В И Р О К

іменем України

"19" грудня 2013 р. Дніпровський районний
суд м. Києва у складі головуючого судді
Федюка О.О., при секретарі Небабі В.Ю., з
участю прокурора Руденко А.Е.,
потерпілого ОСОБА_1, обвинуваченого
ОСОБА_2, розглянувши у відкритому
судовому засіданні обвинувальний акт
за №0003466 від 27 лютого 2013 року щодо

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.
Києва, українця, громадянина України,
не працюючого, зареєстрованого в
АДРЕСА_1, проживаючого в АДРЕСА_2, раніше
не судимого,

у вчиненні кримінального
правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186
КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2, 26 лютого 2013 року близько 20
години 00 хвилин, знаходячись біля буд.
№28, що розташований по вул. Попудренка,
в м. Києві, побачив раніше незнайомого
ОСОБА_1, який розмовляв по мобільному
телефону. В цей час у ОСОБА_2 виник
злочинний умисел спрямований на
відкрите викрадення чужого майна.

Реалізуючи свої злочинні наміри,
ОСОБА_2 підбіг до ОСОБА_1 та
застосувавши насильство, яке не є
небезпечним для життя та здоров'я
потерпілого, а саме наніс удар кулаком
в область потилиці потерпілого ОСОБА_1,
від якого останній впав на землю, та
декілька ударів в область голови і
тулуба та висловив вимогу віддати
мобільний телефон. ОСОБА_1,
усвідомлюючи небезпеку нанесення йому
тілесних ушкоджень, підкорившись
вимогам ОСОБА_2, дістав з кишені
мобільний телефон «SAMSUNG S5620 MONTE DEEP BLACK»,
вартістю 1538 грн. 42 коп., в середині якого
знаходилась флеш карта об'ємом 2 Гб.,
вартістю 111 грн., та відкинув його в бік.

Після чого ОСОБА_2 підняв з землі
вказаний мобільний телефон, який
належав ОСОБА_1 та зник з місця вчинення
злочину, а викраденим майном
розпорядився за власним розсудом, чим
спричинив ОСОБА_1 матеріальної шкоди на
загальну суму 1649 грн. 42 коп.

Допитаний у судовому засіданні
обвинувачений ОСОБА_2 винним себе
визнав повністю, дав суду показання,
які відповідають інкримінованим йому
фактичним обставинам кримінального
правопорушення, щиро розкаявся у
вчиненому і просив суворо його не
карати.

Показання ОСОБА_2 є послідовними,
логічними і не викликають у суду
сумніву щодо правильності розуміння
обвинуваченим змісту обставин
кримінального правопорушення,
добровільності та істинності його
позиції.

Інші докази у кримінальному
провадженні відносно ОСОБА_2, за згодою
учасників судового провадження не
досліджувались, в порядку
передбаченому ч.3 ст.349 КПК України,
наслідки якого учасникам судового
провадження були роз'яснені.

Суд вважає доведеною вину ОСОБА_2 у
відкритому викраденні чужого майна
(грабіж), поєднаному з насильством, яке
не є небезпечним для життя та здоров'я
потерпілого і тому знаходить
правильною кваліфікацією його дій за ч.
2 ст.186 КК України.

Відповідно до ст.65 КК України, при
призначенні обвинуваченому ОСОБА_2
виду та міри покарання, суд приймає до
уваги характер і ступінь суспільної
небезпеки вчиненого ним кримінального
правопорушення, яке відноситься до
категорії тяжких злочинів, конкретні
обставини справи, дані про його особу, а
саме: під наглядом у лікаря-психіатра і
лікаря-нарколога не перебуває, за
місцем проживання характеризуються
посередньо, раніше не судимий.

Суд визнає пом'якшуючою обставиною
щире каяття обвинуваченого у вчиненні
кримінального правопорушення та
добровільне відшкодування завданого
збитку.

Обставин, які обтяжують його
покарання, суд не вбачає.

З урахуванням даних про особу
обвинуваченого, ступеню тяжкості
вчиненого кримінального
правопорушення, суд вважає за доцільне
призначити ОСОБА_2 покарання у виді
позбавлення волі, у мінімальному
розмірі передбаченого санкцією ч.2 ст.186
КК України, однак з урахуванням
наявності пом'якшуючих вину обставин,
суд вважає за доцільне надати ОСОБА_2
можливість виправлення та
перевиховання без ізоляції від
суспільства шляхом звільнення його від
відбування покарання з
випробовуванням.

Цивільний позов у кримінальному
проваджені не заявлений.

Керуючись ч.3 ст.349, ст.ст. 368-371, 373-374, 376
КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні
кримінального правопорушення,
передбаченого ч.2 ст.186 КК України, та
призначити йому покарання у виді 4
(чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.ст.75,76 КК України
звільнити ОСОБА_2 від відбування
покарання, якщо він протягом 2 (двох)
років іспитового строку не вчинить
нового злочину і виконає покладені на
нього обов'язки: не виїжджати за межі
України на постійне проживання без
дозволу кримінально-виконавчої
інспекції, повідомляти
кримінально-виконавчу інспекцію про
зміну місця проживання, періодично
з'являтися для реєстрації в
кримінально-виконавчу інспекцію.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_2 до
набрання вироком законної сили
залишити без змін - у вигляді
особистого зобов'язання.

Вирок може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва через
Дніпровський районний суд м. Києва
протягом 30 (тридцяти) днів з дня його
проголошення.

Суддя: