АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Крим. провадження № 619/186/13-к Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/790/407/15 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: : ч.3 ст.286 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 березня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

потерпілих ОСОБА_9 ,

ОСОБА_10 ,

ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Харкові кримінальне провадження стосовно ОСОБА_7 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 на вирок Дергачівського районного суду Харківської області від 12 грудня 2014 року, -
ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Шостка, Сумської області, громадянин України, з середньо-спеціальною освітою, вдовець, працюючий приватним підприємцем, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

засуджений за ч. 3 ст. 286 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 9 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_9 матеріальну шкоду в розмірі 9600 грн, на утримання неповнолітніх дітей - 1430 грн щомісячно, починаючи з 04 листопада 2012 року і до повноліття дітей; моральну шкоду в розмірі 150000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_10 матеріальну шкоду в розмірі 67830 грн., моральну шкоду в розмірі 5000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_12 матеріальну шкоду в розмірі 108723 грн. 02 коп.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_13 матеріальну шкоду в розмірі 185608 грн. 52 коп. та моральну шкоду в розмірі 200000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_14 матеріальну шкоду в розмірі 6717 грн. 06 коп. та моральну шкоду в розмірі 70000 грн.

Як встановив суд, 04.11.2012 року приблизно о 8 годині 10 хвилин ОСОБА_7 керував технічно справним автомобілем «KIA-Sorento» р.н. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_15 , та рухався по автодорозі «Київ-Харків-Довжанський» по території Дергачівського району Харківської області зі сторони м. Києва в напрямку с. Довжанський зі швидкістю 100 км/год.

Під час руху в районі 482 км+650 м. зазначеної автодороги, ОСОБА_7 грубо порушив вимоги п.п. 1.5, 2.3 б, 10.1 Правил дорожнього руху України, згідно з якими:

п. 1.5 «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;

п. 2.3. б «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну»;

п. 10.1 «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху», допустив зіткнення з автомобілем «VOLKSWAGEN-Golf» р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_16 , який в цей час рухався в зустрічному напрямку, з послідуючим зіткненням з автомобілем «SEAT» р.н. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_12 та автомобілем «ГАЗ-3309» р.н. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_17 .

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди на місці були смертельно травмовані водій автомобіля «VOLKSWAGEN-Golf» - ОСОБА_16 та пасажир автомобіля «VOLKSWAGEN-Golf» - ОСОБА_18 , 1964 р.н., в Харківській міській клінічній лікарні невідкладної медичної допомоги в той же день померла пасажир автомобіля «KIA-Sorento» ОСОБА_19 ; пасажиру автомобіля «VOLKSWAGEN-Golf» ОСОБА_14 , 1978 р.н., згідно з висновком судово-медичної експертизи № 2315-А/12 від 21.11.2012 року завдані тяжкі тілесні ушкодження, що викликали тривалий розлад здоров`я небезпечний для життя у вигляді закритої травми живота: розрив селезінки, ділянки десерозаціі восьмого сегмента печінки, внутрішньочеревну кровотечу, закритий вивих лівого стегна, забито-рвану рану правого плеча; пасажиру автомобіля «SEAT» ОСОБА_13 , 1984 р.н., згідно з висновком судово-медичної експертизи № 5749-ая/12 від 16.11.2012 року завдані тяжкі тілесні ушкодження, що викликали тривалий розлад здоров`я небезпечний для життя у вигляді тупої травми живота-повного розриву матки в двох місцях (по передній стінці з переходом на ліве ребро та судинні пучки та в нижньому сегменті матки з переходом на судинні пучки, внаслідок чого утворилася гематома в параметраліній клітковині зліва з переходом на широку зв`язку), гематому великого сальника. Вищевказана тупа травма живота у ОСОБА_13 ускладнилась внутрішньочеревною кровотечею до двох літрів, геморравматическим некомпенсованим оборотним шоком, посттравматичною анемією, гострою нирковою недостатністю, а також антенатальною загибеллю плоду жіночої статі в термін 34 тижні.

Порушення вимог Правил дорожнього руху України ОСОБА_7 виразилося в тому, що він, керуючи автомобілем «KIA-Sorento», проявив неуважність, не зорієнтувався в дорожній обстановці, при зміні напрямку руху, не переконався в тому, що це буде безпечно, виїхав на зустрічну смугу та допустив зіткнення з автомобілем «VOLKSWAGEN-Golf» р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_16 , який в цей час рухався в зустрічному напрямку, з послідуючим зіткненням з автомобілем «SEAT» р.н. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_12 та з автомобілем «ГАЗ-3309» р.н. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_17 , що спричинило тяжкі наслідки.

Порушення Правил дорожнього руху України водієм автомобіля «KIA-Sorento» ОСОБА_7 знаходяться у причинному зв`язку з подією та наслідками, що наступили.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить змінити вирок суду першої інстанції та призначити йому більш м`яке покарання, посилаючись на те, що внаслідок даного ДТП загинула його жінка та на його утриманні залишився неповнолітній син і батьки пенсійного віку. Крім того, обвинувачений зазначає, що суд не в повній мірі врахував всіх обставин, що характеризують його особу, а також пом`якшуючі покарання обставини каяття в скоєному, та що злочин не є умисним.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 не оспорюючи доведеність вини та правильності кваліфікації дії ОСОБА_7 , просить вирок суду першої інстанції змінити та призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 3 ст. 286 КК України у виді 5 років позбавлення волі, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, істотне порушення кримінального процесуального закону та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через суворість. На думку захисника, суд при призначенні покарання не вмотивував своє рішення, не врахував в достатній мірі всіх пом`якшуючих покарання обставин, а також обставини, що характеризують особу винного.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого та його захисника, які підтримали свої апеляційні скарги, думку прокурора та потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , про залишення апеляційних скарг без задоволення, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вони не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Висновок суду про винність ОСОБА_7 у вчиненні злочину за обставин, наведених у вироку, ґрунтується на досліджених у судовому засіданні доказах, відповідає фактичним обставинам та в апеляційних скаргах не оспорюється.

Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_7 , за ч. 3 ст. 286 КК України так само є правильною і сторонами кримінального провадження не оскаржується.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції в повній мірі дотримався вимог зазначеного закону.

При призначенні обвинуваченому покарання суд першої інстанції правильно врахував ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких та є необережним за формою, дані про його особу, який на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий, до кримінальної відповідальності притягується вперше, за місцем проживання характеризується з позитивного боку, а також той факт, що він має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Крім того, суд першої інстанції обґрунтовано визнав обставину, що пом`якшує покарання щире каяття, а також зазначив про відсутність обтяжуючих покарання обставин.

Враховуючи всі наведені обставини в сукупності, суд першої інстанції вірно дійшов висновку про те, що виправлення ОСОБА_7 не можливе без його ізоляції від суспільства і призначив йому покарання в межах санкції ч. 3 ст. 286 КК України.

Призначене ОСОБА_7 покарання відповідає вимогам ст. ст.50, 65 КК України, є законним і обґрунтованим, а тому підстав для скасування вироку та призначення більш м`якого покарання, колегія суддів не вбачає.

Що стосується доводів апеляційних скарг щодо неврахування судом першої інстанції всіх пом`якшуючих покарання обставин, то колегія суддів вважає їх безпідставними, оскільки суд у вироку взяв їх до уваги при призначенні покарання, про що зазначив у вироку.

Колегія суддів, зазначає, що посилання в апеляційній скарзі захисника про те, що обвинуваченому необхідно призначити більш м`яке покарання із застосуванням ст. 69 КК України, у зв`язку з тим, що він до кримінальної відповідальності притягується вперше, активно сприяв розкриттю злочину, надав медичну допомогу потерпілим безпосередньо після вчинення злочину, в даному випадку є недостатніми, оскільки ОСОБА_7 вчинив особливо тяжкий злочин, який потягнув за собою тяжкі наслідки, а саме загибель трьох осіб та спричинення тяжких тілесних ушкоджень двом потерпілим.

Крім того, суд першої інстанції, обґрунтовано зазначив, що враховуючи наслідки спричинені кримінальним правопорушенням, яке полягало у загибелі людей та спричиненні тяжких тілесних ушкоджень, сукупність даних про особу обвинуваченого, а також наявність пом`якшуючої обставини, істотно не можуть знизити ступінь тяжкості вчиненого злочину.

З огляду на це, колегія суддів вважає, що підстав для зміни вироку за доводами апеляцій і призначення ОСОБА_7 покарання про яке прохають обвинувачений та його захисник, немає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -
УХВАЛИЛА:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , залишити без задоволення, а вирок Дергачівського районного суду Харківської області від 12 грудня 2014 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом трьох місяців шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, а ОСОБА_7 в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий:
Судді: