У х в а л а

І М
Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі :

головуючого

Коновалова В.М.,

Суддів

Канигіної Г.В., Кривенди
О.В.,

за участю прокурора

Казнадзея В.В.,

розглянула
в судовому засіданні у м. Києві 6 березня 2008 року кримінальну справу за
касаційним поданням прокурора, який брав участь у розгляді справи судом
апеляційної інстанції, на вирок апеляційного суду Київської області від 14
листопада 2007 року щодо ОСОБА_1

Вироком Броварського міськрайонного суду Київської
області від 5 вересня 2007 року

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина Російської Федерації, уродженця
м. Гагри Абхазької Автономної Республіки Російської Федерації та мешканця м.
Бровари Київської області, раніше судимого, востаннє 7 листопада 2006 року за
ч. 1 ст. 185 КК України на два роки шість місяців позбавлення волі, звільненого
від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з
іспитовим строком тривалістю два роки,

засуджено
за ч. 2 ст. 289 КК України із застосуванням ст. 69 КК України на три роки шість
місяців позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до
призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком від 7
листопада 2006 року та визначено ОСОБА_1 остаточне покарання - три роки вісім
місяців позбавлення волі без конфіскації майна.

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, уродженця та мешканця
с. Кірово Бориспільського району Київської області, раніше не судимого,

засуджено
за ч. 2 ст. 289 КК України із застосуванням ст. 69 КК України на три роки шість
місяців позбавлення волі без конфіскації майна, а на підставі ст. 75 КК України
звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком
тривалістю два роки.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь
потерпілого ОСОБА_3 по 2 500 гривень з кожного на відшкодування моральної
шкоди.

Вироком апеляційного суду Київської області від 14
листопада 2007 року вирок суду першої інстанції в частині призначення ОСОБА_1
покарання скасовано та призначено за ч. 2 ст. 289 КК України - п'ять років
позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до
покарання призначеного за цим вироком частково приєднано невідбуте покарання за
вироком від 7 листопада 2006 року і визначено ОСОБА_1 остаточне покарання -
п'ять років шість місяців позбавлення волі без конфіскації майна.

У решті вирок місцевого суду щодо ОСОБА_1 залишено без
зміни.

ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він 6 березня 2007
року, приблизно о 13-й годині, за попередньою змовою з ОСОБА_2 та
невстановленою слідством особою, переслідуючи автомобіль ВАЗ-21099 НОМЕР_1 під
керуванням потерпілого ОСОБА_3, з метою його незаконного заволодіння, приїхали
на автомобілі ВАЗ-2108 НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 з м. Борисполя Київської
області на автомобільну стоянку ТРЦ
“Термінал”, розташовану за адресою: Київська область, м. Бровари, вул.
Київська, буд. 316.

На території вказаної автостоянки ОСОБА_1, пересвідчившись,
що потерпілий ОСОБА_3 та пасажир, який знаходився в його автомобілі, залишили
його та направилися до магазину, підійшов до дверей автомашини з боку водія, а
ОСОБА_2 та невстановлена слідством особа, перебуваючи в автомобілі ОСОБА_2,
слідкували за ним та за прилеглою територією. ОСОБА_1 за допомогою ножиць, які
він взяв з автомобіля ОСОБА_2, відкрив двері автомобіля потерпілого, проник в
салон та, за допомогою ОСОБА_2 і невстановленої слідством особи, які штовхали
автомобіль потерпілого для того, щоб завести двигун, незаконно заволодів цим
автомобілем і поїхав у с. Кірово Бориспільського району Київської області, де
залишив його у домоволодінні знайомих.

У касаційному поданні
прокурор посилається на призначення засудженому надмірно м'якого покарання,
зокрема, на те, що судом безпідставно не призначено додаткове покарання у виді
конфіскації майна. Просить вирок апеляційного суду щодо ОСОБА_1 скасувати, а
справу - направити на новий судовий
розгляд.

Вирок щодо ОСОБА_2 у касаційному порядку не оскаржено і касаційного подання
не внесено.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду
України, думку прокурора, який підтримав касаційне подання, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи подання,
колегія суддів вважає, що воно не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Висновок
суду про доведеність винності ОСОБА_1 у вчиненні
зазначених у вироку злочинних дій відповідає фактичним обставинам справи,
підтверджується зібраними у справі та перевіреними в судовому засіданні
доказами, є обґрунтованим і не оспорюється
прокурором.

Кваліфікація дій засудженого за ч.2 ст. 289 КК України є правильною, що
також не оспорюється прокурором.

Апеляційний суд дійшов правильного висновку про те, що суд першої інстанції
без достатніх на те підстав застосував ст. 69 КК України і призначив ОСОБА_1
основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.2 ст. 289
КК України.

Належним чином умотивувавши своє
рішення, суд апеляційної інстанції призначив ОСОБА_1 основне покарання у межах
санкції ч.2 ст. 289 КК України.

У санкції ч.2 ст. 289 КК України
конфіскація майна передбачена як факультативне додаткове покарання, а тому
питання про доцільність його призначення вирішується на розсуд суду.

Призначене апеляційним судом ОСОБА_1 покарання відповідає вимогам ст. 65 КК
України, є необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження
нових злочинів, а тому доводи касаційного подання прокурора щодо
невідповідності цього покарання тяжкості
злочину та особі засудженого колегія суддів вважає необґрунтованими.

Виходячи з викладеного, керуючись
ст.ст. 395, 396 КПК України, колегія суддів Судової палати у кримінальних
справах Верховного Суду України, -

у
х в а л и л а:

касаційне
подання прокурора залишити без задоволення, а вирок апеляційного суду Київської
області від 14 листопада 2007 року щодо ОСОБА_1 - без зміни.

Судді:

Коновалов В.М. Канигіна Г.В. Кривенда О.В.