Апеляційний суд Кіровоградської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2010 року, колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

Головуючого - судді: Зубка К.А., суддів: Кадегроб А.І., Новіцького Е.Й., з участю прокурора: Фомічової І.В., засудженого: ОСОБА_1,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_1 на вирок Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27 вересня 2010 року, яким

ОСОБА_1, 11.05 ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, українця, ІНФОРМАЦІЯ_3, неодруженого, непрацюючого, не судимого,

засуджено за ст.309 ч.І КК України на 1 (один) рік позбавлення волі.

Вироком вирішено питання щодо речових доказів та судових витрат по справі.

Суд визнав винним та засудив ОСОБА_1 за те, що він 19.04.2010 року близько 19.00 год., придбавши в аптеці, яка розташована у парку Будівельників, міста Олександрії, Кіровоградської області, одну упаковку пігулок препарату Ефект, власноруч провів хімічну реакцію, а речовину, яка є результатом реакції розмістив у медичний шприц для особистого вживання. Цього ж дня, близько 19.15 год., знаходячись на території парку Будівельників, був затриманий працівниками міліції за вчинення адміністративного правопорушення. В подальшому ОСОБА_1 був доставлений до Олександрійського МВ УМВС України в Кіровоградській області, де при проведенні особистого огляду виявлено та вилучено медичний шприц та пластиковий стакан з рідиною бурого кольору, яка згідно висновку експерта №402 від 06.05.2010 року є особливо небезпечним психотропною речовиною - кустарно виготовленим препаратом з фенілпропаноламіну (речовина, що містить катинон та непрореагований норефедрин (ФПА))

В апеляції засуджений просить змінити вирок суду в частині призначеного покарання та застосувати щодо нього положення ст.75 КК України, оскільки вважає, що судом не враховано наявність на його утриманні хворого батька, співпрацю зі слідством, повне визнання вини та щире каяття, бажання лікуватись від наркоманії.

Заслухавши доповідача, у дебатах засудженого ОСОБА_1, який підтримав апеляцію, прокурора, який висловився про залишення вироку без зміни, перевіривши матеріали, зваживши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляцію необхідно залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції - без зміни, виходячи з таких підстав.

Допитаний в суді першої інстанції засуджений ОСОБА_1 свою вину визнав повністю та детально розповів про обставини вчинення злочину, які відповідають обвинувальному висновку.

Вина засудженого ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому злочину, крім визнання ним своєї вини, в повному обсязі доведена матеріалами справи, які судом першої інстанції досліджено в порядку ст.299 ч.3 КК України та ні ким не оскаржено, а тому, враховуючи положення диспозиції зазначеної статті кримінально-процесуального закону, колегія суддів не входить в обговорення вини та кваліфікації дій засудженого і вважає, що дії останнього за ст.309 ч.1 КК України кваліфіковано правильно як незаконне виготовлення, зберігання психотропної речовини без мети збуту.

Призначаючи покарання засудженому, суд першої інстанції, відповідно ст.65 КК України, врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, особу засудженого, який характеризується посередньо, страждає на наркоманію, обставини, що обтяжують покарання - відсутні, обставини, що помякшують покарання - щире каяття, а тому обгрунтовано дійшов висновку про не можливість виправлення засудженого без ізоляції від суспільства та призначив покарання в межах санкції статті, яке є достатнім та обгрунтованим.

Доводи апеляцій щодо не врахування судом в якості помякшуючих обставини щирого каяття та повного визнання вини є необгрунтованими, оскільки дані обставини прямо вказано у вироку, а щодо наявності на утриманні хворого батька, співпраці зі слідством, та бажання лікуватись від наркоманії, то вказані обставини спростовуються матеріалами справи та не є достатніми підставами для зміни вироку.

Враховуючи, що доводи, викладені в апеляції, не знайшли свого підтвердження та спростовуються матеріалами справи, колегія суддів вважає, що апеляція підлягає залишенню без задоволення, а вирок суду першої інстанції - без зміни.

Керуючись сг.ст.362, 366 КПК України, колегія суддів апеляційного суду, -

УХВАЛИЛА:

Апеляцію засудженого ОСОБА_1 залишити без задоволення, а вирок Олександрійськог міськрайонного суду Кіровоградської області від 27 вересня 2010 року щодо останнього - без зміни.

Судді: