Справа № 11-916/2007
Головуючий у 1 інстанції: Хандога В.М.
Категорія : ст.396 ч.1 КК
Доповідач : Шахова О.Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2007 року колегія суддів судової палати у кримінальних
справах апеляційного суду
Чернігівської області в
складі:

головуючого : судді Навозенко Л.С.

суддів
Шахової О.Г., Сердюка О.Г.

з участю
прокурора Томілка М.П.

захисника ОСОБА_1

потерпілої ОСОБА_2

засудженого
ОСОБА_3

розглянула у відкритому
судовому засіданні в м. Чернігові кримінальну справу за апеляцією адвоката ОСОБА_4, який діє в інтересах засудженого
ОСОБА_3,
на вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської
області від 18 жовтня 2007 року.

Цим вироком : ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець та мешканець АДРЕСА_1, українець, громадянин України, з
середньою освітою, неодружений, працюючий водієм ДП „Парковка-Сервіс”, в силу ст. 89 КК України не судимий

засуджений
за ст. 121 ч.2 КК України до 8 років позбавлення волі.

ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2,
уродженець та мешканець АДРЕСА_2, українець, громадянин
України, з середньою освітою, неодружений, працюючий слюсарем ДП
„Парковка-Сервіс”, в
силу ст. 89 КК України не судимий

засуджений
за ст. 121 ч.2 КК України до 8 років позбавлення волі.

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3,
уродженець с. Леонідівка Ніжинського району Чернігівської області, мешканець АДРЕСА_3, українець, громадянин України, з
вищою освітою, неодружений, працюючий охоронцем ДП „Парковка-Сервіс”, раніше не судимий,

засуджений
за ст. 396 ч.1 КК України до 1 року позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 звільнено від
відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в солідарному порядку на користь ОСОБА_2 100
000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 1 000 грн.
в рахунок відшкодування моральної шкоди, в задоволенні іншої частини позову -
відмовлено.

Доля
речових доказів вирішена відповідно до вимог ст. 81 КПК України.

Вироком суду ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_3 визнано винними у
наступному.

ІНФОРМАЦІЯ_4 о 22 годині ОСОБА_5 та
ОСОБА_6, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, на території ДП
„Паркова-Сервіс”, який розташований в м. Ніжині по вул. Орджонікідзе, 2, під
час сварки, яка виникла між ними та ОСОБА_7, умисно, діючи узгоджено, нанесли
останньому багаточисельні удари в область голови та тулубу, спричинивши тяжкі
тілесні ушкодження у виді 14 переломів ребер з обох боків - 4-го, 5-го, 6-го,
подвійного 7-го, 8-го, 9-го, 11-го та 12-го ребер зліва та подвійного перелому
10-го та 11-го зправа, з пошкодження парієнтальної плеври, які були небезпечні
в момент спричинення. Внаслідок чого у ОСОБА_7 виник травматичний шок та
наступила смерть.

При цьому, удари ОСОБА_7 почав наносити
ОСОБА_5, ударивши його рукою та ногами в область голови, а коли той упав, став
наносити удари по тулубу, завдавши переломи 7-го, 8-го, 11-го та 12-го ребер
зліва з пошкодженням парієнтальної плеври. Через деякий час до лежачого на
землі потерпілого підійшов ОСОБА_6 і також став наносити удари спочатку рукою в
область голови, а потім ногою в область тулубу, завдавши переломи 4-го, 5-го,
6-го, 7-го, 8-го, 9-го, 10-го та 11-го ребра з права з пошкодженням
парієнтальної плеври. Нанесені удари ОСОБА_5 та ОСОБА_6 були небезпечними для
життя в момент їх завдання і є тяжкими тілесними ушкодженнями. Після нанесення
ударів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 залишили ОСОБА_7 лежачим на землі.

27 липня 2007 року о 02 годині ОСОБА_5
попрохав ОСОБА_3, який чергував в той час в якості охоронця на території ДП
„Паркова-Сервіс”, піти й подивитись на стан потерпілого. ОСОБА_3 побачив
лежачого на землі ОСОБА_7 та намагався надати останньому допомогу. Допомогу у
виді штучного дихання намагалися надати і ОСОБА_5 та ОСОБА_6

О 04 годині, коли ніяких ознак життя
ОСОБА_7 не подавав, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, діючи спільно з ОСОБА_3, з метою
позбутися трупа, поклали його в кабіну автомобіля „ГАЗ-53”, державний номерний
знак НОМЕР_1, що належав ДП „Паркова-Сервіс” та на якому працював ОСОБА_5 На
зазначеному автомобілі ОСОБА_5 та
ОСОБА_6 відвезли труп ОСОБА_7 в район вул. Комунарів в м. Ніжині та сховали
його в кущах.

Труп ОСОБА_7 був знайдений 03 серпня
2007 року. Факт скоєння тяжкого злочину ОСОБА_3 приховав, не видавши злочинців
незважаючи на те, що його розпитували
щодо ОСОБА_7 працівники міліції та інші.

В
апеляції:

Адвокат ОСОБА_4, який діє в інтересах
засудженого ОСОБА_3, просить вирок суду змінити, справу відносно ОСОБА_3
провадженням закрити на підставі ст.6 п.2 КПК України. Посилається на те, що
суд встановив в діях ОСОБА_3 склад злочину, передбаченого ст. 396 ч.1 КК
України при відсутності ознак цього
злочину, оскільки останній не вчиняв жодних дій, які охоплюються даним складом
злочину.

До початку розгляду справи в
апеляційному суді пом.прокурора Данченко О.М., який приймав участь в розгляді
справи судом 1 інстанції відкликав свою апеляцію, яку подавав на вирок суду в
частині призначеного покарання засудженому ОСОБА_3, подавши відповідний лист.

Відносно засудженого ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вирок суду не оскарджується.

Заслухавши доповідача,
пояснення засудженого ОСОБА_3 та його
захисника ОСОБА_1, які підтримали
апеляцію та просили її задовольнити з вказаних в ній підстав, думку прокурора,
який вважав вирок законним та обгрунтованим, дослідивши матеріали
справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів
дійшла до висновку, що апеляція не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Висновки суду про винність
засудженого ОСОБА_3 у скоєнні злочину за зазначених у вироку обставин
відповідають фактичним обставинам справи, підтверджені дослідженими у судовому
засіданні та викладеними у вироку доказами, яким суд дав належну оцінку в їх
сукупності та взаємозв'язку.

Засуджений ОСОБА_3 свою вину у
вчиненні злочину не визнав, зазначаючи, що він таких дій, як приховування
злочину не скоював і це не доведено, як на стадії досудового слідства, так і
під час судового розгляду справи. 0 2-й
годині ночі, вніч на 27.7.2007 року, при його чергуванні на підприємстві
„Парковка-Сервіс”, засуджений ОСОБА_5 попросив вийти на подвір”я та подивитись
на чоловіка,який лежав на землі без верхнього одягу і, побачивши чоловіка, який
не рухався, він надавав йому необхідну медичну допомогу, а коли його зусилля
були марними став просити ОСОБА_5 та ОСОБА_6 викликати швидку допомогу, чи
відвезти його до лікарні. У відповідь він почув погрози і тому зателефонував механіку
ОСОБА_8, повідомивши, що на території підприємства лежить невідомий чоловік,
який не дихає і, що можливо, його побили ОСОБА_5 та ОСОБА_6, той порекомендував
звернутися в міліцію. Побоюючись фізичної розправи зі сторони засуджених, він
не повідомив міліцію. Потім ті почали грузити потерпілого в автомобіль і він
допомагав їм це робити, побоюючись їх. Коли стало світати, ті відвезли
потерпілого з території. Зранку механік ОСОБА_8 запитав у нього, де труп, але
він побоявся йому розповісти. Коли запитували його працівники міліції та
дружина ОСОБА_7 , що він знає з приводу зникнення потерпілого, він говорив, що
нічого не знає. Він боявся засуджених.

Твердження апелянта, щодо недоведеності
вини засудженого ОСОБА_3 в інкримінованому йому злочині спростовується показаннями останнього, даними на досудовому
слідстві в якості підозрюваного та обвинуваченого, показаннями інших
засуджених, свідків та іншими доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Так, в ході досудового слідства
допитаний як підозрюваний (а.с.200-202) ОСОБА_3 детально розповів про обставини
скоєння злочину, зокрема, зазначав, що до нього на прохідну прийшов засуджений
ОСОБА_5 та повідомив, щоб він пішов та побачив, що він разом з ОСОБА_6 зробили
з тим, хто наїжджає на них. Потерпілий лежав і стогнав, він намагався надати
йому допомогу, але чоловік так до тями і не прийшов. Коли побачив, що потерпілий перестав дихати, зателефонував
своєму керівнику ОСОБА_8, повідомивши, що на території лежить чоловік і не
дихає і, що можливо, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 побили його. Той відповів, щоб викликав
міліцію, швидку допомогу. Але він цього не зробив. Повідомив ОСОБА_5 та
ОСОБА_6, що потерпілий не дихає. Ті робили штучне дихання, але, впевнившись, що
мають справу вже з трупом, сказали, що його потрібно позбутися. Він допомагав
грузити труп на автомобіль і коли почало світати ті відвезли кудись труп. Через
30 хвилин повернулися без трупа, куди його відвезли йому не повідомили і він у
них не питав. Зранку ОСОБА_8 спитав, де труп, він відповів, що все нормально.
30 липня 2007 року працівники міліції питали за ОСОБА_7, але він сказав, що
нічого не знає.

Зазначені показання він підтвердив при допиті його в якості обвинуваченого
(а.с.208).

Потерпіла ОСОБА_2 показувала суду, що розшукуючи свого чоловіка, запитувала
у ОСОБА_3 про зниклого, але він нічого їй не повідомив (а.с.337).

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_8 показав, що дійсно, десь о
2-й годині, вночі 27.07.2007 року, йому телефонував додому ОСОБА_3 та сказав,
що під парканом лежить п”яний чоловік, він йому порадив повідомити в міліцію,
так як про це, саме йому, не повинні повідомляти. Коли вранці спитав, де
п”яний, то ОСОБА_3 сказав, що п”яного не було і про те, що хтось тому
погрожував той не говорив (338-340).

Засуджені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 суду показали, що після побиття ОСОБА_7,
залишили його на подвір”ї, а самі пішли спати у побутову кімнату підприємства.
Розбудив їх засуджений ОСОБА_3, повідомивши, що ОСОБА_7 мертвий і його треба
кудись вивезти. Вони всі разом поклали труп в кабіну автомобіля і
насвітанку вони вдвох (ОСОБА_5 та
ОСОБА_6) вивезли труп в кінець вул.
Комунарів, в кущі. ОСОБА_3 ніяких погроз не висловлювали. Такі ж показання їх і
на досудовому слідстві
(а.с.121,128,137,167,175,181).

Крім того, вина засудженого ОСОБА_3 в інкримінованому йому злочині
підтверджується іншими зібраними по справі доказами, зокрема, протоколами
відтворення обстановки та обставин події (а.с.62-77), де ОСОБА_5 та ОСОБА_6
розповіли та показали як скоїли злочин і потім ОСОБА_3 розповіли, що вони побили
ОСОБА_7 і ОСОБА_3 допомагав їм грузити труп в автомобіль, щоб вивезти його та
сховати; очними ставками, де засуджені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 підтвердили свої
показання відносно засудженого ОСОБА_3 (а.с.87-89).

З показань самого ОСОБА_3 в суді 1
інстанції вбачається, що коли ОСОБА_8 йому по телефону запропонував викликати
міліцію, він цього не зробив, хоча на цей час, як він показував, ОСОБА_5 та
ОСОБА_6 спали і погроз від них ще не було. Також, показував, що засуджені
вирішили відвезти тіло і стали затягувати його в кабіну автомобіля і його попросили
допомогти, що він і зробив, а коли стало світати, ті вивезли тіло з території.
Коли зранку, ОСОБА_8 запитав де труп, то він побоявся розповісти. В
послідуючі дні він також не повідомляв, хоча йому ніхто не погрожував, але він
був дуже наляканий (а.с.335 зв.-336).

Всі вищенаведені докази свідчать про активні дії засудженого ОСОБА_3 по
приховуванню скоєного засудженими тяжкого злочину, про його усвідомлення, що
приховує саме злочин і фактичні ознаки
суспільно небезпечного діяння свідчили про
приналежність його до тяжкого. Тому, доводи апелянта про відсутність зі
сторони ОСОБА_3 активних дій по приховуванню злочину - безпідставні. Первинні ж дії ОСОБА_3 по наданню потерпілому медичної допомоги не свідчать про відсутність
в діях засудженого складу злочину, передбаченого ст. 396 ч.1 КК України.

Суд 1 інстанції обґрунтовано визнав
ОСОБА_3 винним та правильно кваліфікував його дії за ст. 396 ч. 1 КК України.

Посилання засудженого в апеляційному суді
на психічний тиск щодо нього слідчим Яковенком В.В. перевірялись судом 1
інстанції і визнані такими, що не відповідають дійсності. Підстав сумніватися у правильності зазначених
висновків суду у колегії суддів не має.

Підстав для скасування вироку колегія суддів не знаходить.

Разом з тим, в порядку ст. 365 КПК
України, колегія суддів вважає необхідним виключити зі вступної частини вироку
судимість відносно ОСОБА_5 за вироком Ніжинського районного суду 25.11.1998
року за ст.ст.81 ч.1, 140ч.2 КК України ( в редакції 1960 року) та судимість
ОСОБА_6 за вироком Київського обласного суду 26.04.1999 року за ст. 81 ч.2 КК
України ( в редакції 1960 року), так як зазначені судимості вже погашені і в
силу ст. 89 КК України ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вважаються не судимими.

Керуючись
ст.ст. 365, 366, 379 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляцію адвоката ОСОБА_4, який діє в
інтересах засудженого ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Вирок Ніжинського міськрайонного суду
Чернігівської області від 18 жовтня 2007 року відносно ОСОБА_3 - залишити без
змін.

Виключити зі вступної частини вироку : судимість ОСОБА_5 за вироком
Ніжинського районного суду 25.11.1998 року за ст.ст.81 ч.1,140ч.2 КК України (
в редакції 1960 року) та судимість ОСОБА_6 за вироком Київського обласного суду
26.04.1999 року за ст. 81 ч.2 КК України ( в редакції 1960 року).

Головуючий :
Судді: