Романівський районний суд Житомирської області
Кримінальне провадження № 290/445/15-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 червня 2015 року Романівський районний суд Житомирської області
у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4
та захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт. Романові кримінальне провадження по обвинуваченню
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця смт. Миропіль Романівського району Житомирської області, не одружений, не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
вироком Романівського районного суду Житомирської області від 25.07.2012 року за ч.3 ст.185 до 4 років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки;
вироком Романівського районного суду Житомирської області від 30.10.2012 року за ч.2 ст.185 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі;
вироком Романівського районного суду Житомирської області від 15.01.2013 року за ч.2 ст.185 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі;
вироком Романівського районного суду Житомирської області від 26.12.2014 року за ч.1 ст.125 КК України до 80 годин громадських робіт
у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч.2 ст.389 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , будучи раніше судимим Романівським районним судом 26.12.2014 року за ч.1 ст.125 КК України до 80 годин громадських робіт, у період з 16.03.2015 року по 22.04.2015 року без поважних причин не вийшов на виконання громадських робіт. Таким чином ОСОБА_6 не вийшов більше двох разів на місяць на виконання громадських робіт, порушив умови та порядок відбування покарання, тим самим ухилився від відбування покарання у виді громадських робіт.
Своїми умисними діями, які виразились в ухиленні від відбування покарання у виді громадських робіт, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення - злочин, передбачений ч.2 ст.389 КК України.
29 квітня 2015 року між старшим прокурором прокуратури Романівського району Житомирської області ОСОБА_3 та обвинуваченим (на момент підписання угоди підозрюваним) ОСОБА_4 укладено угоду про визнання винуватості відповідно до вимог ст.472 КПК України.
Згідно даної угоди старший прокурор прокуратури Романівського району Житомирської області ОСОБА_3 та обвинувачений (на момент підписання угоди підозрюваний) ОСОБА_4 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.2 ст.389 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у зазначеному діянні. Також вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 за ч.2 ст.389 КК України 3 (три) місяці арешту, відповідно до ч.1 ст.71 КК України із врахуванням вимог ст.ст. 72, 73 КК України, шляхом часткового приєднання покарання за попереднім вироком, остаточну міру покарання визначено у виді 3 (трьох) місяців 8 (восьми) днів арешту. В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст.473 КПК України, та наслідки її невиконання, встановленні ст.476 КПК України.
Вирішуючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Відповідно до п.1 ч.3 ст.314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
Відповідно до ч.4 ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Судом встановлено в судовому засіданні, що обвинувачений ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.389 КК України, який згідно ст.12 КК України, є злочином невеликої тяжкості.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє права, визначені ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.
Виходячи із наведеного вище, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між старшим прокурором прокуратури Романівського району Житомирської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.
Керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 29.04.2015 року між старшим прокурором прокуратури Романівського району Житомирської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч.2 ст. 389 КК України, та призначити йому покарання арешт на строк 3 (три) місяці 8 (вісім) днів.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України, до апеляційного суду Житомирської області через Романівський районний суд Житомирської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч.2 ст.473 КПК України.
Копію вироку негайно вручити прокурору, обвинуваченому та захиснику.
Суддя: ОСОБА_1