Справа № 381/803/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/497/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 18 18.05.2015

УХВАЛА
Іменем України
18 травня 2015 року м. Київ.
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника - ОСОБА_7

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Фастівського міськрайонного суду Київської області від 25 лютого 2015 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Фастова Київської області, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , фактично проживаючого по АДРЕСА_2 , офіційно не працюючого, з неповною середньою освітою, одруженого, українця, громадянина України, судимого 01 липня 2014 року вироком Фастівського міськрайонного суду Київської області за ч. 3 ст. 185 КК України - 1 рік позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком тривалістю в один рік,

- засудженого за ч. 3 ст. 185 КК України - 3 роки позбавлення волі; на підставі ст. 71 КК України, до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Фастівського міськрайонного суду Київської області від 01 липня 2014 року та призначено остаточне покарання за сукупністю вироків - 3 роки 1 місяць позбавлення волі.

Цим же вироком за ч. 3 ст. 185 КК України було засуджено ОСОБА_9 до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки; на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, та ОСОБА_10 за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, щодо яких вирок не оскаржується.

Вирішено питання щодо речових доказів.
в с т а н о в и л а :
Згідно вироку суду, 11 січня 2015 року, близько 19 год. 30 хв. ОСОБА_8 , з корисливих мотивів і з метою власного збагачення за рахунок чужого майна, заздалегідь, тобто до початку злочину домовився із ОСОБА_11 та ОСОБА_10 про спільне вчинення крадіжки у виді співвиконання. Одразу після цього, скориставшись тим, що за їхніми діями ніхто не спостерігає, реалізуючи спільний злочинний намір, діючи згідно зі заздалегідь досягнутою домовленістю, перелізли через паркан, а потім у спосіб відкриття дверей ключем, які господарі залишили без нагляду, проникли у житло будинок АДРЕСА_3 , з якого, усвідомлюючи суспільно небезпечних характер своїх дій, непомітно привласнили майно, що належить потерпілому ОСОБА_12 , а саме: електричну пилу марки «Black Deсker», вартістю 1735 грн. 45 коп.; LCD телевізор марки «Samsung LW20M22C», вартістю 3199 грн.; електричну болгарку марки «Black Deсker», вартістю 600 грн.; пульт до ресиверу марки «ЕС 4060», вартістю 100 грн.; чотири литих колеса до автомобіля марки «Fiat Doblo» радіусом 15 дюймів, з літньою резиною на них, ціною 1000 грн. кожне, на загальну суму 4000 грн., а всього чуже майно на загальну суму 9034 грн. 45 коп., яким розпорядилися на власний розсуд.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 , не оспорюючи доведеність своєї вини, просить застосувати до нього ст. ст. 61, 66 КК і змінити йому вид покарання з позбавлення волі на обмеження волі, тобто на більш м`яке. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що він визнав свою вину, щиро розкаявся, відшкодував потерпілій завдані збитки. Окрім того, апелянт просить суд врахувати його життєві обставини, зокрема, смерть батька, його інвалідність, перебування на утриманні малолітнього сина та дружини.
В запереченнях на апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 , прокурор просить залишити її без задоволення, вирок суду - без змін, оскільки судом першої інстанції було постановлено законний та обґрунтований вирок. Окрім того, вірно було застосовано положення ст. 71 КК України стосовно приєднання невідбутої частини покарання обвинуваченому за новим вироком, оскільки ОСОБА_8 раніше був звільнений від відбування покарання із випробуванням з іспитовим строком на підставі ст.ст. 75, 76 КК.
Заслухавши доповідача, думку обвинуваченого, який частково підтримав свою апеляційну скаргу, вказавши, що він не проникав в приміщення, оскільки мав ключа, забрав майно потерпілого, так як останній не розрахувався з ними за роботу; захисника ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу обвинуваченого зі змінами, обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , які вважали вирок законним, оскільки вони разом перелізли через паркан, ОСОБА_8 взяв ключі на вулиці біля туалету, відкрили будинок, звідки забрали речі в рахунок того, що з ними не розрахувались за виконану роботу, щодо апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 покладались на розсуд суду; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Згідно ст. 404 ч. 1 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Як вбачається із матеріалів провадження, в судовому засіданні всі обвинувачені свою вину у вчиненні інкримінованого їм діяння визнали повністю, їм було роз`яснино наслідки такого рішення, що ствердили всі обвинувачені при апеляційному розгляді, у зв`язку з чим, за згодою всіх учасників процесу, судове слідство було проведено на підставі ст. 349 КПК, що позбавляє суд переглянути ці обставини в апеляційному порядку.
Дії обвинуваченого ОСОБА_8 вірно кваліфіковані судом першої інстанції за ч. 3 ст. 185 КК України як крадіжка, вчинена повторно за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у житло.

При призначенні покарання ОСОБА_8 суд першої інстанції належним чином врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який згідно із ст. 12 КК України є тяжким та умисним корисливим (ч. 3 ст. 185 КК України), характер та ступінь його участі у вчиненні злочину (співвиконавство); дані про особу винного, який: раніше судимий за вчинення тяжкого умисного корисного злочину, натомість належних висновків для себе не зробив, свою поведінку не виправив, вчинив новий злочин в період іспитового строку, у побуті за місцем проживання характеризується виключно позитивно, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, є інвалідом дитинства ІІІ групи, стан його здоров`я, той факт, що обвинувачений має малолітню дитину, яка потребує його допомоги та опіки, публічно осудив свою протиправну діяльність.

До пом`якшуючих обставини було вірно віднесено його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, а також те, що потерпілий не має до нього претензій матеріального та морального характеру. Обставин, які обтяжують покарання не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що покарання, призначене обвинуваченому за ст. 185 ч. 3 КК України є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним ст. ст. 50, 65 КК України. Підстав вважати його надто суворим, про що йдеться у апеляційній скарзі обвинуваченого, з врахуванням його доводів, чи підстав для застосування ст. 69, 69-1 КК України, колегія суддів не вбачає.
Згідно п. 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003р. №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», у разі, коли особа була засуджена до арешту або позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням або була звільнена від відбування покарання умовно-достроково і в період іспитового строку або строку умовно-дострокового звільнення вчинила новий злочин, суд зобов`язаний визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі, зокрема і тоді, коли останнім за часом вироком призначається більш м`які види покарання.

Отже, ст. 71 КК України застосована вірно, оскільки ОСОБА_8 раніше судимий вироком Фастівського міськрайонного суду Київської області від 01 липня 2014 року за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік, із застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком тривалістю 1 рік і даний злочин скоїв в період іспитового строку.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, ,407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:
Вирок Фастівського міськрайонного суду Київської області від 25 лютого 2015 року ОСОБА_13 залишити без змін.
Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення, а обвинувачений у той же строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Головуючий

Судді