АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі

головуючого судді - ОСОБА_1
суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі - ОСОБА_4 , ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження № 0012354, відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, не працюючого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого
- 30.12.2004 року Печрським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 186, ст. 353 КК України на 4-ри роки позбавлення волі з іспитовим строком 3-ри роки;
- 10.11.2005 року Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 186 КК України на 4-ри роки 6-ть місяців позбавлення волі, звільнений 12 лютого 2010 року по відбуттю строку покарання;
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України;
за апеляційною скаргою прокурора на вирок Оболонського районного суду м. Києва від 18 серпня 2014 року,

за участю сторін: прокурора - ОСОБА_7
обвинуваченого - ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначено покарання у виді 5-ти років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України від призначеного покарання звільнено з випробуванням з іспитовим строком 3-ри роки.
По справі вирішено питання щодо речових доказів.
Відповідно до вироку, ОСОБА_6 17 жовтня 2013 року приблизно о 16 год. 00 хв. перебуваючи біля адміністративної будівлі по вул. Героїв Дніпра, 22/б в м. Києві разом з товаришами, побачив попереду себе неповнолітню громадянку ОСОБА_8 , яка розмовляла по мобільному телефону. В цей час у ОСОБА_6 виник умисел на викрадення даного мобільного телефону. В зв`язку з цим, обвинувачений відійшов від своїх товаришів і не повідомляючи їм про злочинний намір, наздогнав ОСОБА_8 , та повторно, відкрито викрав у останньої мобільний телефон «Fly IQ441» вартістю 1000 грн. Завдавши таким чином потерпілій матеріальної шкоди на вказану суму.
На рішення суду прокурор подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи фактичних обставин справи та юридичної кваліфікації дій, просить вирок суду скасувати в частині призначеного покарання та постановити новий, яким призначити ОСОБА_6 покарання у виді 5-ти років позбавлення волі.

В обґрунтування своїх вимог апелянт зазначає, що судом першої інстанції при визначенні виду та міри покарання не було дотримано вимог ст. 65 КК України. Так, на думку прокурора, місцевий суд не надав належної оцінки тяжкості вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких, та конкретним обставинам справи, зокрема вчинення злочину щодо неповнолітньої, а також даним про особу обвинуваченого, який двічі судимий за вчинення злочинів проти власності. З огляду на вказані обставини, апелянт вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого без його ізоляції від суспільства є неможливим.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, обвинуваченого, який заперечував проти задоволення поданої апеляційної скарги та просив вирок суду залишити в силі, провівши судові дебати, вислухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, за обставин, викладених у вироку, а також кваліфікація його дій за ч. 2 ст. 186 КК України в поданій апеляційній скарзі не оспорюються, а тому судом апеляційної інстанції не перевіряються.
Що стосується доводів прокурора про м`якість призначеного ОСОБА_6 покарання, то вони є безпідставними.

На думку колегії суддів, міра порання ОСОБА_6 призначена у відповідності з вимогами ст.. 65 КК України, та за своїм видом і розміром є справедливою, відповідає тяжкості вчиненого та особі обвинуваченого, є необхідною та достатньою для його виправлення, перевиховання і попередження вчиненню нових злочинів.

Так, за змістом вироку, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше судимий, характеризується позитивно, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, його ставлення до скоєного, а саме те, що ОСОБА_6 свою вину у вчиненому визнав повністю та щиро розкаявся, що судом було визнано як обставину, яка пом`якшує покарання.

Також, судом було встановлено обставину, що обтяжує покарання - рецидив злочину.

За таких обставин, враховуючи те, що обвинувачений свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю та щиро розкаявся, що свідчить про відсутність наміру у останнього ухилятися від суду та слідства, а також думку потерпілої та її представника, які заявили, що ні матеріальних, ні моральних претензій до ОСОБА_6 не мають та просили його суворо не карати, а також те, що обвинувачений не офіційно працює, у нього на утриманні фактично перебуває двоє малолітніх дітей, колегія суддів вважає, що при визначенні ОСОБА_6 виду і розміру покарання, судом першої інстанції були враховані загальні засади призначення покарання, передбачені ст.. 65 КК України, в тому числі і ті, на які в своїй апеляційній скарзі посилається прокурор, та цілком обґрунтовано прийнято рішення, що виправлення і перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства.

В зв`язку з цим, колегія суддів не вбачає переконливих доводів в апеляційній скарзі прокурора щодо несправедливості розміру покарання.

Тому відсутні об`єктивні підстави для скасування вироку суду в наслідок м`якості призначеного покарання, у зв`язку з чим апеляційна скарга прокурора залишається без задоволення.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 412, 415 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Вирок Оболонського районного суду м. Києва від 18 серпня 2014 року, яким ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України залишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а особі, яка перебуває під вартою, в той же термін з моменту отримання копії вироку.
С у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа - №11-КП/796/1128/2014 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_9

Категорія ч. 2 ст. 186 КК України Доповідач - ОСОБА_1