Справа № 11-456 Головуючий
у І інстанції Гордієць Л.В.
ч.2 КК Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

20 червня 2007 року колегія
суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Чернігівської
області в складі:

Головуючого Акуленко C.O.,

суддів Сердюка О.Г., Оседача
М.М.

при
секретарі Олійник
О.М.

з участю:

прокурора Гапеєвої Н.П.

потерпілої ОСОБА_2

засудженого ОСОБА_1

розглянула
у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальну справу за апеляцією
засудженогоОСОБА_1 на вирок
Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 3 квітня 2007 року.

Цим вироком

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1

року народження, уродженець та мешканець м.

Ніжина, українець, громадянин України, з

середньою спеціальною освітою,

військовозобов'язаний,
одружений, працюючий приватним підприємцем, має на утриманні неповнолітнього
сина, 1988 року
народження, раніше не судимий,

засуджений за ст. 286
ч. 2 КК
України до 3 років
позбавлення волі, з позбавленням права керування транспортними засобами строком
на 2 роки.

Стягнуто зОСОБА_1.
на користь Ніжинської центральної міської лікарні 737 грн. 42 коп. за
лікування потерпілої ОСОБА_2 в лікарні та 163
грн. 20 коп.
витрат по справі за проведення автотехнічної експертизи на користь держави.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_2 про стягнення зОСОБА_1 на її користь 2110 грн.
матеріальної та 50000 грн.
моральної шкоди залишено без

розгляду.

Доля речових
доказів вирішена у відповідності до ст. 81
КІЖ України.

Вироком судуОСОБА_1
визнаний винним та засуджений за те, що 10 жовтня 2005
року перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, керуючи автомобілем марки FORD
Escort, державний
знак НОМЕР_1, який
належав йому на праві приватної власності, рухався по вулиці І.Франка м. Ніжина
в напрямку центра.

Рухаючись у вказаному напрямку, приблизно о 15 год. 40 хв. біля будинку №
26,ОСОБА_1, проявив неуважність, неправильно оцінив дорожню
обстановку, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечного
інтервалу, скоїв наїзд на велосипедиста ОСОБА_2, яка рухалась в попутному
напрямку по узбіччю дороги.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди велосипедисту ОСОБА_2 заподіяні
тяжкі тілесні ушкодження.

В даній дорожній обстановці водій ОСОБА_1 порушив вимоги п.п. 2.9. а, 11.2, 12.1, 13.3 Правил
дорожнього руху України від 01
січня 2002 року, що
стало причиною та умовою настання даної дорожньо-транспортної пригоди і
знаходиться в прямому причинному зв'язку з наслідками які наступили в
результаті ДТП.

В апеляції засуджений ОСОБА_1 не оспорюючи фактичні обставини справи та
кваліфікацію дій, просить пом'якшити призначене судом покарання з наступних
підстав. Суд не вмотивував своє рішення чому до нього неможливо застосувати
покарання не пов'язане з позбавленням волі. Суд не прийняв до уваги той факт,
що він вже був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП, за
керування транспортним засобом у стані сп'яніння. Просить врахувати те, що він
вину визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, за місцем проживання
характеризується позитивно, одружений, має неповнолітню дитину, батьків, які є
пенсіонерами та потребують його догляду, збитки заподіяні потерпілій
відшкодував частково.

По справі було
проведено часткове судове слідство.

В засіданні апеляційного суду засуджений ОСОБА_1. показав, що свою
вину у вчиненому визнає повністю, фактичні обставини справи не оспорює, просив
застосувати до нього амністію, оскільки у нього на утриманні є неповнолітній
син.

Потерпіла ОСОБА_2 в судовому засіданні з апеляцією засудженого не
погодилася, просила вирок суду залишити без змін.

Заслухавши доповідача, засудженого ОСОБА_1.,
потерпілу ОСОБА_2, думку прокурора, який вважав можливим застосувати до
засудженого Закон України „Про амністію", перевіривши матеріали справи і
обговоривши доводи апеляції, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Висновок суду про винністьОСОБА_1 у вчиненні
зазначеного у вироку злочину грунтується на сукупності досліджених у судовому
засіданні доказів, яким дана належна юридична оцінка.

У відповідності з встановленими судом фактичними
обставинами події злочину правильно застосований і матеріальний закон, що не
оспорюється в апеляції.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи № 3-6307/2005, постановою
Ніжинського міськрайонного суду від 07
червня 2007 року,
постанова того ж суду від 14
листопада 2005 року про
притягненняОСОБА_1
до адміністративної відповідальності за ст. ст. 124, 130 ч. 1 КпАП скасована в
частині притягнення його до адмінвідповідальності за ст. 124 КпАП.

Притягнення ОСОБА_1за
ст. 130 КпАП до
відповідальності ніяким чином не впливає на постановлений судом вирок.

Таким чином, на момент розгляду справи в апеляційному суді усі протиріччя
по справі усунуті і підстав для скасування вироку в цій частині колегія суддів
не знаходить.

ОСОБА_1. має на
утриманні неповнолітнього сина, 1998
року народження і відповідно до ст. 1
п. „б" Закону України „Про амністію" від 19.04.2007 року підлягає
звільненню від відбування призначеного покарання. На застосування амністії
засуджений погодився.

Керуючись ст.
ст. 365, 366, 377 КПК України,
колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляцію засудженогоОСОБА_1
залишити без задоволення, а вирок Ніжинського міськрайонного суду
Чернігівської області від 03
квітня 2007 року
щодо ОСОБА_1- без
змін.

На підставі ст. 1 п.
"б" Закону України „Про амністію" від 19 квітня 2007 року звільнити
засудженого ОСОБА_1від
основної міри покарання.