Ухвала

іменем україни

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_37,

суддів: ОСОБА_38, ОСОБА_39,

за участю прокурора ОСОБА_40,

засудженого ОСОБА_1,

розглянула у судовому засіданні в м. Києві 23 грудня 2014 року кримінальну справу за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції, на вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 вересня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 16 квітня 2014 року щодо ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Вказаним вироком:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, такого, що не має судимості,

засуджено за ч. 2 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

На підставі ст. 75 КК ОСОБА_2 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 роки та покладено на нього обов'язки, передбачені пунктами 2-4 ч. 1 ст. 76 КК.

Виправдано ОСОБА_2 за недоведеністю його винуватості у вчиненні злочинів за епізодами крадіжок: у другій половині серпня 2011 року у потерпілого ОСОБА_5; 11 листопада 2011 року у потерпілої ОСОБА_6;

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, такого, що не має судимості,

засуджено до покарання у виді позбавлення волі: за ч. 2 ст. 185 КК - на строк 3 роки 6 місяців; за ч. 1 ст. 263 КК - на строк 2 роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК ОСОБА_1 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців, а на підставі ст. 75 КК його звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 роки та покладено на нього обов'язки, передбачені пунктами 2-4 ч. 1 ст. 76 КК.

Виправдано ОСОБА_1 за недоведеністю його винуватості у вчиненні злочинів за епізодами крадіжок: 16 вересня 2011 року у потерпілого ОСОБА_7, 10 жовтня 2011 року у потерпілої ОСОБА_6, 11 листопада 2011 року у потерпілого ОСОБА_8, 11 листопада 2011 року у потерпілої ОСОБА_9

Виправдано ОСОБА_1 за недоведеністю його винуватості у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК.

Виправдано ОСОБА_1 за недоведеністю його винуватості у вчиненні злочину, передбаченому ч. 3 ст. 185 КК, за епізодом вчинення крадіжи 21 грудня 2010 року у потерпілої ОСОБА_10 Матеріали в цій частині направлено прокурору області для організації досудового слідства.

Виправдано ОСОБА_1 за недоведеністю його винуватості у вчиненні злочину, передбаченому ч. 5 ст. 185 КК, за епізодом вчинення крадіжи 20 липня 2010 року у потерпілої ОСОБА_11 Матеріали в цій частині направлено прокурору області для організації досудового слідства;

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянина України, такого, що не має судимості,

засуджено до покарання у виді позбавлення волі: за ч. 2 ст. 185 КК - на строк 4 роки; за ч. 3 ст. 185 КК - на строк 5 років.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК ОСОБА_3 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, а на підставі ст. 75 КК його звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 роки та покладено на нього обов'язки, передбачені пунктами 2-4 ч. 1 ст. 76 КК.

Виправдано ОСОБА_3 за недоведеністю його винуватості у вчиненні злочинів за епізодами крадіжок: 25 жовтня 2011 року у потерпілого ОСОБА_12; 11 листопада 2011 року у потерпілої ОСОБА_6; 11 листопада 2011 року у потерпілого ОСОБА_8;

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, громадянина України, судимого у 1996 році за ст. 93 КК 1960 року на 12 років позбавлення волі,

засуджено за ч. 2 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

Виправдано ОСОБА_4 за недоведеністю його винуватості у вчиненні злочинів за епізодами крадіжок: 16 вересня 2011 року у потерпілого ОСОБА_13, 16 вересня 2011 року у потерпілого ОСОБА_7, 21 вересня 2011 року у потерпілого ОСОБА_14, 11 листопада 2011 року у потерпілого ОСОБА_8

Виправдано ОСОБА_4 за недоведеністю його винуватості у вчиненні злочину, передбаченому ч. 1 ст. 309 КК.

По справі також засуджено ОСОБА_15 та ОСОБА_16, судові рішення щодо яких у касаційній скарзі не оспорюються.

Стягнуто із засуджених ОСОБА_15 та ОСОБА_3 солідарно на користь потерпілого ОСОБА_17 90 500 грн у рахунок відшкодування матеріальної шкоди.

Вирішено питання судових витрат.

Ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 16 квітня 2014 року вирок суду першої інстанції залишено без зміни.

ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 засуджено за вчинення злочинів за наступних обставин.

22 серпня 2011 року приблизно о 09.00 год. ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_1 за попередньою змовою між собою, перебуваючи на вул. Подільській у м. Хмельницькому, таємно викрали з автомобіля «Mitsubishi Outlander XL» д.н.з. НОМЕР_1 належне ОСОБА_18 майно, вартістю 800 грн.

У другій половині серпня 2011 року в період часу з 18.00 до 19.00 год. ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_1 за попередньою змовою між собою, перебуваючи на вул. Володимирській у м. Хмельницькому, таємно викрали з автомобіля «Mitsubishi Colt» д.н.з. НОМЕР_2 належне ОСОБА_5 майно, вартістю 4 700 грн.

08 вересня 2011 року приблизно о 13.00 год. ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_1 за попередньою змовою між собою, перебуваючи на вул. Молодіжній у м. Хмельницькому, таємно викрали з автомобіля «ВАЗ-21214» д.н.з. НОМЕР_3 належне ОСОБА_19 майно, вартістю 1 740 грн.

16 вересня 2011 року приблизно о 07.55 год. ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 за попередньою змовою між собою, перебуваючи на вул. Грушевського у м. Хмельницькому, таємно викрали з автомобіля «ВАЗ-21104» д.н.з. НОМЕР_4 належне ОСОБА_13 майно, вартістю 300 грн.

Цього ж дня приблизно о 14.00 год. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за попередньою змовою між собою, перебуваючи на вул. Данила Галицького у м. Кам'янець - Подільському, таємно викрали з автомобіля «Daewoo Lanos» д.н.з. НОМЕР_5 належне ОСОБА_7 майно, вартістю 6 863 грн.

21 вересня 2011 року приблизно о 11.00 год. ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 за попередньою змовою між собою, перебуваючи на вул. Шевченка у м. Дунаївцях, таємно викрали з автомобіля «Dacia Logan» д.н.з. НОМЕР_6 належне ОСОБА_21 майно, вартістю 550 грн.

01 жовтня 2011 року приблизно о 13.10 год. ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за попередньою змовою між собою, перебуваючи на вул. Проскурвській, 15 у м. Хмельницькому, таємно викрали із автомобіля «Mitsubishi Lanser» д.н.з. НОМЕР_7 належне ОСОБА_22 майно, вартістю 1 000 грн.

04 жовтня 2011 року приблизно о 17.15 год. ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за попередньою змовою між собою, перебуваючи на вул. Нігинське шосе у м. Кам'янець - Подільському, таємно викрали з автомобіля «Skoda Octavia» д.н.з. НОМЕР_8 належне ОСОБА_23 майно, вартістю 3 500 грн.

10 жовтня 2011 року приблизно о 13.00 год. ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 за попередньою змовою між собою, перебуваючи на вул. Гагаріна у м. Кам'янець - Подільському, таємно викрали з автомобіля «Кіа Cerato» д.н.з. НОМЕР_9 належне ОСОБА_24 майно, вартістю 5 950 грн.

Цього ж дня приблизно о 15.00 год. ОСОБА_2, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 за попередньою змовою між собою, перебуваючи на вул. Жовтневій у м. Кам'янець - Подільському, таємно викрали із автомобіля «Chevrolet Aveo» д.н.з. НОМЕР_10 належне ОСОБА_25 майно, вартістю 8 597 грн.

25 жовтня 2011 року приблизно о 15.00 год. ОСОБА_2 та ОСОБА_4 за попередньою змовою між собою, перебуваючи на вул. Попова у м. Старокостянтинові, таємно викрали з автомобіля «Nissan Qashqai» д.н.з. НОМЕР_11 належне ОСОБА_12 майно, вартістю 33 260 грн.

Вранці 11 листопада 2011 року ОСОБА_4 перебуваючи на вул. Шевченка у м. Дунаївцях, таємно викрав з автомобіля «Volkswagen LT 35» належне ОСОБА_6 майно, вартістю 3 600 грн.

11 листопада 2011 року приблизно о 11.00 год. ОСОБА_2, перебуваючи на вул. Соборній у м. Кам'янець - Подільському, таємно викрав з автомобіля «Skoda Fabia» належне ОСОБА_8 майно, вартістю 1 270 грн.

У цей же день приблизно о 18.00 год. ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за попередньою змовою між собою, перебуваючи на вул. Нігинське Шосе, 41/1 у м. Кам'янець - Подільському, таємно викрали з автомобіля «Gelly JL7162» д.н.з. НОМЕР_12 належне ОСОБА_9 майно, вартістю 5 720 грн.

17 травня 2011 року ОСОБА_16, ОСОБА_3 та ОСОБА_15 за попередньою змовою між собою, проникли у кв. АДРЕСА_1, звідки таємно викрали належне подружжю ОСОБА_17 майно, вартістю 91 969 грн.

Крім того, у 2010 році ОСОБА_1 без передбаченого законом дозволу придбав, переніс та зберігав вогнепальну зброю, бойові припаси та вибухові речовини до моменту їх вилучення 12 листопада 2011 року у приміщенні АДРЕСА_2.

У касаційній скарзі прокурор просить скасувати судові рішення щодо ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 й направити справу на новий судовий розгляд у зв'язку з неправильним застосуванням кримінального закону та невідповідністю призначеного покарання тяжкості вчинених злочинів та особам засуджених внаслідок м'якості. Посилається на ту обставину, що суд необґрунтовано виключив з обвинувачення кваліфікуючу ознаку - вчинення злочинів організованою групою та перекваліфікував дії засуджених з ч. 5 на ч. 2 ст. 185 КК. Крім того, вказує на безпідставне виправдання засуджених ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 у вчиненні частини епізодів крадіжок та засуджених ОСОБА_1 і ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 309 КК. Вважає, що при призначенні покарання засудженим не було враховано суспільну небезпеку вчинених злочинів, їх кількість, ступінь організованості та суму завданих збитків. Вказує, що судом апеляційної інстанції вказані порушення усунуті не були.

В запереченнях на касаційну скаргу прокурора захисник засудженого ОСОБА_2 - адвокат ОСОБА_27 та захисник засудженого ОСОБА_1 - адвокат ОСОБА_28 вважають судові рішення законними та обґрунтованими.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого ОСОБА_1, який вважав, касаційна скарга прокурора задоволенню не підлягає, пояснення прокурора на підтримання касаційної скарги сторони обвинувачення, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення з огляду на нижченаведене.

За змістом ст. 323 КПК 1960 року вирок є обґрунтованим, якщо його постановлено на підставі матеріалів, повно зібраних, всебічно досліджених і правильно оцінених судом, а висновки суду про подію злочину та про винуватість підсудного у його вчиненні з достовірністю випливають із матеріалів справи. Для цього у вироку повинні бути проаналізовані та оцінені всі розглянуті в судовому засіданні докази, які можуть як підтверджувати висновок суду, так і спростовувати його.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 334 КПК 1960 року мотивувальна частина виправдувального вироку, серед іншого, повинна містити формулювання обвинувачення, яке пред'явлене підсудному і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання підсудного із зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.

Виходячи із змісту вказаної норми закону, у мотивувальній частині виправдувального вироку має бути викладений аналіз і оцінка доказів, як тих, що були зібрані на досудовому слідстві, так і поданих у судовому засіданні, та висновок суду про те, чому суд відкинув докази обвинувачення, висновки суду про недоведеність участі підсудного у вчиненні злочину.

Цих вимог закону місцевий суд дотримався.

Відповідно до ч. 3 ст. 28 КК злочин визнається вчиненим організованою групою, якщо у його готуванні або вчиненні брали участь декілька осіб (три і більше), які попередньо зорганізувалися у стійке об'єднання для вчинення цього та іншого (інших) злочинів, об'єднаних єдиним планом з розподілом функцій учасників групи, спрямованих на досягнення цього плану, відомого всім учасникам групи.

Згідно п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 23 грудня 2005 року «Про практику розгляду судами кримінальних справ про злочини, вчиненні стійкими злочинними об'єднаннями», відповідно до якого під організованою групою (ч. 3 ст. 28 КК) належить розуміти внутрішньо стійке об'єднання трьох і більше осіб, яке було попередньо утворене з метою вчинення ряду злочинів або тільки одного, який потребує ретельної довготривалої підготовки.

Організована група, на відміну від групи з попередньою змовою (без попередньої змови), утворюється не одномоментно, а впродовж тривалого часу і з метою вчинення ряду злочинів або тільки одного, який потребує ретельної довготривалої підготовки.

Як убачається із матеріалів справи, органами досудового слідства в обвинуваченні було зазначено, що стійкість злочинної групи виражалася в стабільних відносинах між засудженими, які мали єдиний план з розподілом функцій між собою, оскільки ОСОБА_2 спільно за взаємною згодою з ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 очолив стійке об'єднання для систематичного вчинення крадіжок.

Однак, суд першої інстанції (з чим погодився апеляційний суд), стверджуючи про відсутність в діях засуджених ч. 3 ст. 28 КК, вказав на доказову необґрунтованість та не підтвердження під час розгляду справи зазначених органом досудового розслідування даних про час утворення організованої групи, терміну її функціонування, відомості щодо характеру стосунків, які склалися між організатором і її членами, координації ОСОБА_2 дій співучасників злочинів, встановлення характеру взаємовідносин в групі, розподіл здобутих злочинним шляхом коштів від крадіжок. Крім того, як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 у більшості крадіжок участі не брали.

Тому колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, оскільки наведені прокурором у касаційній скарзі доводи позбавленні документального підтвердження та беззастережно не можуть вказувати на ознаки, притаманні організованій групі. Сукупність доказів по справі свідчить, що крадіжки засуджені вчинили за попередньою змовою групою осіб.

З наведеного слідує, що суд першої інстанції, належним чином умотивувавши своє рішення, прийшов до вірного висновку щодо виключення з обвинувачення засуджених такої кваліфікуючої ознаки як вчинення злочину в складі організованої групи, а тому обґрунтованого перекваліфікував їх діяння з ч. 5 на ч. 2 ст. 185 КК.

Поряд із цим, суд, виправдовуючи ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за вчинення частини епізодів крадіжок обґрунтовано вказав що, посилання органів досудового слідства на протоколи огляду місця події та показання потерпілих про вчинення крадіжки невідомими особами не може слугувати доказом вини і вказує лише на факт вчинення крадіжки у потерпілих, не доводячи при цьому, що крадіжку вчинено саме зазначеними особами. Інших достатніх, допустимих доказів органами досудового слідства та в судовому засіданні здобуто не було. Крім того, по всіх епізодах у виправданих осіб судом було встановлено алібі.

Що стосується доводів прокурора про необґрунтоване виправдання засуджених ОСОБА_4 та ОСОБА_1 за вчинення зберігання наркотичних засобів, то вони також не заслуговують на увагу з огляду на нижченаведене.

Органами досудового слідства ОСОБА_4 було пред'явлено обвинувачення, що за невстановлених слідством обставин він незаконно придбав, виготовив, перевіз та зберігав без мети збуту за місцем свого проживання 11,52 г особливо небезпечного наркотичного засобу канабісу. Судом в ході судового слідства на перевірку обґрунтованості обвинувачення були допитані поняті ОСОБА_29 та ОСОБА_30, які були присутні під час обшуку і ними було вказано, що дійсно був виявлений пакетик із речовиною, але де його знайшли вони не бачили. Працівники міліції самі вказали, що пакетик на підлозі, куди останні скидали речі, які були в шафі ОСОБА_4 Також, у протоколі обшуку від 12 листопада 2011 року зазначено, що такий проводив слідчий ОСОБА_34. за участю понятих та двох осіб, які є членами родини ОСОБА_4. Крім того, вказано, що обшук знятий на камеру, проте в подальшому на досудовому слідстві не здійснено відповідних дій передбачених ст. 85-2 КПК 1960 року і відповідно не долучено до справи окремого прокотолу. Відеозапису обшуку до суду надано не було. Поряд із цим, свідки підтверджували, що під час обшуку були присутні й інші працівники міліції, проте вони не включені до проколу. З огляду на викладене, відповідно до вимог ст. 85 КПК 1960 року протокол обшуку був складений із порушеними вимог КПК 1960 року, а тому суд першої інстанції обґрунтовано вказав, що даний протокол є недостовірним, у зв'язку з чим він як доказ є недопустимим.

Поряд із цим, в судовому засіданні було встановлено, що обшук в гаражі ОСОБА_1 також проведено з порушенням закону, оскільки не підтверджено повноважень слідчих ОСОБА_35 та ОСОБА_36 на проведення обшуку. Крім того, вказані слідчі не були включені до складу слідчої групи. Також понята ОСОБА_31 вказала, що не бачила де саме був виявлений пакетик з канабісом підчас обшуку в гаражі ОСОБА_1 Даний пакетик працівники міліції їй та іншій пойнятій продемонстрували лише, коли він вже знаходився на підлозі гаража. Тому місцевий суд обґрунтовано вказав, що даний протокол обшуку є недостовірним, у зв'язку з чим він як доказ є недопустимим.

Прокурор натомість не навів у касаційній скарзі обґрунтованих доводів, які б спростовували висновки суду.

Відповідно до ст. 65 КК при призначенні покарання суд ураховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом'якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Згідно з положеннями ст. 75 КК, у разі, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п'яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням. Таке рішення має бути належним чином мотивовано.

Як убачається із матеріалів кримінального провадження, цих вимог місцевий суд дотримався і при вирішенні питання про призначення ОСОБА_2, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 покарання прийшов до висновку, що виправлення і перевиховання засудженого можливо без ізоляції їх від суспільства.

Стверджуючи можливість виправлення засуджених без відбування покарання, суд першої інстанції виходив із того, що такі вчинили злочини середньої тяжкості, позитивно характеризуються. Крім того, вони визнали свою вину та відшкодували завдані збитки в повному обсязі. Також судом було враховано думку потерпілих про призначення засудженим покарання не пов'язаного із позбавленням волі.

З огляду на викладене та з урахуванням того, що ОСОБА_2, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 вперше притягаються до кримінальної відповідальності, місцевий суд зробив обґрунтований висновок про можливість виправлення і перевиховання засудженого без ізоляції їх від суспільства, але в умовах здійснення контролю за їх поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням, з покладенням на них обов'язків, передбачених ст. 76 КК.

При цьому, враховуючи, що ОСОБА_4 є особою раніше судимою за вчинення особливо тяжкого злочину, судом було обґрунтовано призначено засудженому покарання у виді позбавлення волі в умовах реального відбування.

Тому доводи прокурора в частині призначеного засудженим покарання колегія суддів також вважає необґрунтованими.

Крім того, зазначені доводи, на які у касаційній скарзі посилається прокурор, були предметом перевірки суду апеляційної інстанції. Суд ретельно їх перевірив і мотивовано відмовив у їх задоволенні, навівши аргументи, що ґрунтуються на матеріалах справи.

Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 377 КПК 1960 року, є законною і обґрунтованою.

Істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону, неправильного застосування кримінального закону, які були би підставами для скасування судових рішень, не встановлено.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 394-396 КПК 1960 року, пунктом 15 розділу XI «Перехідні положення» КПК, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 вересня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 16 квітня 2014 року щодо ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 залишити без зміни, а касаційну скаргу прокурора - без задоволення.

Судді:

ОСОБА_43 ОСОБА_42 ОСОБА_41