ДОМАНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №1-149/2008
В И Р О К

Ім'ям України

03 грудня 2008 р. смт.Доманівка

Доманівський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючої судді Вадовської
А.В.,

при секретарі Кравець
Л.В.,

за участю прокурора Бороденка
С.А.,

підсудного ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Доманівка
кримінальну справу за обвинуваченням:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.народження,
уродженця та мешканця АДРЕСА_1 українця, громадянина України,
співмешкаючого, з базовою загальною середньою освітою, не працюючого, в силу
ст.89 КК України не судимого,

у вчиненні злочинів, передбачених ст.162 ч.1, ст.122 ч.1, ст.296 ч.1 КК
України,

В С Т А Н О В И В:

31 грудня 2007 р. близько
22.00 год. ОСОБА_1. незаконно без дозволу власника зайшов усередину будинку
ОСОБА_3., який розташований в АДРЕСА_1

У коридорі вказаного будинку знайшов сокиру, яку підібрав
з метою нанесення умисних тілесних ушкоджень ОСОБА_3 В одній з кімнат,
побачивши ОСОБА_3., з яким у нього давні неприязні стосунки, умисно обухом
сокири почав наносити останньому удари в різні частини тіла: по руках, ногах,
ребрах.

Згідно висновку експерта №63 від 22 січня 2008 р. у
ОСОБА_3. виявлені переломи двох ребер, чисельні рани верхніх та нижніх
кінцівок. Переломи ребер виникли від дії тупих предметів, можливе їх утворення
від ударів рукою, ногою людини, іншими тупими предметами, в тому числі
металевим прутом, обухом сокири. За ступенем тяжкості переломи двох ребер
відносяться до середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров'я. Рани
кінцівок відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний
розлад здоров'я.

Після спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_1., стягнувши
ОСОБА_3. з ліжка на підлогу, на голову потерпілому справив природну потребу.

Допитаний у судовому засіданні підсудний ОСОБА_1. вину у
вчиненні злочинів визнав повністю. Суду пояснив, що у нього з ОСОБА_3 давні
неприязні відносини, які склалися у зв'язку з тим, що останній декілька років
назад вчинив крадіжку з будинку матері підсудного. У 2006 р. ОСОБА_3разом зі
своїм братом побили його, в результаті чого ОСОБА_1 було зламано ногу. Він
через перелом ноги тривалий час провів у лікарні, за цей час були припинені
подружні стосунки з дружиною, яка залишила дітей йому, сама виїхала за межі
України. Повернувшись з лікарні, він вирішив з'ясувати з ОСОБА_3 стосунки. 31 грудня 2007 р. близько 22.00 год. він
пішов до будинку ОСОБА_3., що в АДРЕСА_1Прийшовши до будинку, постукав у двері,
йому ніхто не відчинив, а двері були замкнені зсередини. ОСОБА_1. сам відкрив
двері, зайшов до будинку. В одній з кімнат побачив ОСОБА_3., запитав у нього:
чому він разом зі своїм братом його побили. На що ОСОБА_3почав йому
погрожувати, що, коли приїде брат, вони знову його поб'ють. Після цих слів
ОСОБА_1. не стримався, схопив сокиру, яку знайшов у будинку, і її обухом почав
наносити ОСОБА_3 удари по руках та ногах. Потім стягнув ОСОБА_3. на підлогу і
йому на голову справив природну потребу. Злочини він вчинив, маючи на меті
помсту за спричинення йому потерпілим та його братом перелому ноги та пов'язані з лікуванням
понесені страждання. На даний час розкаюється у скоєному, шкодує за свій
вчинок.

Потерпілий ОСОБА_3 у судовому засіданні відмовився від
дачі свідчень, проте просив не позбавляти підсудного волі.

Допитаний у ході судового слідства свідок ОСОБА_4 суду
пояснив, що 31 грудня 2007 р. близько 21.00 год. він прийшов до
ОСОБА_5святкувати Новий рік. Через деякий час він разом з ОСОБА_5. та ОСОБА_6
вирішили піти до ОСОБА_7 Останнього не було вдома. Повертаючись додому,
ОСОБА_1. запропонував піти до ОСОБА_3. Вони погодились і всі разом пішли до
будинку ОСОБА_3. Коли прийшли, світло в будинку не горіло. ОСОБА_1. сильно
потягнув ручку вхідних дверей, і вони відкрилися. Він зайшов до будинку, а
ОСОБА_4 з ОСОБА_6 залишились на дворі. Через деякий час він вирішив зайти до
будинку, щоб подивитись, що там відбувається, та в разі необхідності заспокоїти
ОСОБА_1 так як йому відомо, що ОСОБА_3 зламав ногу ОСОБА_2 а тому останній міг його
побити. Зайшовши до будинку, він побачив, що ОСОБА_3 сидів на ліжку, а ОСОБА_1.
з сокирою в руках стояв біля нього. Він запропонував ОСОБА_1віддати йому
сокиру, на що той відмовився. ОСОБА_4 після цього вийшов до сусідньої кімнати,
а тому не бачив, що між ними відбувалось, лише чув, що вони сварилися.

Допитавши у ході судового слідства підсудного, свідка,
дослідивши матеріали кримінальної справи, суд приходить до висновку, що дії
підсудного ОСОБА_5вірно кваліфіковані органом досудового слідства за ст.162 ч.1
та ст.122 ч.1 КК України, оскільки він дійсно незаконно проник до житла
ОСОБА_3. та спричинив йому умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто
умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою
наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило
тривалий розлад здоров'я.

Крім пояснень підсудного та свідка ОСОБА_8, вина
підсудного ОСОБА_5 вчиненні злочинів, передбачених ст.162 ч.1 та ст.122 КК
України повністю підтверджена письмовими доказами:

- довідкою
виконкому Фрунзенської сільської ради Доманівського району №57 від 31.01.2008
р., згідно якої ОСОБА_3 зареєстрований і проживає в АДРЕСА_1 (а.с.32);

- протоколом
допиту потерпілого, в якому пояснення потерпілого співпадають зі свідченнями
підсудного щодо обставин вчинення злочину (а.с.36-37);

- висновком
експерта №63 від 22 січня 2008 р., згідно якого у ОСОБА_3. виявлені переломи
двох ребер, чисельні рани верхніх та нижніх кінцівок. Переломи ребер виникли
від дії тупих предметів, можливе їх утворення від ударів рукою, ногою людини,
іншими тупими предметами, в тому числі металевим прутом, обухом сокири. За
ступенем тяжкості переломи двох ребер відносяться до середньої тяжкості за
ознакою тривалого розладу здоров'я. Рани кінцівок відносяться до легких тілесних
ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров'я (а.с.67).

Враховуючи досліджене та встановлене в ході судового
слідства, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_5відсутній склад злочину,
передбачений ст.296 ч.1 КК України.

Не вбачаючи в діях ОСОБА_5вказаного складу злочину, суд
виходить з того, що дії підсудного не були направлені на порушення громадського
порядку, не вчинені з мотивів явної неповаги до суспільства та не
супроводжувались особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом. Дії, кваліфіковані
органом досудового слідства як хуліганство, підсудний ОСОБА_1. вчинив на ґрунті
особистих неприязних стосунків з мотивів
помсти за вчинений потерпілим у минулому злочин по відношенню до нього, що не
утворює складу злочину, передбаченого ст.296 ч.1 КК України.

Відсутність в діях підсудного складу злочину,
передбаченого ст.296 ч.1 КК України, підтверджена у ході судового слідства
свідченнями як самого підсудного, так і свідченнями свідка ОСОБА_8, який
вказував на те, що він розумів, що ОСОБА_1. йде до ОСОБА_3. з'ясовувати
стосунки. Потерпілий ОСОБА_2, даючи свідчення на досудовому слідстві, вказував
на наявність давніх неприязних стосунків з підсудним, пояснював, що він у 2006
р. зі своїм братом побили ОСОБА_5(а.с.36-37).

Вирішуючи питання про призначення
покарання підсудному, суд бере до уваги ступінь тяжкості вчинених ним злочинів,
особу винного, пом'якшуючі покарання обставини та відсутність обставин, що його
обтяжують.

Підсудний вчинив злочини
невеликої та середньої тяжкості, за місцем проживання характеризується
негативно, на його утриманні перебувають 2 малолітніх дітей, в силу ст.89 КК
України ОСОБА_1. не судимий.

Як обставини, що
пом'якшують покарання підсудному відповідно до ч.1 ст.66 КК України суд визнає:
щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів, вчинення злочинів внаслідок
збігу особистих обставин, пов'язаних з вчиненням у минулому відносно нього
злочину потерпілим, відповідно до ч.2 ст.66 КК України: визнання своєї вини,
перебування на утриманні двох малолітніх дітей.

Обставин, що обтяжують
покарання винному, судом не встановлено.

Враховуючи особу
підсудного, визнання чотирьох обставин такими, що пом'якшують його покарання,
відсутність обтяжуючих обставин, що в сукупності істотно знижує ступінь
тяжкості та суспільну небезпеку вчинених ним злочинів, суд приходить до
висновку про можливість виправлення та перевиховання підсудного в умовах, не
пов'язаних з ізоляцією від суспільства, та звільнення його від відбуття
покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України.

Цивільний позов по справі
не заявлений.

Керуючись ст.ст.323, 324
КПК України, суд

З А С У Д И В:

ОСОБА_2 визнати невинним у
вчиненні злочину, передбаченого
ст.296 ч.1 КК України, виправдати.

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні
злочинів, передбачених ст.122 ч.1 та ст.162 ч.1
КК України, і призначити йому покарання:

за ст.122 ч.1 КК України у виді 1 (одного) року 6 (шести)
місяців обмеження волі.

за ст.162 ч.1 КК України у виді 1 (одного) року обмеження
волі;

Відповідно до ст.70 КК України призначити ОСОБА_2 остаточне
покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання
більш суворим у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити його від відбуття
призначеного покарання, встановивши засудженому іспитовий строк - 1 рік, якщо
він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і відповідно до ст.76
КК України не виїжджатиме за межі України на постійне проживання без дозволу
органу кримінально-виконавчої системи, повідомлятиме органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, з`являтиметься
для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

Міру запобіжного заходу
до вступу вироку
в законну силу засудженому залишити попередню - підписку про невиїзд.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду
Миколаївської області через Доманівський районний суд протягом 15 днів з
моменту його проголошення.

Суддя А.В.Вадовська