Справа № 1-536/07
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 травня 2007 року Рівненський міський суд Рівненської області

в особі судді Панас О.В.

при секретарі Жилінській О.М.

з участю прокурора Гайдим 1.1.

захисника ОСОБА_2

законного представника ОСОБА_3

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне кримінальну справу
про обвинувачення неповнолітнього ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.Рівне,
українця, громадянина України, учня 9 класу ЗОШ № 25 м.Рівне, проживає:
АДРЕСА_1, в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України,

Встановив: В кінці вересня 2006 року, приблизно о 14.00 год., неповнолітній ОСОБА_1 маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна,
перебуваючи у дворі ЗОШ Ха 25 по вул.. Є.Коновальця у м.Рівне, відкрито
заволодів майном неповнолітнього ОСОБА_4, а саме мобільним телефоном марки
2Сіменс - С
72" вартістю 600 грн. із сім-карткою оператора
„Київстар" вартістю 10 грн., всього заволодів майном на загальну вартість
610 грн.

Крім того в кінці грудня 2006 року, приблизно о 19.00 год. неповнолітній ОСОБА_1 , маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна,
перебуваючи в під'їзді будинку № 16 по вул. А.Мельника в м. Рівне, штовхнувши
потерпілого у груди відкрито заволодів майном неповнолітнього ОСОБА_5, а саме
мобільним телефоном „Соні-Еріксон- К 608 і"
вартістю 980 грн. із сім карткою оператора „Київстар" вартістю 25 грн. та
на рахунку якої були гроші в сумі 25 грн. Всього викрав майна на загальну суму
1030 грн.

У судовому засіданні неповнолітній підсудний ОСОБА_1 свою
вину визнав повністю. Пояснив, шо дійсно скоїв злочини при зазначених вище
обставинах. Викрадені телефони продавав, а гроші використав на ігрові автомати.
На даний час потерпілим повернуті мобільні телефони. В скоєному щиро розкаявся
просив суворо не карати.

У зв'язку з тим, що учасники судового розгляду не
оспорюють фактичні обставини справи, суд вважає за можливе визнати дослідження
доказів щодо цих обставин недоцільним. При цьому дані факти вважаються
дослідженими та встановленими в судовому засіданні, оскільки сторони вважають,
що фактичні обставини справи доведені наявними у справі доказами, які не
потребують дослідження в ході судового розгляду справи. При цьому суд
переконався у тому, що підсудний правильно розуміє зміст всіх обставин справи,
які б підлягали доказуванню і ним не заперечуються, сумніву у добровільності та
істинності його позицій немає. Підсудному роз'яснено, що він при відмові від
дослідження доказів щодо фактичних обставин справи буде позбавлений можливості
оспорювати їх в апеляційному порядку. Усвідомивши це, підсудний настояв на
істинності своєї позиції у визнанні вини і викладених обставин справи.

Таким чином, заслухавши показання підсудного суд прийшов
до висновку, що вина підсудного у вчиненні злочину доведена повністю. Злочинні
дії підсудного неповнолітнього ОСОБА_1 правильно кваліфіковані за ч.2 ст. 186
КК України як відкрите викрадення чужого майна, поєднаного з насильством, яке
не є небезпечним для життя чи здоров'я потерпілого, повторно.

При обранні виду та міри покарання неповнолітньому
підсудному ОСОБА_1 суд враховує суспільну небезпеку вчиненого злочину, особу
підсудного.

Так, підсудний скоїв тяжкий злочин, характеризується
посередньо. Крім цього суд враховує, що неповнолітній підсудний виховується
матір'ю, оскільки батько трагічно загинув.

До обставин, які пом'якшують покарання суд відносить щире
каяття, активне сприяння розкриттю злочину, скоєння злочину неповнолітнім,
добровільне відшкодування шкоди, до кримінальної відповідальності притягується
вперше. Обтяжуючих покарання підсудного обставин суд не вбачає.

Оцінюючи обставини справи характеризуючі дані підсудного
в сукупності, суд рахує, що виправлення підсудного та запобігання вчиненню
підсудним нових злочинів можливе без ізоляції його від суспільства з
застосуванням звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Оцінюючи обставини справи, пом'якшуючі покарання
обставини з урахуванням особи винної, суд вважає що вони істотно знижують
ступінь тяжкості вчиненого злочину і є підстави для застосування ст. 69 КК
України з призначенням покарання нижчого від найнижчої межі, встановленої в
санкції ч.2 ст. 186 КК України.

Цивільні позови не заявлені.

Речові докази підлягають поверненню потерпілим.

Судові витрати по справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 323,324 КПК України, суд, -

засудив:

ОСОБА_1 визнати винним в скоєнні злочинів, передбачених
ч.2 ст. 186 КК України і призначити йому покарання:

- за 4.2 ст. 186 КК України з застосуванням ст.69 КК України- у вигляді
двох років шести місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 104 КК України звільнити ОСОБА_1 від
відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік.

На підставі ст. 76 КК України покласти на засудженого
такі обов'язки: попросити пробачення у потерпілих; повідомляти органи
кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, навчання.

До набрання вироком законної сили залишити запобіжний захід у вигляді
підписки про невиїзд.

Речовий доказ - мобільний телефон марки „Соні-Еріксон К 6081" повернути представнику потерпілого ОСОБА_6 (а.с.21).

Речовий доказ - мобільний телефон марки „Сіменс
С-72" повернути представнику потерпілого ОСОБА_7 ( а.с.21).

Вирок може бути оскаржений протягом п'ятнадцяти діб з
моменту проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, - в той же строк
з моменту вручення йому копії вироку до апеляційного суду Рівненської області
через Рівненський міський суд.