КОМПАНІЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
КІРОВОГРАДСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 1-38/2008
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 серпня 2008
року
селище Компаніївка

Компаніївський районний суд
Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді Брегея Р.І.,

при секретарі Качинській О.В.,

за участі прокурора Мороза В.С.,

захисників - адвокатів ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні кримінальну справу про
обвинувачення :

ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с.Свердлове Бобринецького району
Кіровоградської області, громадянина України, українця, з середньою освітою,
пенсіонера, такого, що проживає по АДРЕСА_1, раніше несудимого ,

у вчиненні
злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України,

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця с.Гордіївка Компаніївського району
Кіровоградської області, громадянина України, українця, з середньою освітою,
безробітного, неодруженого, такого, що проживає по АДРЕСА_1, раніше несудимого,

у вчиненні злочину, передбаченого
ч.1 ст.28, ч.1 ст.122 КК України,

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця с.Лужок Компаніївського району
Кіровоградської області, громадянина України, українця, з середньою освітою,
неодруженого, такого, що проживає по АДРЕСА_1, раніше несудимого,

у вчиненні злочину, передбаченого
ч.1 ст.28, ч.1 ст.122 КК України,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 і ОСОБА_5 вчинили умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження,
тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою
наслідків, передбачених у ст.121 КК України, але таке, що спричинило тривалий
розлад здоров'я, а ОСОБА_3 - умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило
короткочасний розлад здоров'я, за таких обставин.

14 січня 2008 року о 10:20 годині
ОСОБА_4, ОСОБА_3 та ОСОБА_5, жителі с.Гордіївка Компаніївського району
Кіровоградської області направлялися в сторону ставка того ж населеного пункту.

Проходячи повз будинок .,ОСОБА_6 що проживає по АДРЕСА_2, ОСОБА_4 зайшов у
згадане домоволодіння з метою з'ясувати причини нанесення тілесних ушкоджень
йому та батькові, яке мало місце 19 листопада 2007 року, в той час як інші
залишились на дворі.

Вільно зайшовши у будинок, ОСОБА_4, не маючи на те підстав, наніс удар
рукою в обличчя ОСОБА_6 та, вдаривши в плече ногою, повалив на підлогу, де
притримував руками.

В цей час у будинок зайшов ОСОБА_5, якому ОСОБА_4 наказав наносити удари
ногами в ділянки тулуба потерпілої, що він і виконав 5 разів, завдавши РРРР
ОСОБА_6 перелом 8 ребра
зліва по лопаточній лінії, який, згідно висновку судово-медичної експертизи №42
від 21 лютого 2008 року відноситься до категорії ушкоджень середнього ступеня
тяжкості, як таке, котре викликало тривалий розлад здоров'я.

Через декілька хвилин у будинок зайшов ОСОБА_3, який, на ґрунті особистих
неприязних відносин, дерев'яною палкою, самостійно наніс ОСОБА_6, котра лежала на ліжку,
приблизно 6 ударів в тім'яну ділянку
голови, чим спричинив рани, які згідно висновку вказаної експертизи відносяться
до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад
здоров'я.

Виходячи з домоволодіння потерпілої, ОСОБА_4 з власної ініціативи, взявши
кочережку, намагався нанести удари цим предметом ОСОБА_6, котра сиділа на
ліжку, по нижнім кінцівкам, однак остання, захищаючись, закривала коліна руками
та отримала тілесне ушкодження пальців рук, а саме, внутрішньо суглобовий
перелом проксимальної фаланги 4 пальця правої кісті, що згідно висновку
згаданої медичної експертизи відноситься до категорії ушкоджень середнього
ступеня тяжкості, як такі, котрі викликали тривалий розлад здоров'я.

Отже, ОСОБА_4 і ОСОБА_5 вчинили злочин, передбачений ч.1 ст.122 КК України, а ОСОБА_3 -
ч.2 ст.125 того ж Кодексу України.

Допитані в судовому засіданні підсудні вину у вчиненні інкримінуємого злочину визнали повністю та пояснили, що
дійсно спричинили тілесні ушкодження потерпілій за обставин, встановлених
судом. У вчиненому розкаялися та просили суд не позбавляти волі.

Вчинення підсудними злочину, окрім визнання вини, доведено показаннями
потерпілої, свідків, експерта та іншими доказами, дослідженими в судовому
засіданні.

Так, потерпіла ОСОБА_6 показала, що 14 січня 2008 року о 10:20 годині в будинок зайшов
ОСОБА_4 та безпричинно наніс удар рукою в обличчя і ногою в плече, після чого
вона упала на підлогу. Притримуючи її в лежачому положенні на підлозі, ОСОБА_4
наказав ОСОБА_5, котрий зайшов через деякий час, наносити удари ногами по
тулубу, що останній і вчинив.

Потім у будинок зайшов ОСОБА_3, який самостійно дерев'яною палкою наніс їй
декілька ударів в тім'яну ділянку голови, в той час як лежала на ліжку.

Коли всі залишали будинок, то ОСОБА_4, взявши кочережку, намагався нанести
їй декілька ударів цим предметом по нижнім кінцівкам, однак остання,
захищаючись, закривалась руками.

Допитані, як свідки, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 показали, що 14 січня 2008 року о
11:00 годині до них прийшла потерпіла, на обличчі якої були сліди тілесних
ушкоджень, та повідомила про побиття підсудними.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №42 від 21 лютого 2008 року, 14
січня 2008 року потерпіла отримала такі тілесні ушкодження : перелом 8 ребра
зліва по лопаточній лінії, внутрішньо суглобовий перелом проксимальної фаланги
4 пальця правої кисті та рани на тім'яній ділянці голови. Переломи відносяться
до категорії ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як такі, котрі викликали
тривалий розлад здоров'я, а рани - легких тілесних ушкоджень з короткочасним
розладом здоров'я.(а.с.147-148)

Допитаний в судовому засіданні експерт Козленко А.П., з урахуванням
показань потерпілої, розмежував тілесні ушкодження, які завдав кожний з
підсудних, визнавши, що ОСОБА_3 власними діями не міг спричинити переломів.

Проводячи огляд місця події злочину від 15 січня 2008 року, працівники
органу дізнання виявили та вилучили дерев'яну палицю з слідами крові і волосся,
які, згідно висновків судово-медико-цитологічної та імунологічної експертиз №55 від 15 лютого 2008 року та №134
від 20 числа того ж місяця і року, походять від потерпілої.(а.с.17-18, 170-172,
177-179)

Судом встановлено, що дійсно 20 листопада 2007 року ОСОБА_3 звертався до
органів внутрішніх справ з заявою про спричинення 19 числа того ж місяця і року
ОСОБА_6 та невідомими особами тілесних ушкоджень.(а.с.52-72)

Разом з тим, в матеріалах перевірки є докази про спричинення ОСОБА_3 тілесних
ушкоджень.(а.с.70)

Таким чином, вина ОСОБА_4 і ОСОБА_5 у вчинені умисного середньої тяжкості
тілесного ушкодження доведена.

Також, є доведеною вина ОСОБА_3 у вчиненні легкого тілесного ушкодження, що
спричинило короткочасний розлад здоров'я.

На досудовому слідстві потерпіла заявила позов про відшкодування
матеріальної шкоди у сумі 120 грн. та моральної - 5000 грн.(а.с.32)

Цивільний позов підлягає задоволенню з таких підстав.

В судовому засіданні ОСОБА_6 підтримала позов, а, обґрунтовуючи завдання
моральної шкоди, пояснила, що понесла моральні страждання, пов'язанні з
нанесенням тілесних ушкоджень та тривалим лікуванням.(а.с.390)

Судом встановлено, що надані докази щодо спричинення матеріальної шкоди є
допустимі і достовірні, оскільки свідчать про придбання медикаментів,
необхідних для лікування.(а.с.33-40)

Сума коштів, витрачених на придбання медикаментів, відповідає розміру
матеріальної шкоди.

Судом встановлено, що під час судового розгляду справи підсудні
відшкодували потерпілій шкоду у сумі 1000 грн.(а.с.381)

ОСОБА_6 зазначила, що вважає це повним відшкодуванням матеріальної шкоди та
частковим - моральної.

З цим твердженням погодились підсудні та пояснили, що відшкодована сума зібрана
ними усіма, не вказавши частки кожного, а тому суд дійшов висновку про рівність
часток.

Таким чином, кожний із підсудних відшкодував потерпілій моральну шкоду у
сумі 293,33 ((1000-120):3) грн.

Суд зазначає, що визначений потерпілою розмір моральної шкоди є розумним та
справедливим, з урахуванням характеру тілесних ушкоджень та тривалості
лікування.(а.с.152)

Однак, при встановленні розміру моральної шкоди, котру завдав кожний з
підсудних, суд враховує, що дії ОСОБА_3 не є спільними з іншими.

Також, суд враховує ступінь тяжкості тілесних ушкоджень, які завдали
підсудні ОСОБА_6

А тому, суд дійшов висновку, що ОСОБА_3 завдав потерпілій моральну шкоду у
сумі 500 грн., а ОСОБА_4 і ОСОБА_5 -
4500 грн.

Оскільки, ОСОБА_3 не відшкодував у повному обсязі завдані збитки ОСОБА_6,
тому у суду не має підстав звільняти підсудного від кримінальної
відповідальності у зв'язку з дійовим каяттям.

Ст.1190 ЦК України передбачено, що особи, спільними діями яких завдано
шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.

За заявою потерпілого, суд може визначити відповідальність осіб, які
спільно завдали шкоди, у частці відповідно до ступеня їхньої вини.

ОСОБА_6 не подавала відповідної заяви, а тому моральну шкоду з ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 слід стягувати солідарно.

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вчинили навмисний злочин, який класифікується, як злочин
середньої тяжкості, а ОСОБА_3 - невеликої тяжкості.

За місцем проживання підсудні характеризується позитивно.(а.с.215-218,
378-380)

Підсудні раніше не притягувались до кримінальної відповідальності.(а.с.221-223)

Судом встановлено обставину, яка, згідно ст.67 КК України, обтяжує
покарання ОСОБА_5 і ОСОБА_4 - вчинення
злочину групою осіб.

Судом не встановлено обставин, які, згідно ст.67 КК України, обтяжують
покарання ОСОБА_3

Судом встановлено обставини, які, згідно ст.66 КК України, пом'якшують
покарання усіх підсудних - щире каяття, добровільне відшкодування завданого
збитку частково.

На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості злочину, особи ОСОБА_4 і ОСОБА_5, наявність встановлених
обставин, що пом'якшують та обтяжують покарання, події, яка передувала злочину,
суд дійшов висновку про можливість виправлення підсудних без відбуття
покарання, з застосуванням ст.ст.75,76 КК України.

Разом
з тим, призначаючи покарання ОСОБА_3, суд враховує положення ст.69-1 КПК
України, оскільки останній визнає вину, відсутні обставини, що обтяжують
покарання, наявні обставини, котрі пом'якшують покарання (п.1,2 ч.1 ст.66 КК
України), та вік підсудного.

Речові
докази - палиця, 2 наволочки підлягають знищенню, а кочережка - поверненню потерпілій,
відповідно до положень ст.81 КПК України.

Керуючись ст.ст. 321-324, 333-335 КПК України, суд

З А С У Д И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК
України, та призначити покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК
України, та призначити покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України, звільнити засуджених від відбуття покарання з
випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік 6 (шість)
місяців кожному.

Згідно ст.76 КК України, покласти на засуджених такі обов'язки :

- повідомляти органи
кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання та роботи;

- періодично з'являтись для реєстрації в органи кримінально-виконавчої
системи;

- не виїжджати за межі України на
постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи.

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК
України, та призначити покарання у вигляді штрафу у сумі 850 грн.

Запобіжний захід засудженим на період апеляційного оскарження вироку
залишити попередній - підписку про невиїзд.

Цивільний позов ОСОБА_6задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6моральну шкоду у сумі 206,67 грн.

Стягнути солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6моральну шкоду у
сумі 3913,34 грн.

Речові докази - палицю, 2 наволочки знищити, а кочережку повернути
потерпілій ОСОБА_6

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Кіровоградської області
через Компаніївський районний суд Кіровоградської області протягом 15 діб з моменту його проголошення.

Суддя __________