АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 632/1/15-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11кп/790/782/15 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч. 2 ст. 185 КК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 травня 2015 року, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі - ОСОБА_5

за участю прокурора - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000551, від 05.06.2014 року, відносно ОСОБА_7 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 2 лютого 2015 року, -

в с т а н о в и л а:
Вказаним вироком:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Лозова Харківської області, українець, громадянин України, з середньою освітою, не працюючий, не одружений, зареєстрований та проживаючий в АДРЕСА_1 , раніше судимий: 06.05.1992 року Лозівським міським судом Харківської області за ч.2 ст.140 КК України (1960 року) до 1 року 6 місяців позбавлення волі із застосуванням ст.46-1 КК України (1960 року) з відстрочкою виконання покарання на 2 роки; 24.12.1992 року Роменським міським судом Сумської області за ч.1 ст.229-6 КК України до 1 року виправних робіт, постановою Лозівського міського суду Харківської області від 06.12.1993 року покарання замінено на 11 місяців 16 днів позбавлення волі; 05.10.1995 року Лозівським міським судом Харківської області за ч.2 ст.140 КК України до 2 років позбавлення волі; 27.01.1999 року Лозівським міським судом Харківської області за ч.2 ст.140 КК України до 1 року позбавлення волі; 08.11.2000 року Лозівським міським судом Харківської області за ст.ст. 229-1 ч.2, 229-6 ч.2 КК України до 5 років позбавлення волі; 05.10.2006 року Лозівським міським судом Харківської області за ст.ст.309 ч.2, 311 ч.1 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбуття покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки; 09.01.2009 Залізничним районним судом м.Сімферополя за ч.3 ст.185 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі; 30.08.2011 року Близнюковським районним судом Харківської області за ч.1 ст.384, 71 КК України до 2 років 8 місяців позбавлення волі, 27.05.2013 року звільнений умовно - достроково на 8 місяців 29 днів згідно постанови Балаклійського районного суду Харківської області від 17.05.2013 року; 06.11.2014 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ч. 2 ст. 185, ч.4 ст.70 КК України до 5 років позбавлення волі,

визнаний винним у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, з призначенням покарання у вигляді 3-х років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначеним вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 06.11.2014 року остаточно призначено покарання у вигляді позбавлення волі на 5 років.

Міра запобіжного заходу залишено без змін тримання під вартою.

Термін відбуття покарання обчислений з 25.09.2014 року дати застосування до нього запобіжного заходу.

Відповідно до вироку суду, ОСОБА_7 в ніч на 5 червня 2014 року знаходився в м.Первомайський Харківської області, де у нього виник умисел, спрямований на вчинення таємного викрадення чужого майна, палива з автомобілів, розташованих на не охоронюваних парковках біля будинків на території м.Первомайський Харківської області.

5 червня 2014 року, приблизно опівночі, ОСОБА_7 шляхом злому паливної кришки на автомобілі марки ВАЗ 2106, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , гр. ОСОБА_8 , припаркованого біля будинку №7 на 3 мікрорайоні м.Первомайський Харківської області, отримав доступ до паливного бака автомобіля, звідки, використовуючи резиновий шланг, викрав 10 літрів бензину марки А 92, вартістю, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №1914 від 13 червня 2014 року, 149 гривень 10 коп.

Продовжуючи скоєння злочинів, опівночі 5 червня 2014 року ОСОБА_7 , діючи з корисливою метою, шляхом злому паливної кришки на автомобілі марки ВАЗ 2106 гр. ОСОБА_9 , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , припаркованому біля будинку №7 на 3 мікрорайоні м.Первомайський Харківської області, отримав доступ до паливного бака автомобіля, звідки, з використанням резинового шланга, викрав 10 літрів бензину марки А 95, вартістю, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №1913 від 13 червня 2014 року, 151 гривень 20 коп.

Тоді ж, 5 червня 2014 року опівночі, ОСОБА_7 , з корисливою метою, шляхом злому паливної кришки на автомобілі марки ВАЗ 2106, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , належного гр. ОСОБА_10 , припаркованому біля будинку №24 на 3 мікрорайоні м.Первомайський Харківської області, отримав доступ до паливного бака автомобіля, звідки викрав 10 літрів бензину марки А 92, вартістю, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №1910 від 13 червня 2014 року, 149 гривень 10 коп.

5 червня 2014 року, опівночі, ОСОБА_7 , з корисливою метою, шляхом злому паливної кришки на автомобілі марки ВАЗ 21011, державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , належного ОСОБА_11 , припаркованому біля будинку №24 на 3 мікрорайоні м.Первомайський Харківської області, з паливного бака автомобіля аналогічним чином викрав 18 літрів бензину марки А 92, вартістю, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №1912 від 13 червня 2014 року, 268 гривень 38 коп.

В поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить про зміну вироку в частині призначення покарання шляхом його пом`якшення, застосувавши вимоги ст.ст. 69, 69-1 КК України. В обгрунтування доводів вказує на призначення йому покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості скоєного злочину та його особі. Вважає, що суд не врахував усі пом`якшуючі покарання обставини: щире каяття, допомога на досудовому слідстві в розкритті злочину, позитивні характеристики з місця проживання, наявність у нього тяжкого інфекційного захворювання, перебування на утриманні батьків: матері -1955 року народження та батька - 1949 року народження, наявність на утриманні малолітньої дитини 2014 року народження.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого, який підтримував викладені в апеляційній скарзі доводи, заперечення прокурора, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 , судом першої інстанції, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, докази щодо фактичних обставин справи не досліджувалися, а сам обвинувачений повністю визнав вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.

Технічний звукозапис судового засідання свідчить про те, що головуючий ретельно роз`яснив участникам судового процесу положення ч.3 ст.349 КПК України. Роз`яснивши порядок та наслідки розгляду кримінального провадження за ч.3 ст.349 КПК України, впевнився у добровільності такої позиції: при дослідженні доказів, обмежитись допитом обвинуваченого та вивченням даних, що характеризують його особу.

Потерпілі ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 просили суд про розгляд кримінального провадження у їх відсутність. /а.с.17,22-24/.

При таких обставинах, суд вимог ч.3 ст.349 КПК України не порушив, з достатньою повнотою, в межах визначенного обсягу, дослідив обставини вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, обгрунтовано прийшов до висновку про його винністть за ч.2 ст.185 КК України.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування у будь-якому разі судового рішення не встановлено.

Перевіряючи вирок в частині правильності призначення покарання ОСОБА_7 колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обгрунтовано, з дотриманням вимог ст.65 КК України, обрав йому покарання за ч.2 ст.185 КК України в вигляді трьох років позбавлення волі, і на підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначеним вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 06.11.2014 року, за яким він засуджений за ч.2 ст.185 КК України, з застосуванням ч.4 ст.70 КК України, до п`яти років позбавлення волі, остаточно призначив йому п`ять років позбавлення волі. /копія вироку від 06.11.2014 року на а.с.50-52/.

При призначенні покарання суд в достатній мірі врахував дані про особу обвинуваченного ОСОБА_7 , який до засудження ніде не працював, раніше неодноразово засуджувався, в тому числі і за вчинення тяжких злочинів, судимості не зняті та не погашені, задовільно характеризується. На обліку у наркологічному диспансері та в лікаря психіатра не перебуває, перебуває на обліку в областному протитуберкульозному диспансері /а.с.41/. Врахована тяжкість вчиненого правопорушення, при цьому пом`якшуючою покарання обставиною враховано щире каяття. До обтяжуючих суд обгрунтовано відніс рецидив злочинів.

Таким чином, судом враховані обставини, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі. Даних про наявність у нього на утриманні неповнолітньої дитини та батьків суду апеляційної інстанції не надано.

З врахуванням викладених вище обставин, що впливають на покарання, конкретних обставин справи, характеру суспільно-небезпечного діяння, його тяжкості, керуючись вимогами ст.65 КК України, відповідно до яких особі, що вчинила злочин, призначене покарання повино бути необхідним і достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обгрунтовано призначив ОСОБА_7 остаточне покарання в максимальних межах санкції ч.2 ст.185 КК України. До такого ж покарання він засуджувався за вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 06.11.2014 року. При таких обставинах, підстав для пом`якшення покарання ОСОБА_7 , задоволення його апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 2 лютого 2015 року стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованного суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

______________ _______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_12 ОСОБА_4