Справа № 11а-483/2007р Головуючий у 1 інстанції: Ригіна
ч.2 КК Доповідач:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007 року червня
12 дня ОСОБА_3 суддів Судової палати у кримінальних справах апеляційного суду
Львівської області в складі:

Головуючого:
Леона О.І. Суддів: Момота В.І., Валько Н.М. з участю прокурора Свореня М.М. та
адвоката ОСОБА_1засуджених ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянули у
відкритому судовому засіданні в місті Львові кримінальну справу за

апеляційними
скаргами засуджених ОСОБА_2 та ОСОБА_3

на вирок
Залізничного районного суду м. Львова від 21 листопада 2006 року

Цим вироком:

ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, громадянин України, непрацюючий, раніше неодноразово
судимий, останній раз 16.06.2005р. Франківським районним судом м. Львова по ст.
395 КК України на 6 місяців арешту, -

засуджений
по ст. 187 ч. 2 КК України на 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього
належного майна;

по ст. 296 ч.1
КК України на 6 місяців арешту.

На підставі ст. 70 КК України остаточно визначено покарання за сукупністю
злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим на 8 років
позбавлення волі з конфіскацією майна.

ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2 народження, громадянин України, непрацюючий, раніше неодноразово
судимий, останній раз 12.10.2005 року Галицьким районним судом м. Львова по ст.
395 КК України на 2 місяці арешту, -

засуджений по
ст. 187 ч. 2 КК України на 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

по ст. 263 ч.1
КК України на 3 роки позбавлення волі.

Згідно ст. 70 КК України остаточно призначено покарання
за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим
8 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного майна.

Строк відбуття
покарання обом засудженим обчислюється з 17.05.2006р. з моменту затримання.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в користь
ОСОБА_4 800 гривень солідарно.

Вирішено питання
з речовими доказами.

Згідно вироку суду, 14 травня 2006 p., біля 22 год. 40 хв., ОСОБА_3
за попередньою змовою з ОСОБА_2, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, в
м. Львові по вул. Короткій, вчинили розбійний напад на потерпілого ОСОБА_4, під
час якого ОСОБА_3 накинув потерпілому металевий ланцюжок і, здушуючи дихальні
шляхи потерпілого,наказав віддати всі гроші, погрожуючи, що задушить останнього.
Під час розбійного нападу ОСОБА_3 та ОСОБА_1 заволоділи грошима та мобільним
телефоном „Самсунг- С100" на загальну суму 800 гривень.

24"січня 2006 p.,
біля 15 год. 50 хв.,
ОСОБА_1, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, з метою з'ясування стосунків
Із своїми батьками, став стукати у двері квартири по АДРЕСА_2 грубо порушуючи
громадський порядок, ОСОБА_1 10-15 хвилин голосно стукав у двері, висловлювався
нецензурною лайкою та образливими словами на адресу мешканців будинку.
Продовжуючи свої хуліганські дії, ОСОБА_1 вийшов на вулицю та перед вікнами
будинку продовжував висловлюватися нецензурними словами, а також оголював свій
статевий ч.1ен, що є винятковим цинізмом.

На початку травня 2006 р.,
ОСОБА_3, ввечері на смітнику біля будинку АДРЕСА_2, знайшов
пакет, в якому знаходились 40 спортивно - мисливських патронів калібру 5, 6 мм,
12 патронів до пістолета Макарова калібру 9 мм та 3 патрони калібру 10-11 мм,
які по висновку балістичної експертизи є боєприпасами. Вказані боєприпаси,
ОСОБА_3. цього ж дня переніс в квартиру АДРЕСА_3 до свого товариша ОСОБА_5, де незаконно
зберігав до 24.05.2006 р.
В цей день боєприпаси були вилучені працівниками міліції.

В апеляціях засуджені ОСОБА_1
та ОСОБА_3 ставлять питання про
-скасування вироку як незаконного, оскільки
під час досудового слідства було
порушено їх право на захист, а показання вони давали під примусом працівників
міліції.

Вказують, що суд не перевірив їх доводів про непричетність до скоєння
злочинів, про порушення їх прав під час досудового слідства, яке було проведено
з обвинувальним ухилом.

Вважають, що вирок суду побудований на припущеннях, а не
на достовірних доказах.

В судовому засіданні в апеляційному суді засуджені ОСОБА_2 та ОСОБА_3
підтримали апеляції, просять вирок суду скасувати, справу відносно них
провадженням закрити.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засуджених ОСОБА_2
та ОСОБА_3, адвоката ОСОБА_1, який вважає, що апеляції слід задоволити,
міркування прокурора про законність та обґрунтованість вироку суду, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляцій, ОСОБА_3 суддів вважає, що такі підлягають
до часткового задоволення.

Як вбачається з матеріалів кримінальної справи 14.05.2006
р. ОСОБА_4 звернувся із заявою в Залізничний РВ про те, що в цей день, біля 22 год. 40 хв. на вул.
Короткій в м. Львові троє невідомих осіб відкрито заволоділи його грошима та
мобільним телефоном ( а.с. 115).

В своєму поясненні від 14.05.2006 р. ОСОБА_4 вказує, що
до нього підійшли троє осіб, а двоє з них діяли активно ( а.с. 116-117).

Будучи допитаним
в якості потерпілого ОСОБА_4 від 18.05.2006 р. дав аналогічні пояснення, як і
14.05.2006р., вказавши, що не може впізнати нападників ( а.с. 139).

В своєму поясненні від 16.05.2006р. ОСОБА_3 визнав, що він з ОСОБА_2
заволодів грошима та телефоном потерпілого ( а.с. 118-121).

При цьому оперуповноважений ВКР Кос
Н.П. не роз'яснив ОСОБА_3 його конституційні права.

В своєму поясненні без дати, яке відбирав у ОСОБА_2 оперуповноважений ВКР
Корейба А.В., то ОСОБА_1
вказав, що 14.05.2006р., після 22 год.
він з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ходили по горілку. Коли вони купили горілку, то
він пішов додому. Пізніше прийшов ОСОБА_7 із ОСОБА_6 та принесли мобільний
телефон Самсунг ( а.а125). Таким чином, в цьому своєму поясненні ОСОБА_1
заперечує свою участь у розбійному нападі.

Кримінальна справа відносно ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по ст. 187 ч.2 КК України
була порушена 17.05.2006р. слідчим GB Залізничного РВ
Калинич Я. ( а.с. 114).

В даній постанові зазначено, що слідчий розглянув матеріали ЖРЗПЗ № 2067 і
це стало приводом для порушення кримінальної справи ( а.с. 114).

В мотивувальній частині постанови слідчого зазначено, що ОСОБА_2 за попередньою
змовою із ОСОБА_3 14.05.2006р., знаходячись на вул. Короткій в м. Львові,
приблизно о 22 год. 40 хв.
заволоділи грошима та майном ОСОБА_4, погрожуючи останньому вбивством. І
враховуючи, що вказані матеріали містять достатні дані, то слід порушити
кримінальну справу( а.с. 114).

Таким чином, у вищезазначеній постанові відсутні дані, передбачені ч.2 ст.
94 КПК України, які б свідчили про наявність ознак злочину іменно в діях
ОСОБА_3 та ОСОБА_2

Як було зазначено в заяві ОСОБА_4 до нього підходило троє осіб, а ОСОБА_1
фактично не визнав своєї участі у розбійному нападі.

Будучи допитаними в якості підозрюваних та обвинувачених ОСОБА_1 та ОСОБА_3
визнали свою вину в скоєнні розбійного нападу, а потерпілий ОСОБА_4 не впізнав
осіб, які вчинили напад на нього.

Отже, обвинувачення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по ст. 187 ч.2 КК України
ґрунтується лише на їх визнавальних показаннях під час досудового слідства.

В апеляції та доповненнях до неї засуджений ОСОБА_3 вказує, що він
затриманий 16 травня 2006 р.
( а в справі є його пояснення за цією датою) і оперативний працівник Кос Н.П., який проводив
його затримання, заставляв підписати показання. Стверджує, що він був побитий,
про що є об'єктивні дані в УТТ та Львівському СІЗО.

ОСОБА_3 суддів вважає, що такі доводи слід перевірити під час проведення
додаткового розслідування.

З цією метою необхідно провести службове розслідування, хто, коли при яких
обставинах затримував ОСОБА_3 та ОСОБА_2, відбирав у них пояснення, в якому
стані перебували ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на момент затримання та при поступленні в
СІЗО.

Крім того, в матеріалах кримінальної справи відсутні особисті документи
засуджених ОСОБА_3 та ОСОБА_2, зокрема їх паспорти.

Тому під
час додаткового розслідування необхідно долучити до матеріалів кримінальної
справи паспорти ОСОБА_3 та ОСОБА_2 для встановлення всіх даних, що стосуються
їх особи.

Також засуджений ОСОБА_1 в своїй апеляції та доповненнях
до неї вказує на порушення його прав під
час затримання. Оскільки на час затримання в

нього
була травма голови і на нього чинився тиск, то він підписував процесуальні
документи.

Тому під час додаткового розслідування необхідно встановити, в якому стані
був затриманий ОСОБА_1 і чи не було в такому випадку порушено його право на
захист. Як видно з матеріалів кримінальної справи роз'яснення прав ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 про право мати захисника носили формальний характер, оскільки реально
кожному з них захисник не представлявся.

Тому відмова від захисників під час досудового слідства як ОСОБА_2, так і
ОСОБА_3 повинна бути ретельно перевірена під час додаткового розслідування.

В матеріалах кримінальної справи є протокол добровольно'!' видачі від 15.05.2006 p., згідно якого
оперуповноважений ОСОБА_8 добровільно видав оперуповноваженому ОСОБА_9
металевий ланцюг, який був знятий з собаки, який належить гр.. ОСОБА_3 ( а.с.
192).

ОСОБА_3 суддів вважає, що під час додаткового
розслідування необхідно встановити, коли і при яких обставинах ОСОБА_8 отримав
металевий ланцюг і чи дійсно такий був отриманий ОСОБА_8 з дотриманням вимог
КПК України.

По справі також встановлено, що 31.05.2006р. слідчий Калинин Я.А. порушив
кримінальну справу відносно ОСОБА_3 по ст. 263 ч.1 КК України ( а.с. 178),

Приводом для порушення кримінальної справи стало пояснення ОСОБА_3 без
дати, невідомо хто відбирав пояснення, що він знайшов патрони і заніс до свого
товариша ОСОБА_10а ОСОБА_7а, який проживає по АДРЕСА_4, заховавши в кімнаті (
а.с. 168).

Як видно з протоколу добровільної видачі від 24. 05.2006р. в квартирі
АДРЕСА_5 ОСОБА_5
добровільно видав патрони, який вказав, що патрони могли принести ОСОБА_3,
ОСОБА_2 або ОСОБА_10 (
а.с 167).

Згідно довідки ЛКП „Граніт" ОСОБА_5
проживає в квартиріАДРЕСА_5 ( а.с. 165).

Отже, з кримінальної справи видно, що обвинувачення ОСОБА_3 по ст. 263 ч.1
КК України побудоване лише на визнавальних показаннях ОСОБА_3 під час
досудового слідства.

Тому під час додаткового розслідування необхідно допитати ОСОБА_5 по обставинах
виявлення в його квартирі патронів, коли, при яких обставинах йому про це стало
відомо, а також детально дослідити при яких обставинах вилучалися патрони з
квартири, зокрема правомірність таких дій зі сторони оперативних працівників.

Таким чином, ОСОБА_3 суддів вважає, що досудове слідство по справі
проведено з істотним порушенням вимог КПК України, зокрема, встановлено
порушення права на захист обвинувачених ОСОБА_2 та ОСОБА_3 які виключали
можливість постановления
вироку.

При апеляційному розгляді справи встановлено однобічність
і неповноту дізнання і досудового слідства, які не можуть бути усунені в
судовому засіданні, зокрема все обвинувачення ОСОБА_3 та ОСОБА_2 ґрунтується
лише на їх визнавальних показаннях, а обвинувачення має ґрунтуватися на
сукупності доказів по справі, які зібрані по справі з дотриманням вимог КПК
України, тобто такі докази мають бути належними і допустимими.

Отже, ОСОБА_3 суддів вважає, що вирок суду підлягає
скасуванню, а справа направленню прокурору для проведення додаткового
розслідування.

Під час додаткового розслідування необхідно виконати
вказівки, зазначені в мотивувальній частині ухвали, а також інші слідчі дії,
спрямовані на всебічне, повне і об'єктивне дослідження всіх обставин по справі.

Тому апеляції засуджених ОСОБА_2 та ОСОБА_3підлягають
частковому задоволенню.

ОСОБА_3 суддів вважає, що запобіжний захід - взяття під варту, обом
засудженим слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст.
362, 366 КПК України, ОСОБА_3 суддів, -

ухвалила:

Апеляції
засуджених ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задоволити частково.

Вирок Залізничного районного суду м. Львова від 21 листопада 2006 р.
відносно ОСОБА_2 та ОСОБА_3 скасувати, а справу повернути прокурору
Залізничного району м. Львова для проведення додаткового розслідування.

Запобіжний захід ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - взяття під варту -
залишити без змін.