Справа № 128/555/14-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 лютого 2015 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

з участю

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці об`єднані кримінальні провадження № 0002146 від 14.12.2013 року та № 0000436 від 11.04.2014 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Обідне, Немирівського району Вінницької області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, раніше судимого 11.11.2013 року Вінницьким міським судом за ч. 1. ст. 125 КК України до 200 год. громадських робіт, покарання не відбуте,

у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 125, ч. 2 ст. 389 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , 13.12.2013 року, біля 22.30 год., перебуваючи в приміщенні кафе «ПП ОСОБА_6 », яке розташоване по АДРЕСА_2 , під час словесної суперечки з ОСОБА_7 , на ґрунті особистих неприязних відносин, маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, наніс ОСОБА_7 декілька ударів кулаком правої руки в область щелепи, від яких потерпілий впав на підлогу. Після цього ОСОБА_4 за допомогою розбитої скляної пляшки від пива наніс ще один удар в область щелепи ОСОБА_7 . Згідно висновку судово-медичної експертизи № 2249 від 15.01.2014 року у ОСОБА_7 мали місце тілесні ушкодження у вигляді: забійної рани на тлі синця в лівій щелепній та підщелепній ділянці, які могли утворитись як від дії тупого твердого предмету з достатньо обмеженою контактуючою поверхнею, так і від дії ріжучого предмету відповідних властивостей, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, синця в лівій привушно-жувальній ділянці, садна в ділянці кута нижньої щелепи зліва, які утворились від дії тупого твердого(их) предмету(ів), відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Крім цього, ОСОБА_4 , будучи засудженим 11.11.2013 року Вінницьким міським судом Вінницької області за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання в виді громадських робіт строком на 200 год., 05.02.2014 року був поставлений на облік у Кримінально-виконавчій інспекції Вінницького району Вінницької області, після чого 14.02.2014 року його було ознайомлено з порядком та умовами відбування покарання за вказаним вироком та відповідно до санкції ч. 2 ст. 389 КК України. Також його було попереджено про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування громадських робіт та встановлено дні явки на реєстрацію до КВІ. У той же день ОСОБА_4 під особистий підпис було видано направлення до сільської ради с. Побережне Вінницького району Вінницької області на відбуття громадських робіт, відповідно до якого, останній повинен був приступити до відбування покарання 17.02.2014 року. На адресу Кримінально-виконавчої інспекції Вінницького району Вінницької області з сільської ради с. Побережне 03.03.2014 року надійшло повідомлення про те, що ОСОБА_4 у лютому 2014 року із визначених 9 робочих днів на роботу явився 1 день. В подальшому з вказаної сільської ради 18.03.2014 року знову надійшло повідомлення про те, що у березні поточного року ОСОБА_4 на роботу не з`являвся. Згідно довідки, виданої 28.04.2014 року сільською радою с. Побережне з 18.02.2014 року по 01.04.2014 року ОСОБА_4 на роботу з`явився лише один раз та відпрацював з призначених вироком 200 год. громадських робіт лише 4 години.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 за пред`явленими йому обвинуваченнями вину визнав повністю, розкаявся у вчиненому та пояснив, що дійсно вчинив зазначені злочини за умов та при обставинах, викладених в обвинувальних актах, а саме, що він дійсно ухилявся від відбування покарання у виді громадських робіт, відпрацювавши лише 4 години, в подальшому громадські роботи не відпрацьовував, оскільки займався своїми справами та заробляв кошти для відшкодування шкоди потерпілому, крім цього, він дійсно у вказаний в обвинувальному акті час перебував в кафе «ПП ОСОБА_6 », та побачив там ОСОБА_7 , який раніше за два місці до цього брав участь в бійці з ним, тому він вирішив ОСОБА_7 покарати, між ними виникла суперечка, яка переросла в бійку. Він дійсно наносив потерпілому вказані в обвинувальному акті удари та визнає, що виявлені в нього тілесні ушкодження виникли від його дій. Про скоєне шкодує, відшкодував потерпілому завдану шкоду в добровільному порядку.

Враховуючи думку учасників судового розгляду, суд визнав недоцільним досліджувати інші докази по кримінальному провадженню відповідно ст. 349 КПК України. Учасники судового розгляду правильно розуміють зміст встановлених досудовим слідством обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає, при цьому судом роз`яснено, що в такому випадку вони будуть позбавлені можливості оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

На досудовому слідстві дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, та за ч. 2 ст. 389 КК України, як ухилення від відбування громадських робіт особою, засудженою до цього покарання.

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує, що він офіційно не працює, по місцю проживання зарекомендував себе з посередньої сторони, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, добровільно відшкодував потерпілому завдану шкоду.

Обставиною, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого за пред`явленими статтями обвинувачення, суд встановив щире каяття, та за пред`явленим обвинуваченням за ч. 2 ст. 125 КК України також добровільне відшкодування завданої шкоди.

Обставиною, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченого за пред`явленим обвинуваченням, суд встановив рецидив злочинів за ч. 2 ст. 389 КК України, та вчинення злочину повторно за ч. 2 ст. 125 КК України.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на наявність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обвинуваченого обставин, тяжкість вчинених злочинів, наявні відомості про особу винного, позицію державного обвинувача, потерпілого, суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 необхідно призначити покарання у виді арешту в межах санкцій статей. При цьому, при призначенні покарання за сукупністю злочинів слід застосувати положення ст. 70 КК України, призначивши покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим. Остаточне покарання слід призначити за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України, частково приєднавши до призначеного покарання не відбуте покарання за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 11.11.2013 року та зарахувавши у строк покарання перебування ОСОБА_4 під вартою, а саме з 01.04.2014 року по 23.07.2014 року, що становить 3 місяці 23 дні, в зв`язку з чим ОСОБА_4 слід вважати таким, що повністю відбув покарання.

Та згідно ухвали Апеляційного суду Вінницької області від 23.07.2014 року ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу слід залишити запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 слід залишити без розгляду, згідно поданої ним заяви.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,

З А С У Д И В:

Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 125, ч. 2 ст. 389 КК України, та призначити йому покарання:

за ч. 2 ст. 125 КК України - у виді арешту строком на 2 місяці;

за ч. 2 ст. 389 КК України - у виді арешту строком на 3 місяці;

На підставі ст. 70 КК Ук раїни шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточне покарання за сукупністю злочинів ОСОБА_4 визначити у виді арешту строком на 3 місяці.

Відповідно до ст.ст. 71, 72 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 11.11.2013 року та остаточне покарання ОСОБА_4 призначити у виді арешту строком на 3 місяці 23 дні.

Зарахувати ОСОБА_4 у строк покарання перебування під вартою з 01.04.2014 року по 23.07.2014 року, тобто 3 місяці 23 дні, та вважати його таким, що повністю відбув покарання.
Запобіжний захід ОСОБА_4 до вступу вироку в закону силу залишити у виді особистого зобов`язання.

Цивільний позов ОСОБА_7 залишити без розгляду.

Вирок суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Вінницької області через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя: