Справа № 362/3786/15-к
Провадження № 1-кп/362/213/15
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2015 року м. Васильків

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3

представника потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченої ОСОБА_5

захисника обвинуваченої ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань №0001641 від 20.11.2014 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Барахти, Васильківського району, Київської області, українки, громадянки України, не заміжньої, працюючої в кафе ТОВ «Епіцентр К» «Логістичний центр «КАЛИНІВКА» помічником кухаря, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, а саме: у використанні завідомо підробленого документа, -

В С Т А Н О В И В :
Протоколом №2 засідання комітету кредиторів КП «Васильківське БМУ» №40 від 04.09.2003 року, гуртожиток в м. Василькові по вул. Фрунзе, буд. 46-А був частиною цілісного майнового комплексу та належав банкруту КП «Васильківське БМУ» №40 на праві приватної власності, внесено до ліквідаційної маси на підставі п. 1 ст. 26 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» за редакцією на дату проведення засідання.

Протоколом №3 засідання комітету кредиторів КП «Васильківське БМУ» №40 від 09.02.2004 року затверджено порядок продажу: другий п`ятий поверхи гуртожитку, які використовуються для проживання, продати товариству співвласників, засновниками якого є мешканці гуртожитку «Будівельник», за залишковою балансовою вартістю.

Протоколом засідання комітету кредиторів КП «Васильківське БМУ» №40 від 12.07.2011 року уточнено порядок продажу кімнат гуртожитку.

Згідно п. 1 затвердженого порядку і умовам продажу кімнат реалізаційна вартість кімнат була встановлена на рівні незалежної експертної оцінки, водночас п. 2 затвердженого порядку і умов продажу кімнат було встановлено пільгу для орендарів (без юридичної особи ТОВ «Слава»), які не мають іншого придатного для проживання житла і проживають в орендованій кімнаті більше 60 місяців за станом на 01.07.2011 року.

З метою отримання пільг покупець мав підтвердити (за довідками БТІ) відсутність такого житла за всіма місцями реєстрації, починаючи з 2003 року, в якому КП «Васильківське БМУ» №40 визнано банкрутом.

Розмір пільги визначено як різницю між ринковою вартістю за незалежною експертною оцінкою і балансовою вартістю кімнати станом на 01.07.2011 року.

ОСОБА_5 , проживаюча у гуртожитку та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , знала про вказані рішення комітетів кредиторів так як остання була ознайомлена з пропозицією про викуп кімнати та мала право на викуп кімнати, мешканкою якої вона рахувалася.

31 серпня 2011 року ОСОБА_5 , з метою ввести в оману ліквідатора КП «Васильківське БМУ» №40 ОСОБА_4 , і придбати у власність кімнату АДРЕСА_2 ,отримала від працівників Васильківського МБТІ довідку в які було внесено завідомо неправдиві дані про те, що майна за ОСОБА_5 станом на 31.08.2011 року по м. Василькову, Київської області згідно Єдиного реєстру нерухомого майна, не зареєстровано.

У вересні 2011 року ОСОБА_5 , надала копію вказаної довідки арбітражному керуючому ОСОБА_4 , знаючи про те, що має у власності нерухоме майно для подальшого використання та складання відповідних документів для продажу вищевказаної кімнати.

Пізніше, а саме: 27 вересня 2013 року, остання надала вдруге копію підробленої довідки, оскільки арбітражний керуючий ОСОБА_7 , згубив довідку надану ОСОБА_5 , раніше.

Після укладання договору купівлі-продажу від 18 листопада 2013 року вищевказаної кімнати ОСОБА_5 , приблизно через дві неділі, точної дати не встановлено, віддала арбітражному керуючому оригінал довідки, виданої Васильківським МБТІ від 31.08.2011 року №1308.

ОСОБА_5 , мала у власності 1/6 частку будинку АДРЕСА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину 1-1300, від 31.05.2010 року (запис в державний реєстр було внесено 23.06.2010 року), згідно довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 16.03.2015 року та 1/3 частки квартири в АДРЕСА_4 (згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 16.03.2015 року зареєстровано 16.08.2007 року).

18.11.2013 року між КП «Васильківське будівельно-монтажне управління» №40 в особі ліквідатора ОСОБА_4 , з однієї сторони та з другої сторони ОСОБА_5 укладено договір купівлі-продажу кімнати у гуртожитку під АДРЕСА_2 .

Продаж зазначеної кімнати було здійснено у відповідності до рішення комітету кредиторів за мінімальною ціною 1624 гривні, при тому, що її ринкова вартість становить 47279 грн.

Обов`язковою умовою договору купівлі-продажу кімнати за вказаною ціною було те, що покупець не мав у власності іншого придатного для проживання житла, зазначена умова відображена в п. 10 договору, де ОСОБА_5 зазначила, що не має у власності такого житла, а також підтвердила надавши підроблену довідку №1308 від 31.08.2011 року, видану ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Головуючим у кримінальному провадженні з`ясована думка учасників судового розгляду про те, які докази треба дослідити та про порядок їх дослідження.

Прокурор не заперечував проти подальшого розгляду кримінального провадження відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись вивченням доказів, які характеризують обвинувачену ОСОБА_5 .

Судом з`ясована думка всіх учасників судового провадження стосовно подальшого розгляду кримінального провадження відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України та вивченням документів, які будуть надані прокурором, що характеризують обвинувачену ОСОБА_5 та документів, які були долучені захистом до матеріалів кримінального провадження відповідно до ст. 290 КПК України, а саме протокол засідання комітету кредиторів КП "Васильківське будівельно-монажне управління №40" від 30.06.2015 року, який знаходиться в матеріалах кримінального провадження. При цьому судом з`ясовано, чи правильно розуміють обвинувачена та інші учасники кримінального провадження зміст обставин, які ніким не оспорюються, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, суд дійшов висновку щодо недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та можливості обмежитись вивченням доказів, які характеризують обвинуваченої ОСОБА_5 містяться в матеріалах кримінального провадження №0001641 від 20.11.2014 року відносно ОСОБА_5 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України визнала повністю та показала, що вона звернулася до Васильківського БТІ за довідкою про те, чи рахується за нею право власності на нерухоме майно, це було 31.11.2008 року. З цієї довідки вона зробила фотокопію, оригінал залишила собі, а копію віддала арбітражному керуючому ОСОБА_4 .. Він їй повідомив, що ця довідка дійсна терміном три місяці і таким чином викуп кімнати АДРЕСА_2 затягнувся на два роки. З часом їй повідомили, що будуть збори орендарів і потрібно мати при собі всі документи на придбання кімнати в гуртожитку до яких підпадала і вона. У вересні 2013 року вона трохи запізнилася на участь у вказаних зборах, але арбітражний керуючий їй повідомив, що йому стало відомо, що за нею рахується на праві власності частина будинку по АДРЕСА_3 і частина квартири в м. Луганську. Крім цього, він їй сказав, що у нього немає довідки з БТІ, яку вона йому надавала і сказав надати до інших документів копії цієї довідки. Він забрав у неї зазначені документи і сказав їй чекати. 18.11.2013 року їй зателефонував ОСОБА_4 і повідомив, що вона може йти оформляти кімнату в гуртожитку, в цей день вона пішла до нотаріуса і оформила право власності на кімнату в гуртожитку АДРЕСА_2 . Перед цим вона знайомилася з вказаною довідкою, з її змістом, де було зазначено, що за нею не зареєстровано нерухомого майна. В довідці було написано неправду і вона це усвідомлювала. На даний час їй відомо, що частина квартири в м. Луганську постраждала від обстрілів і вона немає можливості туди потрапити, оскільки вона знаходиться на окупованій території. 1/6 частини будинку по АДРЕСА_3 складає 7,7 м2 і на цій площі неможливо проживати. Їй відомо про рішення комітету кредиторів КП «Васильківське будівельно-монтажне управління №40» про те, що в зазначених частках нерухомого майна вона не може проживати та затверджено договір купівлі-продажу вказаної кімнати в гуртожитку від 18.03.2013 року за пільговою ціною 1624,00 грн.

Прокурором в судовому засіданні були надані матеріали кримінального провадження, які характеризують обвинувачену ОСОБА_5 , а саме:

· фотокопія паспорта ОСОБА_5 , зі ст. 11 якого вбачається, що вона зареєстрована в кім. АДРЕСА_2 ;

· вимогою про судимість на ОСОБА_5 , з якої вбачається, що остання раніше не судима;

· довідка лікарів психіатра та нарколога, відповідно до яких ОСОБА_5 на обліку психіатра та нарколога не перебуває;

· характеристикою з місця проживання та роботи на ОСОБА_5 позитивна.

Враховуючи вище вказане, суд приходить до висновку про повну доведеність вини ОСОБА_5 у використанні завідомо підробленого документа, а її дії правильно кваліфіковані за ч. 4 ст. 358 КК України.

Захисником обвинуваченої ОСОБА_5 ОСОБА_6 заявлено клопотання про звільнення його підзахисної ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 358 КК України, в зв`язку зі зміною обстановки.

Обвинувачена ОСОБА_5 підтримала клопотання заявлене її захисником.

Прокурор не заперечив проти задоволення даного клопотання.

Представник потерпілого арбітражний керуючий ОСОБА_4 теж не заперечив проти задоволення даного клопотання.

Визнаючи винною обвинувачену ОСОБА_5 суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, що відноситься, відповідно до ст. 12 КК України, до злочину невеликої тяжкості, також повною мірою вивчена особа обвинуваченої: відповідно до вимоги ГІБ МВС України ОСОБА_5 раніше не судима, на обліку в лікаря нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно.

Обставин, що пом`якшують відповідальність ОСОБА_5 відповідно до ст. 66 КК України, щире каяття.

Обставиною, що обтяжує відповідальність обвинуваченої ОСОБА_5 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до ст. 48 КК України, особу, яка вперше вчинила злочин невеликої або середньої тяжкості, може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо буде визнано, що на час розгляду справи в суді, наслідок зміни обстановки вчинене нею діяння втратило суспільну небезпечність.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом: у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 286 КПК України, звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» №12 від 23.12.2005 року, в пункті 7 зазначено, звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 48 КК України можливе у разі, коли особа вперше вчинила злочин невеликої або середньої тяжкості.

Судам слід мати на увазі, що в зазначеній статті передбачено дві самостійні підстави звільнення особи від кримінальної відповідальності втрата суспільної небезпечності внаслідок зміни обстановки на час розслідування чи розгляду справи в суді або діянням, або особою, яка його вчинила.

При цьому треба розрізняти зміну обстановки в широкому розумінні, тобто соціальних, економічних, політичних, духовних, міжнаціональних, воєнних, міжнародних, природних, організаційних, виробничих та інших процесів у масштабах країни, регіону, області, міста, району, підприємства, установи, організацій, та у вузькому тобто об`єктивних (зовнішніх) умов життя, в яких перебувала особа на час вчинення злочину та які значною мірою позначались на її суспільній небезпечності.

Для застосування ст. 48 КК України необхідно встановити, що після вчинення певного злочину обстановка змінилася таким чином, що вчинене діяння вже не є суспільно-небезпечним.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, на момент розгляду кримінального провадження в суді, внаслідок об`єктивних воєнних дій, зовнішніх умов життя, територія міста Луганськ знаходиться на окупованій території проросійськими сепаратистами і, як вбачається з протоколу засідання комітету кредиторів КП «Васильківське будівельно-монтажне управління №40» квартира №38 по вул. Побєдоносній, №11 в м. Луганську є зруйнована обстрілами, а 1/6 частини жилої площі будинку АДРЕСА_3 в розмірі 7.7 м2 не є придатним для проживання, тобто виникла зміна обстановки в широкому розумінні, таким чином, на час розгляду кримінального провадження в суді відпала суспільна небезпечність цього діяння.

Відповідно до реєстру матеріалів досудового розслідування, запобіжний захід відносно ОСОБА_5 не обирався .

На підставі викладеного, керуючись ст. 48 КК України, п. 1 ч. 2 ст. 284, ч. 1 ст. 285, ч. 1 ст. 286, 371-372 КПК України, Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» №12 від 23.12.2005 року, суд,

У Х В А Л И В:
Звільнити від кримінальної відповідальності ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Барахти, Васильківського району, Київської області, українки, громадянки України, не заміжньої, працюючої в кафе ТОВ «Епіцентр К» «Логістичний центр «КАЛИНІВКА» помічником кухаря, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, на підставі ст. 48 КК України та ст.ст. 284, 285, 286 КПК України.
Кримінальне провадження №0001641 від 20.11.2014 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України закрити у зв`язку зі зміною обстановки.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом семи діб з дня її оголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Суддя ОСОБА_1