Провадження № 1-КП-200-843-14
В И Р О К
іменем УКРАЇНИ

17 квітня 2015 року Бабушкінський районний суд

м.Дніпропетровська

у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю:

прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпропетровськ, громадянина України, який має середньо-технічну освіту, не одруженого, працює приватним підприємцем, має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

07.03.2002 Красногвардійським районним судом м.Дніпропетровська за ч.3 ст.142 КК України до 9 років позбавлення волі, 30.12.2008 звільненого умовно-достроково на 1 рік 9 місяців 19 днів,

у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, (зареєстрованого в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000862 від 09.12.2014),-

В С Т А Н О В И В:

08 грудня 2014 року, приблизно о 20 годині 00 хвилин, ОСОБА_5 , керуючи технічно справним автомобілем „Фольскваген д/н НОМЕР_1 , рухався по вул.Виконкомівській, з боку вул.Шевченка, в напрямку вул.Комсомольській в м.Дніпропетровську.

Під час руху, ОСОБА_5 , грубо порушуючи правила безпеки дорожнього руху, проявляючи крайню неуважність к дорожнім умовам та їх змінам, здійснюючи рух по другорядній дорозі, на перехресті нерівнозначних доріг, не поступився дорогою автомобілю „ВАЗ-21104 д/н НОМЕР_2 , що наближався до перехрестя по головній дорозі по вул.Комсомольській, не виконав вимог п.16.11 та дорожнього знаку 2.1 розділу 33 Правил дорожнього руху "Дати дорогу", продовжив рух автомобіля та скоїв зіткнення з автомобілем „ВАЗ-21104 д/н НОМЕР_2 .

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпіла ОСОБА_4 , яка знаходилась в автомобілі „ВАЗ-21104 д/н НОМЕР_2 , отримала тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку; закритого перелому акроміального кінця правої ключиці; саднин тильної поверхні лівої кисті та передньої поверхні лівого колінного суглобу, синця поперекової області праворуч, які за своїм характером відносяться до середнього ступеню тяжкості, що зумовили тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні.

Порушення правил безпеки дорожнього руху виразилось в порушенні ОСОБА_5 вимог п.16.11 Правил дорожнього руху, який вказує, що „На перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху, та вимогу дорожнього знаку 2.1 „Дати дорогу, невиконання яких перебуває в прямому причинному зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди.

Враховуючи наведене, суд визнає обвинуваченого ОСОБА_5 винним у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення, а його умисні дії, що виразилися в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій ОСОБА_4 середньої тяжкості тілесні ушкодження, кваліфікуються за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Суд вважає доведеним дане обвинувачення, оскільки встановлені судом обставини повністю підтверджено доказами у їх сукупності, дослідженими судом у судовому засіданні:

Показаннями обвинуваченого ОСОБА_5 , який в суді вину визнав повністю та пояснив, що 08.12.2014, приблизно о 20 год. 00 хв., він рухався на автомобілі „Фольксваген д/н НОМЕР_1 по вул.Виконкомівській в напрямку вул.Чкалова в м.Дніпропетровську. Під`їхавши до перехрестя з вул.Комсомольською він не помітивши автомобіль «ВАЗ», який рухався по вул.Комсомольській в напрямку вул.Артема, виїхав на перехрестя і відчув удар в ліву частину свого автомобіля. Перед перехрестям стоїть дорожній знак «Дати дорогу», який він бачив, коли виїжджав на перехрестя. Він вийшов з автомобіля і побачив потерпілу, яка сиділа на тротуарі. Він викликав швидку. В скоєному щиросердно розкаюється, просить суворо не наказувати. Цивільний позов потерпілої про стягнення з нього 30 000 грн. моральної шкоди визнає в повному обсязі.

Поясненнями потерпілої ОСОБА_4 , яка в суді пояснила, що 08.12.2014, приблизно о 20.00 год., вона знаходилась в автомобілі „ВАЗ як пасажир на передньому пасажирському сидінні. Автомобіль рухався по вул.Комсомольській в м.Дніпропетровську в напрямку вул.Артема. Коли вони проїжджали перехрестя з вул.Виконкомівською, вона відчула сильний удар, від якого вона випала з машини. В результаті дорожньо-транспортної пригоди їй були завдані тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, закритого перелому правої ключиці та синці. Просить стягнути з обвинуваченого моральну шкоду у розмірі 30 000 грн., яка виразилась у моральних стражданнях, які були викликані фізичною білю від отриманих травм, та в психологічних стражданнях викликаних знаходженням у лікарні та порушенням звичайного режиму життя. Крім цього, вона відчувала дискомфорт та дратівливість від того, що із-за перелому ключиці вона не могла себе самостійно обслуговувати в побуті.

А також дослідженими судом письмовими доказами по справі:

- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, схемою до нього та фото таблицею від 08.12.2014, відповідно якого на перехресті вул.Комсомольська та вул.Виконкомівська в м.Дніпропетровську відбулася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої автомобіль „Фольксваген д/н НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_5 скоїв зіткнення з автомобілем „ВАЗ-21104 д/н НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_7 (а.с.3-14);

- висновком експерта № 70/27-953 від 24.12.2014, відповідно якого в дорожньо-транспортній обстановці, що склалася, водій автомобіля ВАЗ-21104 д/н НОМЕР_2 ОСОБА_7 повинен був діяти відповідно до вимог п.12.3 Правил дорожнього руху. В діях водія автомобіля „ВАЗ-21104 ОСОБА_7 не вбачається невідповідності вимогам п.12.3 Правил дорожнього руху, які з технічної точки зору могли б знаходитись в причинному зв`язку з настанням події ДТП. В дорожньо-транспортній обстановці, що склалася, водій автомобіля "Фольскваген" д/н номер НОМЕР_1 ОСОБА_5 повинен був діяти відповідно до вимог п.16.11 та дорожнього знаку 2.1 розділу 33 Правил дорожнього руху, дії водія ОСОБА_5 не відповідали вимогам п.16.11 та дорожнього знаку 2.1 розділу 33 Правил дорожнього руху, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з настанням події дорожньо-транспортної пригоди (а.с.76-78);

- висновком експерта № 4942-е від 23.12.2014, відповідно якого потерпілій ОСОБА_4 були причинені тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку; закритого перелому акроміального кінця правої ключиці; саднин тильної поверхні лівої кисті та передньої поверхні лівого колінного суглобу, синця поперекової області праворуч, які за своїм характером відносяться до середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, що зумовило тривалий розлад здоров`я, строком понад три тижні (більше як 21 день). Враховуючи характер та локалізацію виявлених тілесних ушкоджень можливо вказати, що вони могли утворитися від дії тупих твердих предметів, якими могли бути виступаючі частини у салоні автозасобу або при вдарі о такі можливо за умов дорожньо-транспортної пригоди (а.с.85-87).

Суд вважає вину ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, повністю встановленою та доведеною, оскільки досліджені вищезазначені докази отримані у передбаченому кримінально-процесуальному порядку, є допустимими, належними та достовірними, взаємно узгодженими, підтверджуючими один одного, вони мають значення для кримінального провадження та відповідають фактичним обставинам справи, а його умисні дії, що виразилися в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесні ушкодження, правильно кваліфіковані за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники судового провадження не оспорюють всі обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України, суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, обмежився показаннями обвинуваченого, потерпілої, дослідженням матеріалів кримінального провадження, визначивши відповідно до ч.3 ст.349 КПК України недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, суд враховує, що злочин скоєний ОСОБА_5 віднесений до категорії необережних злочинів невеликої тяжкості, а також особу обвинуваченого, який за місцем мешкання характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд відносить щире каяття. Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання у виді обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами у межах визначених санкцією частини 1 статті 286 Кримінального кодексу України. Враховуючи тяжкість скоєного ОСОБА_5 кримінального правопорушення, та особу обвинуваченого, який у скоєному щиросердно розкаюється, має на утриманні неповнолітню дитину, суд знаходить можливим виправлення обвинуваченого без відбування покарання і на підставі ст.75 КК України суд вважає необхідним звільнити ОСОБА_5 від відбування основного покарання з випробуванням, з покладенням на нього обов`язку, передбаченого п.3 ч.1 ст.76 КК України, що є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Вирішуючи питання про цивільний позов, заявлений під час судового слідства потерпілою ОСОБА_4 , про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_5 30 000 грн. на рахунок відшкодування моральної шкоди, суд, враховуючи положення ст.61 ЦПК України, відповідно якої обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню, та позицію обвинуваченого, який визнав цивільний позов в повному обсязі, вважає його обгрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Вирішуючи питання про відшкодування документально підтверджених процесуальних витрат, пов`язаних з залученням експерта Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при ГУМВС України у Дніпропетровській області при проведені автотехнічної експертизи по кримінальній справі, які відповідно наданого розрахунку складають суму 1229 грн. 80 коп., суд, враховуючи ступень вини та майновий стан обвинуваченого, вважає необхідним покласти їх на ОСОБА_5 в повному обсязі.
Керуючись ст.ст.369-371, 373-376 КПК України, суд
У Х В А Л И В :
Визнати ОСОБА_5 винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування основного покарання з випробуванням, якщо він протягом одного року випробувального терміну не скоїть нового злочину, зобов`язавши його відповідно до п.3 ч.1 ст.76 КК України повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.

Цивільний позов ОСОБА_4 задовольнити, стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 30 000 грн. на рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при ГУМВС України в Дніпропетровській області процесуальні витрати у сумі 1229 грн. 80 коп. ().
На вирок суду з підстав, передбачених ст.394 КПК України, може бути подана апеляція до Дніпропетровського апеляційного суду, через Бабушкінський районний суд м.Дніпропетровська, протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя

Бабушкінського районного суду ОСОБА_1

м.Дніпропетровська