006
року помер. Під час перебування в будинку ОСОБА_1 нацьковував собаку на
ОСОБА_2, чим лякав потерпілу.

Таким чином, суд першої інстанції, викладаючи у вироку формулювання обвинувачення, визнаного
доведеним, зазначив дії ОСОБА_1 по незаконному проникненню до житла та заподіянню
тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_3, однак не встановив, які саме дії засудженого
є грубим порушення громадського порядку, у чому полягає їх особлива зухвалість
та винятковий цинізм.

На думку колегії суддів касаційного суду така неконкретність викладення
судом обвинувачення ОСОБА_1 за ч.2 ст.296 КК України є істотним порушенням
вимог кримінально - процесуального закону, яке перешкодило суду повно,
об'єктивно та всебічно розглянути справу

На допущені судом першої інстанції порушення вимог кримінально-процесуального
закону не звернув увагу апеляційний суд, розглядаючи апеляції засудженого та
його захисника, які вказували на неконкретність обвинувачення ОСОБА_1 за ч.2
ст.296 КК України.

За таких обставин вирок суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду
не можна визнати законними та обґрунтованими і вони підлягають скасуванню в
повному обсязі, оскільки обвинувачення засудженого за ч.2 ст.162, ч.2 ст.121,
та ч.2 ст.296 КК України є взаємопов'язаним, а справа направленню на новий
судовий розгляд.

Під час нового судового розгляду слід урахувати наведене
в даній ухвалі, перевірити доводи, викладені в касаційних скаргах захисника та
засудженого, та прийняти рішення, яке б відповідало
вимогам закону.

Колегія суддів касаційного суду не вбачає підстав для направлення справи на
нове розслідування, як про це ставлять питання у касаційних скаргах засуджений
та захисник та не наводять доводів на обґрунтування такого свого прохання.

На підставі наведеного й, керуючись статтями 395 і 396 КПК України, колегія
суддів, -

У Х В А Л И Л А:

касаційні скарги засудженого ОСОБА_1 та захисника ОСОБА_4 задовольнити частково.

Вирок Полонського районного суду Хмельницької області від
11 вересня 2007 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 21 листопада
2007 року щодо ОСОБА_1 скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд у
той же суд в іншому складі суду.

Запобіжний захід ОСОБА_1 у виді взяття під варту залишити без зміни.

Судді:

К.Т.КРАВЧЕНКО О.Т.КУЗЬМЕНКО Б.М.ПОШВА