Справа № 505/407/15-к Провадження 1-кп/505/106/2015р.
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26.05.2015 року Котовський міськрайсуд Одеської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю обвинуваченого ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Котовську Одеської області кримінальне провадження № 1- кп-505/106/2015, зареєстроване в ЄРДР 16.12.2014 року за №0001924 по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Тіманівка Тульчинського району Вінницької області, українця, громадянина України, освіта неповна середня, військовозобов`язаного, не одруженого, проживаючого АДРЕСА_1 , працюючого в ТОВ «Магік», раніше засудженого:

08.10.2012 року Котовським міськрайонний судом Одеської області по ч.ч.2, 3 ст. 185 КК України із застосуванням ст..ст.69, 70 КК України до 4 років обмеження волі;

18.12.2012 року тим же судом по ч.2 ст.185 КК України до 2 років обмеження волі, із застосуванням ч.4 ст.70 КК України до 4 років обмеження волі;

11.07.2014 року звільнений з місць обмеження волі на підставі Закону України «Про амністію у 2014 році»,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно обвинувального акту, затвердженого прокурором Котовської міжрайонної прокуратури ОСОБА_4 30.01.2015 року, ОСОБА_5 , 15.12.2014 року, біля 18.00, знаходячись по вул. Матросова у м. Котовську Одеської області, з метою викрадення чужого майна, підійшов до потерпілої ОСОБА_6 та вирвав у неї з рук сумку, вартістю 350грн., в якій знаходились гаманець 90грн., гроші, в сумі 80грн., паспорт громадянки України і посвідчення водія на ім`я потерпілої, банківська картка банку «Аваль». Відкрито заволодівши майном потерпілої, з місця скоєння кримінального правопорушення зник, завдавши потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 520 грн..

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 кваліфіковані по ч.2 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, вчинене повторно.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчинені відкритого викрадення чужого майна не визнав. Суду показав, що 15.12.2014 року разом з співмешканкою ОСОБА_7 знаходився у ОСОБА_8 за адресою АДРЕСА_2 . Остання запросила їх пожити деякий час в неї, так як вона з чоловіком збиралася поїхати в гості до доньки в м. Київ. З домоволодіння він нікуди не відлучався і ніяких злочинів ні 15 грудня, ні в послідуючі дні не скоював. Під час досудового слідства визнав себе винним в тому, що відкрито викрав жіночу сумку у потерпілої ОСОБА_6 , внаслідок психологічного впливу працівників міліції.

Суд, заслухавши показання обвинуваченого ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_6 , свідків, вивчивши письмові докази надані стороною обвинувачення, приходить до висновку, що під час судового розгляду кримінального провадження прокурором не було надано доказів, які б підтверджували факт скоєння ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

Так, допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 , суду показала, що 15.12.2014 року, у вечірній час, поверталась з роботи додому. В місті в цей час була виключена електроенергія, крім того був сильний туман і вона змушена була присвічувати собі мобільним телефоном. По дорозі вирішила зайти в магазин і коли йшла по вул. Матросова в м. Котовську Одеської області почула, що хтось йшов по заду неї. Вона вирішила відійти в сторону і в цей час нападник схопив її за шию та, закривши рот рукою, повалив на землю. Намагаючись вирватись від нападника, вкусила його за палець. Коли останній забрав руку, почала просити його, щоб забирав все, тільки не чіпав її, так як вдома в неї є мала дитина. Нападник відпустив її, взяв сумку і втік. В сумці знаходились: гаманець, 80грн., документи та банківська картка «Аваль». Особу, яка на неї напала, вона не впізнала, так як на вулиці було дуже темно. Після нападу вона зайшла до магазину, де подзвонила батькові, а працівники магазину зателефонували до міліції. Особу, яка на неї напала вона не впізнала і вказати на неї не може.

Свідок ОСОБА_9 , суду показав, що потерпіла ОСОБА_6 його донька. Ввечері 15.12.2014 року йому зателефонувала потерпіла, яка повідомила, що на неї напав невідомий і вона знаходиться в магазині «Світанок» по вул. Севастопольській в м. Котовську. Прийшовши в магазин побачив доньку, яка була в стані шоку. У неї було припухле підборіддя, одежа в багнюці. Донька розповіла, що коли йшла по вул. Матросова на неї напав невідомий чоловік. Останній підійшов ззаду та, схопивши рукою за шию, почав душити і повалив на землю. Щоб вона не кричала закрив рот рукою, але вона спромоглася вкусити його за палець. Коли нападник забрав руку сказала йому, щоб забирав все, що хоче, тільки б не чіпав її. Останній забрав сумку та втік.

Свідок ОСОБА_10 , суду показала, що вона працює продавцем магазину «Світанок» по вул. Матросова в м. Котовську. У вечірній час 15.12.2014 року в магазин забігла ОСОБА_6 та повідомила, що на неї напали і викрали сумку. Остання була налякана, губа прикушена, одежа в багнюці. Вона зателефонувала до міліції, а потерпіла подзвонила своєму батькові, який через деякий час прийшов в магазин. Потерпіла розповідала, що нападника не впізнала, так як на вулиці було дуже темно, на той час по місту виключали світло.

Свідок ОСОБА_11 , суду показав, що він працює бригадиром в депо ст..Котовськ Одеської залізниці. В грудні 2014 року, більш точної дати не пам`ятає, при перевірці напіввагону знайшов жіночу сумку, біля якої лежали документи на ім`я ОСОБА_6 .. Серед документів було посвідчення видане Котовською міською радою і тому він зателефонував до свого знайомого, який працює в міській раді. Останній сказав, що знає ОСОБА_6 та передав їй слухавку. Потерпіла розповіла, що її пограбували, і приблизно через годину приїхала за сумкою та документами. Повідомляти працівників міліції про знайдену сумку потерпіла не хотіла.

Свідок ОСОБА_8 , суду показала, що 15.12.2014 року ОСОБА_5 та його співмешканка знаходились у неї вдома по АДРЕСА_2 . За декілька днів до цього вона запросила обвинуваченого та його співмешканку пожити в неї та приглянути за господарством, так як вона з чоловіком збиралася поїхати на деякий час до доньки в м. Київ. 15 грудня 2015 року всі знаходилися вдома, в гості до них заходив сусід ОСОБА_12 та знайомий ОСОБА_5 ОСОБА_13 .. Вона не бачила, щоб ОСОБА_5 відлучався кудись з дому.

Свідок ОСОБА_12 , суду показав, що він проживає по сусідстві з ОСОБА_8 .. Йому відомо, що в грудні 2014 року в її будинку проживав ОСОБА_5 зі своєю співмешканкою ОСОБА_7 , так як Бикові їздили до доньки в м. Київ. 15.12.2014 року після обіду заходив в гості до останніх, пограв в карти та коли включили світло пішов додому.

Свідок ОСОБА_7 , суду показала, що з ОСОБА_5 проживає однією сім`єю з 24.10.2012 року. ОСОБА_14 знає тривалий час, підтримує дружні відносини. В грудні місяці 2014 року останні попросили пожити в їх будинку, так як збиралися поїхати до доньки в м. Київ. 15.12.2014 року вона зі ОСОБА_5 знаходилися у ОСОБА_14 , до яких в гості прийшли ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .. Разом розпили спиртне та пограли в карти. Через деякий час ОСОБА_15 та ОСОБА_13 пішли додому, а вони з полягали спати.

Свідок ОСОБА_13 , суду показав, що ОСОБА_5 знає давно, так як раніше проживав в м. Котовську Одеської області. 15.12.2014 року був у гостях у знайомої, а потім зустрів ОСОБА_5 і ОСОБА_16 та пішов до останнього в гості. У ОСОБА_14 знаходився приблизно 2 3 години. В цей період часу ОСОБА_5 з дому нікуди не відлучався. Коли включилося світло, пішов до своєї знайомої.

Свідок ОСОБА_17 , суду показав, що в грудні 2014 року, приблизно 19-21 грудня 2014 року, біля 17.30, він закривав свій торговий павільйон по АДРЕСА_3 , так як в місті було виключено світло. В цей час до нього підійшов ОСОБА_5 , який знаходився в стані алкогольного сп`яніння, та попросив продати горілку. При цьому обвинувачений дістав з кишені 3 купюри, номіналами по 50, 20 та 10 гривень. Крім цього, під пахвою у останнього побачив сумку темного кольору, йому здалось, що то була жіноча сумка. Стверджувати, що то була дійсно жіноча сумка він не може, так як такі сумки носять і чоловіки і жінки. Він відмовив ОСОБА_5 у продажі спиртного і той пішов у сторону залізничного моста.

Свідок ОСОБА_18 , суду показав, що в середині грудня 2014 року, більш точної дати не пам`ятає, близько 18.00, йдучи з району «Черемушки» м. Котовська, біля залізничного мосту почув, нібито щось впало з мосту, та вирішив піти через міст і подивитись, що там сталося. Піднявшись на міст, побачив хлопчину, років біля 30, який стояв на одному коліні і не міг піднятись, так як був дуже п`яний. Він допоміг йому піднятися та довів до кінця мосту, далі останній пішов сам у бік автовокзалу. Через деякий, приблизно через тиждень, почув на роботі, що в одному з вагонів знайшли жіночу сумку. Особа, яку він зустрів на мосту, схожа на ОСОБА_5 , але з впевненістю стверджувати, що це був саме ОСОБА_5 він не може.

Відповідно до ст..91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини, вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.
Згідно ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, передбачених ст. 91 КПК України покладається на прокурора.
На обґрунтування винуватості ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України сторона обвинувачення, посилалась на показання свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_18 .. Проте, показання останніх не можуть бути безпосередніми доказами того, що відкрите викрадення майна у потерпілої ОСОБА_6 вчинив ОСОБА_5 ..
Так, свідок ОСОБА_18 не бачив, що саме впало із залізничного мосту і чи був той предмет викинутий особою, яка там знаходилася. Крім того, свідок не був впевнений в тому, що саме ОСОБА_5 він бачив на залізничному мосту.
Показання свідка ОСОБА_17 викликають обґрунтовані сумніви в тому, що він бачив у ОСОБА_5 купюри, номіналами 50, 20 і 10 гривень та жіночу сумку, так як це був вечірній час, світло по м. Котовську було вимкнено та того з часу пройшло більш півроку. Крім того, свідок ОСОБА_17 стверджував, що ОСОБА_5 до нього приходив приблизно 19-21 грудня 2014 року, а інкримінований обвинуваченому злочин мав місце 15 грудня 2014 року.
Потерпіла ОСОБА_6 в судових засіданнях і в своїй заяві від 25.05.2015 року стверджувала, що особу, яка на неї напала, вона не запам`ятала і не може її впізнати.
Протокол огляду сумки потерпілої, гаманця, водійського посвідчення на ім`я ОСОБА_6 та банківської картки «Аваль» від 27.01.2015 року та довідки про вартість вказаних речей, на які прокурор також посилався, як на докази по справі, несуть інформативний характер та не містять відомостей про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, ОСОБА_5 ..

Посилання прокурора на те, що під час досудового розслідування обвинувачений ОСОБА_5 визнавав свою вину, суд не може взяти до уваги, так як в основу вироку суд може покласти тільки ті докази, які були добуті в судовому засіданні. Крім того, судом було встановлено, що під час досудового слідства ОСОБА_5 , хоч і визнав себе винним у скоєні відкритого викрадення майна потерпілої, проте вказував на інші обставини злочину, ніж саме потерпіла. Крім того, ОСОБА_5 суду пояснив, що під час досудового розслідування та під час слухання провадження в суді на нього здійснювався психологічний тиск зі сторони працівників міліції.

У відповідності з вимогами ст. 62 Конституції України, ст.ст.370, 374 КПК України, до п.23 ППВСУ №5 від 29.06.1990 року із змінами від 04.06.1993 року, 03.12.1997 року, 30.05.2008 року «Про виконання судами України законодавства і постанов ППВСУ з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку», в основу вироку можуть бути покладені тільки достовірні докази, досліджені в судовому засіданні. Обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях. Всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь обвинуваченого. Коли зібрані по справі докази не підтверджують обвинувачення і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок.
Таким чином, враховуючи викладені обставини, суд приходить до висновку, що пред`явлене ОСОБА_5 обвинувачення за ч.2 ст. 186 КК України, не знайшло свого підтвердження, оскільки достатніх та допустимих доказів на доведення його участі у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення органом досудового розслідування не здобуто, стороною обвинувачення не надано та не встановлено у судовому засіданні, тому суд вважає необхідним виправдати ОСОБА_5 , у зв`язку з не доведеністю вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.
Цивільний позов по справі не заявлявся.
Керуючись ст.369-371, 373-374 КПК України, суд, -
З А С У Д И В:

ОСОБА_5 визнати невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та виправдати, у зв`язку з недоведеністю, що ним вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.186 КК України.
Запобіжний захід ОСОБА_5 - не обирався.

Передані потерпілій ОСОБА_6 на зберігання речі, а саме: жіночу сумку, гаманець, паспорт громадянки України і водійське посвідчення на ім`я ОСОБА_6 та банківську картку «Аваль» повернути потерпілій за належністю.

Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1