Справа № 159/6526/14-к Провадження №11-кп/773/42/15 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч.3 ст.15, ч.1 ст.289 КК України. Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 лютого 2015 року м. Луцьк

Апеляційний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора Волинської області ОСОБА_8 на вирок Ковельського міськрайонного суду від 17 листопада 2014 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Грабове Старовижівського району Волинської області, житель АДРЕСА_1 , громадянин України, українець, з середньою освітою, непрацюючий, одружений, на утриманні має одну малолітню дитину, раніше судимий: вироком Ковельського міського суду від 22 липня 1998 року за ч. 2 ст. 140, 46-1 КК України (в редакції 1960 року) на 3 роки позбавлення волі з відстрочкою виконання вироку строком на 2 роки та до штрафу в розмірі 750 грн.; вироком Ковельського міського суду від 18 листопада 1998 року за ч. 2 ст. 14 - ч. 2 ст. 140, ч. 2 ст. 140, 208, 42 КК України (в редакції 1960 року) на 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна; вироком Ковельського міського суду від 16 квітня 2003 року за ч. 3 ст. 185 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі; вироком Ковельського міськрайонного суду від 19 березня 2010 року за ч. З ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі, звільнений 19.03.2013 року за відбуттям покарання;

на підставі угоди від 23 жовтня 2014 року про примирення визнаний винним і засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15 ч.1 ст. 289 КК України та призначено узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбуття призначеного судом покарання у виді позбавлення волі, якщо він протягом 2 ( двох) років не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього відповідно до ст. 76 КК України обов`язки.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_7 до вступу вироку в законну силу залишено попередню особисте зобов`язання.

Покладено на ОСОБА_7 обов`язок вибачитися перед потерпілим ОСОБА_10 .

Розглядаючи справу в апеляційному порядку, апеляційний суд,
ВСТАНОВИВ:
Згідно з вироком суду, яким затверджено угоду про примирення від 23 жовтня 2014 року між потерпілим ОСОБА_10 та обвинуваченим ОСОБА_7 , останній визнаний винним та засуджений за те, що він 09 вересня 2014 року близько 21 год. 10 хв. перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, з метою незаконного заволодіння транспортним засобом шляхом злому замка на дверцятах проник до салону автомобіля марки «ВАЗ - 2101», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , вартістю 12926 гривень, який знаходився навпроти будинку по АДРЕСА_2 , після чого пошкодив замок запалювання та шляхом з`єднання проводів запалювання намагався привести в дію двигун даного транспортного засобу, однак не зміг вчинити усіх дій необхідних для доведення злочину до кінця, оскільки був виявлений власником автомобіля ОСОБА_10 .

Суд затвердив угоду про примирення між потерпілим та обвинуваченим, мотивуючи тим, що ОСОБА_7 обвинувачується у скоєнні злочину середньої тяжкості, розуміє положення ч.5 ст. 474 КПК України, укладення угоди сторонами є добровільним. Також судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального Кодексу та Кримінального Кодексу України, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

У поданій апеляційній скарзі прокурор вважає вирок суду незаконним у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Зазначає, що вироком Ковельського міськрайонного суду від 19 березня 2010 року ОСОБА_7 засуджений за ч.3 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі, від даного покарання звільнений 19 березня 2013 року за відбуттям строку, новий злочин вчинив 09 вересня 2014 року, тобто до закінчення строків, передбачених ст. 89 КК України. Тому вважає, що дії обвинуваченого слід кваліфікувати за ч.3 ст.15 ч.2 ст.289 КК України, тобто як більш тяжкий злочин. Також вказує на те, що судом призначено ОСОБА_7 покарання яке не відповідає нормам матеріального права, а саме ст. 68 КК України, згідно якої за вчинення замаху на злочин строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку найбільш суворого покарання, а тому максимальне покарання для обвинуваченого не могло перевищувати 3 років 3 місяців позбавлення волі. Просить вирок суду першої інстанції скасувати, а кримінальне провадження направити до Ковельського МВ УМВС України у Волинській області для здійснення досудового розслідування в загальному порядку.

Заслухавши доповідача, який виклав суть вироку суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу, обвинуваченого ОСОБА_7 , який подану апеляційну скаргу не заперечив, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

У відповідності до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст. 94 КПК України, а вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно ч.2 ст.475 КПК України вирок на підставі угоди повинен відповідати загальним вимогам до обвинувальних вироків з урахуванням особливостей, передбачених ч.3 цієї статті.

Відповідно до ст.474 ч.7 КПК України суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону про кримінальну відповідальність, в тому числі допущена неправильна кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладання угоди.

Дані вимоги закону судом першої інстанції дотримані не були.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що умови угоди про примирення, на підставі якої судом першої інстанції був ухвалений вирок, суперечать вимогам Кримінального процесуального Кодексу та Кримінального Кодексу України, так як умови укладеної угоди виходять за межі загальних засад призначення покарання, встановлених законом України про кримінальну відповідальність.

Зокрема, при узгодженні покарання не враховано, що обвинувачений ОСОБА_7 раніше судимий вироком Ковельського міськрайонного суду від 19 березня 2010 року за вчинення корисливого злочину, судимість за який не знята та не погашена у встановленому законом порядку, а тому в його діях є ознаки злочину, передбаченого ч.3 ст.15 ч.2 ст. 289 КК України.

Крім того, міра покарання, яка призначена обвинуваченому, не відповідає вимогам ч.3 ст.68 КК України, згідно якої за вчинення замаху на злочин строк покарання не може перевищувати двох третин максимального строку найбільш суворого покарання, тобто узгоджене покарання за своїм видом та розміром не відповідає тяжкості вчиненого діяння та особі винного. Таким чином, умови укладеної 23 жовтня 2014 року угоди між потерпілим ОСОБА_10 та обвинуваченим ОСОБА_7 не відповідають вимогам кримінального процесуального законодавства, а призначене покарання ОСОБА_7 принципам законності та справедливості.

За таких обставин, судом допущені порушення вимог ст.ст. 469, 474 КПК України, які перешкодили ухвалити законний та обґрунтований вирок, а оскільки такі порушення вимог кримінального процесуального закону є істотними, вирок суду 1-ї інстанції підлягає скасуванню відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 409, ст. 412 КПК України.

Враховуючи те, що угода про примирення між обвинуваченим ОСОБА_7 та потерпілим ОСОБА_10 укладена у ході досудового розслідування, кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 слід направити до Ковельської міжрайонної прокуратури для здійснення досудового розслідування у загальному порядку, під час якого прийняти законне та обґрунтоване рішення.

Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, апеляційний суд Волинської області,-

УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу заступника прокурора Волинської області ОСОБА_8 - задовольнити.

Вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 09 грудня 2014 року щодо ОСОБА_11 , яким затверджено угоду про примирення між потерпілим ОСОБА_10 та обвинуваченим ОСОБА_7 скасувати, а матеріали провадження для завершення досудового розслідування в загальному порядку направити прокурору Ковельської міжрайонної прокуратури Волинської області.

Головуючий:
Судді: