Справа № 676/1599/13-к
Провадження № 1-кп/676/98/13
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" квітня 2013 р. м. Кам'янець-Подільський Кам'янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Черепахіна В.О.

з участю секретаря Мостової Н.С.

сторін кримінального провадження:

прокурора Мельника В.В.

потерпілого ОСОБА_1

законного представника потерпілого ОСОБА_2

обвинувачених ОСОБА_3, ОСОБА_4

законних представників обвинувачених ОСОБА_5, ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кам'янець-Подільському кримінальне провадження №0000023 по обвинуваченню:

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженця с.Чабанівка Камянець-Подільського району Хмельницької області, українця, громадянина України, жителя АДРЕСА_1, учня ДНЗ «Камянець-Подільський професійний будівельний ліцей», з неповною середньою освітою, неодруженого, несудимого,

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженця та жителя АДРЕСА_2, українця, громадянина України, непрацюючого, з середньою освітою, неодруженого, несудимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Неповнолітні обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_3 16 листопада 2012року близько 12год. 20хв., перебуваючи в приміщенні кімнати АДРЕСА_3, за попередньою змовою між собою, діючи з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу таємно умисно викрали належний потерпілому ОСОБА_1 ноутбук марки «НР» моделі «Pavilion G6» вартістю 3500грн., чим завдали останньому майнової шкоди у вказаному розмірі.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винність в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, розкаявся у скоєному і суду показав, що дійсно 16 листопада 2012року близько 12год. 20хв., перебуваючи в приміщенні кімнати АДРЕСА_3, в якій вони на той час проживали разом із ОСОБА_3, потерпілим та іншими учнями, за попередньою змовою із ОСОБА_3, скориставшись тим, що потерпілий та інші учні пішли на навчання, викрали належний потерпілому ОСОБА_1 ноутбук. Того ж самого дня викрадений ноутбук він продав ОСОБА_8 за 1000грн., з яких 400грн. відав своєму знайомому в рахунок погашення боргу, 200грн. витратив на оплату проїзду таксі додому в с.Гаврилівці, а 400грн. добровільно видав працівникам міліції. Окрім 1000грн. ОСОБА_8 дав йому за ноутбук свій мобільний телефон марки «Нокіа». Цивільні позови законного представника потерпілого про відшкодування майнової та моральної шкоди визнав повністю.

Обвинувачений ОСОБА_9 також визнав повністю винність і інкримінованому йому кримінальному правопорушенні та дав аналогічні показання, однак цивільні позови законного представника потерпілого не визнав.

Законний представник ОСОБА_4 - цивільний відповідач ОСОБА_6 також не визнала цивільні позови законного представника потерпілого про відшкодування майнової та моральної шкоди та просила в їх задоволенні відмовити.

Крім визнавальних показань, винність обвинувачених у вчинені інкримінованому їм кримінального правопорушення підтверджується іншими доказами по справі.

Так, із показань в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_1 вбачається, що 16 листопада 2012року близько 12год. 20хв. обвинувачені, перебуваючи в приміщенні кімнати АДРЕСА_3, в якій вони на той час проживали разом із ним та іншими учнями, скориставшись відсутністю його та інших учнів, викрали належний йому ноутбук марки «НР» моделі «Pavilion G6». Підтримав позов свого законного представника до обвинувачених про відшкодування завданої йому злочином моральної шкоди з підстав, зазначених його законним представником в позовній заяві.

Законний представник потерпілого ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримав свій позов до обвинувачених та законного представника обвинуваченого ОСОБА_4 - ОСОБА_6 про відшкодування майнової шкоди, мотивуючи тим, що внаслідок вчинення крадіжки у його сина ноутбука він неодноразово виїздив в м.Кам'янець-Подільський для проведення слідчих дій, в зв'язку з чим поніс матеріальні витрати на оплату проїзду та не мав можливості працювати щоб забезпечити свою сім'ю. Стверджує, що на зазначені цілі він витратив 40 робочих годин. А тому просив стягнути з відповідачів в солідарному порядку 477грн. на відшкодування майнової шкоди, з яких 400грн. вартості витраченого часу та 77грн. 59коп. вартості проїзду. Крім того, підтримав цивільний позов в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_1 до обвинувачених та законного представника обвинуваченого ОСОБА_4 - ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди, мотивуючи тим, що внаслідок вчинення крадіжки сину завдана моральна шкода, яка полягає в моральних стражданнях сина, оскільки в зв'язку із вчиненням крадіжки ноутбука син не мав можливості спілкуватися з рідними. А тому завдану сину моральну шкоду оцінює в розмірі 4000грн., які просить стягнути з відповідачів в солідарному порядку на користь сина.

Відповідно до протоколу усної заяви (повідомлення) про злочин від 16.11.2012року потерпілий ОСОБА_1 повідомив про таємне викрадення 16.11.2012року в період часу з 12год. 20хв. по 13год. 05хв. невстановленою особою з кімнати АДРЕСА_3, належного йому ноутбука марки «НР» моделі «Pavilion G6».

Згідно власноручно написаної заяви ОСОБА_8 від 16.11.2012року та протоколу добровільної видачі від 16.11.2012року ОСОБА_8 добровільно видав працівникам міліції викрадений обвинуваченими в потерпілого ноутбук марки «НР» моделі «Pavilion G6», який він придбав в ОСОБА_4

Як вбачається з протоколу явки з повинною від 17.11.2012року обвинувачений ОСОБА_4 добровільно власноручно зізнався про спільне викрадення разом із ОСОБА_3 ноутбука потерпілого.

Згідно власноручно написаної заяви ОСОБА_4 від 17.11.2012року та протоколу добровільної видачі від 17.11.2012року ОСОБА_4 добровільно видав працівникам міліції 400грн., які він отримав від ОСОБА_8, як оплату за викрадений ноутбук.

Відповідно до висновку товарознавчої експертизи №155т від 29.12.2012року вартість викраденого обвинуваченими в потерпілого ноутбуку марки «НР» моделі «Pavilion G6» із зарядним пристроєм станом на день вчинення крадіжки - 16.11.2012року могла становити 3400грн., а сумки до ноутбуку 84грн.

Згідно із висновком дактилоскопічної експертизи №27 від 14.02.2013року слід папілярного узору пальця руки, вилучений при ОМП - по АДРЕСА_3 залишений середнім пальцем руки ОСОБА_4.

Таким чином в судовому засіданні встановлено, що діяння, у вчиненні якого обвинувачуються ОСОБА_4 та ОСОБА_3, що виразилось у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, мало місце. Зазначене діяння містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України. Обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_3 винні у вчиненні цього кримінального правопорушення і підлягають покаранню за його вчинення.

При призначенні покарання, суд згідно із вимогами ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особи винних, обставини справи, що пом'якшують та обтяжують покарання.

Як особа ОСОБА_4 є неповнолітнім та є учнем ДНЗ «Кам'янець-Подільський професійний будівельний ліцей», за місцем навчання характеризується посередньо, раніше не судимий, на обліку в лікаря-нарколога не перебуває, перебуває на консультативному обліку в лікаря-психіатра з діагнозом: «Наслідки перенесеної ЧМТ з приступами втрати свідомості», хоча відповідно до висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи №23 від 04.02.2013року встановлено, що ОСОБА_4 на період вчинення злочину та в теперішній час міг та може усвідомлювати свої дії та керувати ними і будь-яким психічним захворюванням не страждав та не страждає, тобто на момент вчинення злочину і в теперішній час ОСОБА_4 був і є осудним.

А ОСОБА_3 за колишнім місцем навчання характеризується посередньо, раніше не судимий, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставинами, що пом'якшують покарання обвинувачених, суд визнає їх щире каяття, що раніше вони до кримінальної відповідальності не притягалися, вчинення злочину в неповнолітньому віці, що в склад їх сімей входять члени сім'ї, які є інвалідами - в ОСОБА_3 обоє батьків та рідна сестра - інваліди 3-ї групи загального захворювання, а в ОСОБА_4 рідна сестра - інвалід дитинства 3-ї групи, а також те, що в ОСОБА_4 немає батька.

Обставин, що обтяжують покарання обвинувачених, судом не встановлено.

Враховуючи наявність багатьох зазначених вище обставин, що пом'якшують покарання обвинувачених та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинувачених, з урахуванням осіб обвинувачених, що вони вперше притягаються до кримінальної відповідальності, ОСОБА_4 є неповнолітнім, навчається та перебуває на консультативному обліку в лікаря-психіатра та враховуючи ту обставину, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, суд вважає, що види покарання, передбачені санкцією ч.2 ст.185КК України, є надто суровими за вчинений злочин і за своїми видами та розмірами є явно несправедливими через суворість, а тому вважає можливим застосувати ч.1 ст.69 КК України та перейти до іншого, більш м'якого основного виду покарання, не зазначеного в санкції статті за цей злочин у виді громадських робіт. На думку суду призначення обвинувачених зазначеного виду покарання буде необхідним й достатнім для їх виправлення та попередження нових злочинів.

Цивільний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_6 та ОСОБА_3 про відшкодування майнової шкоди задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Так, ОСОБА_2 свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що внаслідок вчинення крадіжки у його сина ноутбука він неодноразово виїздив в м.Кам'янець-Подільський для проведення слідчих дій, в зв'язку з чим поніс матеріальні витрати на оплату проїзду та не мав можливості працювати щоб забезпечити свою сім'ю. Стверджує, що на зазначені цілі він витратив 40 робочих годин. А тому просив стягнути з відповідачів в солідарному порядку 477грн. на відшкодування майнової шкоди, з яких 400грн. вартості витраченого часу та 77грн. 59коп. вартості проїзду. Разом з тим, в судовому засіданні ОСОБА_2 заявив, що до кінця 2012року працював в ТОВ «Агро-Ріас», а з січня 2013року перебуває на обліку в центрі зайнятості та отримує допомогу по безробіттю. А тому твердження цивільного позивача ОСОБА_2, що він позбавлений був можливості працювати щоб забезпечити сім'ю є безпідставними. Що стосується позовним вимог про стягнення 77грн. 59коп. вартості проїзду ОСОБА_2 для проведення з його участю слідчих дій, які ОСОБА_2 підтверджує доданими до позовної заяви чеками, то вони також є безпідставними, виходячи з наступного. Так, відповідно до доданих ОСОБА_2 до позовної заяви чеків вбачається, що вони датовані 21 грудня 2012року, 1, 15 та 21 березня 2013року. Разом з тим, з матеріалів кримінальної справи встановлено, що слідчі дії з участю ОСОБА_2 31 грудня 2012року не проводилися, досудове розслідування було завершено 26 лютого 2013року, а 28 лютого 2012року вже був складений обвинувальний акт, який надійшов до суду 11.03.2013року. Тобто 21 грудня 2012року, 1, 15 та 21 березня 2013року ніяких слідчих дій з участю ОСОБА_2 не проводилося.

Що стосується цивільного позову ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_6 та ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, то він підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Так, відповідно до вимог ст.23 ч.1 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права, а відповідно та ч.2 п.2 цієї ж статті моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї.

Частиною 1 ст.1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч.1 ст.1190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.

Як встановлено в судовому засіданні внаслідок протиправних дій обвинувачених потерпілий ОСОБА_1 зазнав душевних страждань, що виразилося у позбавленні його права володіти, користуватись та розпоряджатись на власний розсуд належним йому майном - ноутбуком. Крім того, завдана моральна шкода потерпілого полягає також у тому, що він для відновлення порушеного свого права змушений був докладати додаткових зусиль, звертатися за правовою допомогою, нести додаткові витрати. Тому, розмір відшкодування моральної шкоди із врахуванням характеру правопорушення, глибини душевних страждань потерпілого, ступеня вини обвинувачених, тяжкості вимушених змін у життєвих стосунках потерпілого, часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану, матеріального становища обвинувачених та потерпілого, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, а також враховуючи те, що відшкодування моральної шкоди не може бути засобом збагачення, на думку суду відповідає 500грн., які і необхідно стягнути солідарно з обвинувачених на користь потерпілого.

В задоволенні ж позовних вимог ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди необхідно відмовити, виходячи з наступного.

Так, згідно з ч.1 ст.1179 ЦК України неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах, а згідно ч.2 цієї ж статті - у разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини.

В судовому засіданні встановлено, що обвинуваченому ОСОБА_4 вже виповнилось 17років і він має самостійних дохід - отримує стипендію та пенсію по втраті годувальника, що підтвердив в судовому засіданні сам ОСОБА_4 та його законний представник - мати ОСОБА_6, а тому згідно вимог ч.1 та ч.2 ст.1179 ЦК України він особисто повинен відповідати за завдану ним потерпілому моральну шкоду.

Керуючись ст.ст.368-371, 373-375КПК України, суд -

З А С У Д И В:

Визнати ОСОБА_4 та ОСОБА_3 винуватими у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, призначивши покарання із застосуванням ч.1 ст.69 КК України у виді громадських робіт на строк 100годин кожному.

В задоволенні цивільного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_6 та ОСОБА_3 про відшкодування майнової шкоди відмовити.

Цивільний позов ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_6 та ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково. Стягнути солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 500 (п'ятсот)грн. на відшкодування моральної шкоди. В задоволенні позовних вимог до ОСОБА_6 відмовити.

Речові докази, суду не надавалися.

Стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на користь держави по 749грн. 88коп. з кожного витрат на залучення експерта.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Хмельницької області через Кам'янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку може бути отримана в суді учасниками судового провадження. Обвинуваченому та прокурору вручити копію вироку негайно після його проголошення.

Суддя Кам'янець-Подільського

міськрайонного суду Черепахін В.О