Справа №479/114/15-к 26.06.2015 26.06.2015 26.06.2015
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 червня 2015 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області
у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3
за участю секретаря: ОСОБА_4
за апеляційною скаргою прокурора прокуратури Врадіївського району Миколаївської області на вирок Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 13.02.2015 року у відношенні
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Сирове Врадіївського району Миколаївської області, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
- обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого ч.3 ст.307, ч.1 ст.310 КК України,
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_6
обвинувачена ОСОБА_5
захисник ОСОБА_7
_____________________________________________________________
Провадження № 11-кп/784/ 258 /15 Категорія: ч.3 ст. 307, ч.3 ст. 310 КК України
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_8 .
Доповідач апеляційного суду ОСОБА_1 .

Короткий зміст вимог апеляційних скарг:
Прокурор, уточнивши вимоги апеляційної скарги, просить вирок суду в частині звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України скасувати та ухвалити новий вирок, який визнати ОСОБА_5 засудженою за ч.1 ст.310 КК України до штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, за ч.3 ст.307 КК України із застосуванням ст.69 КК України до 3 років позбавлення волі без конфіскації майна. На підставі ст.70 КК України, за сукупністю злочинів остаточно призначити покарання у виді 3 років позбавлення волі без конфіскації майна та штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, який на підставі ч.3 ст.72 КК України виконувати самостійно.
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції:
Вироком Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 13.02.2015 року ОСОБА_5 визнана винною та призначено покарання:

за ч.3 ст.307 КК України із застосуванням ст.69 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі без конфіскації майна;

за ч.1 ст.310 КК України у вигляді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів призначено покарання у вигляді 3 років позбавлення волі без конфіскації майна та штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, який на підставі ч.3 ст.72 КК України виконувати самостійно.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання з випробуванням строком на 3 роки, з накладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України, не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти цей орган про зміну місця проживання.

Узагальнені доводи прокурора:
Прокурор зазначає, що суд першої інстанції недостатньо врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, один з яких відноситься до особливо-тяжких злочинів. Судом також не враховано, що злочинна діяльність ОСОБА_5 була припинена від обставин, які від неї не залежали. Крім того, на зберіганні у ОСОБА_5 виявлено 47,6 кг. Наркотичного засобу, що свідчить про її намір продовжувати злочинну діяльність.

Стверджує, що ОСОБА_5 не сприяла розкриттю злочину, так як всі фактичні дані були встановлені працівниками правоохоронних органів безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення. Висновок суду про незадовільний стан здоров`я обвинуваченої зроблений на підставі пояснень останньої, а не на підставі наявного акту медичного обстеження.

Тому вважає, що вирок суду підлягає скасуванню в частині звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої, з ухваленням нового вироку.

Встановлені судом першої інстанції обставини:

Відповідно до вироку суду, ОСОБА_5 в період часу з весни 2014 року (точно дата не встановлена) по 19 липня 2014 року, маючи умисел на незаконне вирощування наркотичних засобів без мети збуту, за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 , вирощувала шляхом прополювання снодійний мак.

Крім того, ОСОБА_5 в цей же період часу за місцем свого проживання в підсобному приміщенні незаконно зберігала кущі снодійного маку, загальна вага яких в перерахунку на суху речовину склала 47614,1 гр.

19.07.2014 року в ході проведення обшуку у домоволодінні ОСОБА_5 на присадибній ділянці працівниками міліції були виявлені та вилучені рослини снодійного маку у кількості 403 кущів, а в підсобних приміщеннях домоволодіння ОСОБА_5 було виявлено та вилучено зірвані кущі маку снодійного, загальна вага яких в перерахунку на суху речовину склала 47614,1 гр.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини:
Заслухавши доповідь судді, прокурора на підтримку апеляційної скарги, заперечення обвинуваченої та її захисника, які просили залишити вирок суду першої інстанції без змін, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд дійшов наступних висновків.
Дослідженими в судовому засіданні доказами вина обвинуваченої ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.310 ч.1 КК України, доведена і апелянтом не заперечується.

Що стосується обвинувачення, висунутого органом досудового слідства ОСОБА_5 за ч.3 ст.307 КК України, а саме у незаконному зберігання снодійного маку в особливо великих розмірах з метою збуту, то апеляційний суд дійшов таких висновків.
Із формулювання зазначеного обвинувачення, визнаного судом доведеним, вбачається, що суд першої інстанції при викладі фактичних обставин даного злочину, не вказав, що дії ОСОБА_5 по зберіганню кущів снодійного маку вчиненні з метою збуту.
Таким чином, суд фактично не визнав її винної у вчинені цих дій з метою збуту.
Хоча суд першої інстанції, надаючи правову оцінку, кваліфікував її дії за ч.3 ст.307 КК України, як вчиненні з метою збуту, однак відсутність такої встановленої обставини в мотивувальній частині вироку при викладені фактичних обставин даного злочину є процесуальною перешкодою для такого висновку.
Виходячи зі змісту положень п.5 ч.2 ст.291 КПК України, саме виклад фактичних обставин кримінального правопорушення є визначальним для його правової кваліфікації та для формулювання обвинувачення.
Враховуючи викладене, положення ст.62 ч.3 Конституції України про необхідність тлумачити усі сумніви на користь обвинуваченого та позицію апелянта, який фактично погодився із встановленими судом першої інстанції фактичними обставинами даного злочину, апеляційний суд дійшов висновку про наявність процесуальних підстав для зміни вироку та перекваліфікації дій ОСОБА_5 з ч.3 ст.307 КК України на ч.3 ст.309 КК України, як зберігання кущів снодійного маку вагою в перерахунку на суху речовину 47614 гр., тобто в особливо великих розмірах без мети збуту у період часу з весни 2014 року по 19 липня 2014 року за місцем проживання ОСОБА_5 .
Крім того, із показань ОСОБА_5 вбачається, що обвинувачена не підтверджувала зберігання снодійного маку з метою збуту, а пояснювала, що мала на меті робити з маку букети на продавати їх біля церкви на релігійні свята.
Показання свідка ОСОБА_9 лише підтверджують підстави для проведення обшуку в домоволодінні ОСОБА_5 від 19.07.2014 року, відповідно до якого на території її домоволодіння було виявлено велику кількість кущів снодійного маку.
Висновок експерта №1404 від 22.07.2014 року лише констатує належність, вилученої у ОСОБА_5 речовини рослинного походження, яка відноситься до особливо небезпечного наркотичного засобу макової соломи.
Протокол обшуку та висновок експерта також не є прямими доказами, які б свідчили про мету збуту наркотичного засобу.
Не свідчать про це і сам по собі розмір вилученого у обвинуваченої наркотичного засобу.
Відповідно до ч.2 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційний вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.
В апеляційній скарзі прокурор ставить питання щодо покарання та погіршення становища ОСОБА_5 . Але, з огляду на встановлені обставини щодо невірної кваліфікації її дій за ч.3 ст. 307 КК України, апеляційний суд відповідно до ч.2 ст. 404 КПК України виходить за межі апеляційних вимог, оскільки дії ОСОБА_5 підлягають перекваліфікації з ч.3 ст. 307 КК України на ч.3 ст. 309 КК України.
Тому, згідно з п.4 ч.1 ст.409 КПК України вирок суду підлягає зміні в зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.
У зв`язку з перекваліфікацією дій обвинуваченої з особливо тяжкого злочину на тяжкий злочин, апеляційний суд дійшов наступного висновку щодо покарання обвинуваченої.

Відповідно до п.п.1,9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання ОСОБА_5 за ч.3 ст.309 КК України апеляційний суд, відповідно до ст.ст.65, 66 КК України, враховує дані про особу обвинуваченої, яка є особою похилого віку, проживає одна, має незадовільний стан здоров`я та відсутність тяжких наслідків від скоєних злочинів.

Обставинами, які пом`якшують покарання, є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, притягнення до кримінальної відповідальності вперше. Обставин, які обтяжують покарання судом, не встановлено.

Відповідно до ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, суд може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті Особливої частини цього Кодексу.

А тому, вважаючи наведені пом`якшуючі покарання обставини такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, апеляційний суд вважає за необхідне призначити покарання ОСОБА_5 за ч.3 ст.309 КК України із застосуванням ст. 69 КК України.

Згідно з вимогами ст.75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше 5 років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробовуванням.

Враховуючи дані про особу обвинуваченої та наведені вище пом`якшуючі покарання обставини, апеляційний суд вважає можливим виправлення ОСОБА_5 без відбування покарання, звільнивши її від відбування призначеного покарання, застосувавши до неї ст.75 КК України з покладенням обов`язків, передбачених п.2,3 ч.1 ст.76 КК України.

Тому доводи прокурора щодо необхідності погіршення становища обвинуваченої та посилення покарання ОСОБА_5 є необґрунтованими.

За такого, підстави для задоволення апеляційної скарги прокурора відсутні.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 409 КПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора прокуратури Врадіївського району Миколаївської області залишити без задоволення.

Відповідно ч.2 ст. 404 КПК України вирок Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 13.02.2015 року відносно ОСОБА_5 змінити.

Перекваліфікувати дії ОСОБА_5 з ч.3 ст.307 КК України на ч.3 ст.309 КК України та призначити їй покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

Вважати ОСОБА_5 засудженою за ч.1 ст.310 КК України до штрафу у дохід держави в розмірі 1700 грн.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом складання призначених покарань остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді 3 років позбавлення волі та штрафу в розмірі 1700 грн., який на підставі ч.3 ст.72 КК України належить виконувати самостійно.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 3 роки. З покладанням обов`язків, передбачених п.п. 2, 3 ч.1 ст.76 КК України - не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти інспекцію про зміну місця проживання.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена в касаційному порядку в колегію суддів Судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженою, в той самий строк, з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_10 .