Ухвала іменем україни 13 листопада 2014
року
м. КиївКолегія суддів Судової палати
у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Головуючого Лагнюка М. М.,

суддів: Літвінова Є. В.,
Кравченка С. І.,

з участю прокурора Басюка С. В.,

засудженого ОСОБА_1

розглянула в судовому засіданні
кримінальну справу за касаційними
скаргами засудженого ОСОБА_1 та
захисника

ОСОБА_2 в інтересах засудженого ОСОБА_1
на вирок Фрунзенського районного суду
м. Харкова від 30 травня 2013 року та
ухвалу Апеляційного суду Харківської
області від 17 грудня 2013 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком Фрунзенського районного суду
м. Харкова від 30 травня 2013 року

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
громадянина України, в силу ст. 89 КК
України, такого, що не має судимості,

засуджено за ч. 2 ст. 187 КК України до
покарання у виді позбавлення волі на
строк 7 (сім) років з конфіскацією
всього належного йому майна,

ОСОБА_3,

ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України,
раніше не судимого,

засуджено за ч. 2 ст. 187 КК України до
покарання у виді позбавлення волі на
строк 7 (сім) років 6 (шість) місяців з
конфіскацією всього належного йому
майна.

Вироком вирішено питання про стягнення
судових витрат, моральної шкоди та про
речові докази.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської
області від 17 грудня 2013 року вирок суду
першої інстанції в частині вирішення
цивільного позову скасований, а справа
направлена на новий судовий розгляд в
порядку цивільного судочинства. В
іншій частині вирок залишений без
зміни.

Судові рішення стосовно ОСОБА_3 в
касаційному порядку не оскаржуються.

За вироком суду, 11 листопада 2007 року,
близько 23 год. 15 хв., біля будинку № 6/2 по
вул. Харківських дивізій в м. Харкові,

ОСОБА_1 і ОСОБА_3, перебуваючи в стані
алкогольного сп'яніння, за попередньою
змовою між собою, з метою заволодіння
чужим майном, із застосуванням
насильства, яке є небезпечним для життя
і здоров'я потерпілого ОСОБА_4, вчинили
розбійний напад на нього. При цьому
ОСОБА_3 наніс ОСОБА_4 два удари кулаком у
голову, спричинивши потерпілому легкі
тілесні ушкодження, які потягли за
собою короткочасний розлад здоров'я.
Від отриманих ударів потерпілий впав
на землю, після чого ОСОБА_3 та

ОСОБА_1, подавивши таким чином його волю
до надання опору, продовжуючи
реалізовувати свій злочинний умисел
заволоділи майном останнього на
загальну суму 238 грн. Після цього,
засуджені з місця скоєння злочину
зникли.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_2
просить вирок місцевого суду та ухвалу
апеляційного суду стосовно ОСОБА_1 -
змінити. Перекваліфікувати дії
засудженого з ч. 2 ст. 187 КК України на ст.
185 КК України та пом'якшити призначене
покарання із застосуванням ст. ст. 75, 69-1
КК України.

В обґрунтування скарги зазначає, що
зібрані у справі докази спростовують
доводи обвинувачення відносно
наявності в засуджених ОСОБА_1 та
ОСОБА_3 попередньої змови щодо нападу
на потерпілого з метою заволодіння
його майном. Крім того, в матеріалах
справи відсутній рентгенівський
знімок, який підтверджує наявність у
потерпілого тілесних пошкоджень.

Також вказує, що вирок є неправомірним
і явно несправедливим у зв'язку з
невідповідністю призначеного
покарання ступеню тяжкості вчиненого
злочину та особі засудженого внаслідок
суворості. Так, судом при призначенні
покарання не було враховано особу
засудженого

ОСОБА_1 Ю, який позитивно
характеризується за місцем проживання
та роботи, раніше не судимий, а також
обставини, що пом'якшують покарання -
активне сприяння розкриттю злочину,
добровільне відшкодування збитків
потерпілому.

Також зазначає, що матеріалами справи
не доведено скоєння ОСОБА_1 злочину в
стані алкогольного сп'яніння.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_1
просить вирок місцевого суду та ухвалу
апеляційного суду скасувати, а справу
направити на новий судовий розгляд.

Обґрунтовуючи скаргу засуджений
зазначає, що попередньої змови на
таємне викрадення майна потерпілого
між ним та

ОСОБА_3 не було, тому його дії невірно
кваліфіковані за ч. 2 ст. 187 КК України.
Крім того, в матеріалах кримінальної
справи відсутня медична документація,
а саме, рентген-знімок, на підставі
якого зроблений висновок експерта про
тяжкість спричинених потерпілому
ушкоджень.

Крім того зазначає, що судами при
винесенні рішень не було враховано ряд
пом'якшуючих по справі обставин, а саме,
те, що він має постійне місце
проживання, позитивно
характеризується, добровільно
відшкодував збитки потерпілому, раніше
не судимий, має на утриманні матір,
двох неповнолітніх сестер та брата.

Також, засуджений вказує на істотні
порушення кримінально-процесуального
закону, що потягло за собою порушення
його права на захист, оскільки не
надано було можливості в повному
обсязі ознайомитися з матеріалами
кримінальної справи, хоча до суду з
відповідними клопотаннями він
звертався.

Заслухавши доповідь судді,
засудженого, який підтримав касаційні
скарги, просив вирок місцевого суду та
ухвалу апеляційного суду скасувати, а
справу направити на новий судовий
розгляд; прокурора, який заперечував
проти задоволення касаційних скарг,
просив вирок місцевого суду та ухвалу
апеляційного суду залишити без зміни,
перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи касаційних скарг,
колегія суддів вважає, що касаційні
скарги не підлягають задоволенню
виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 398 КПК України 1960 року
в суді касаційної інстанції підставами
для скасування або зміни вироку,
ухвали, постанови є істотне порушення
кримінально-процесуального закону,
неправильне застосування
кримінального закону, невідповідність
призначеного покарання тяжкості
злочину та особі засудженого.

Вирішення питань, зазначених у
касаційній скарзі захисника ОСОБА_2 та
засудженого ОСОБА_1 щодо
невідповідності висновків, які
викладені у постановлених по справі
судових рішеннях, фактичним обставинам
справи, а також здійснення оцінки
доказів у кримінальній справі до
повноважень касаційного суду, у
відповідності до вищевказаних вимог,
не віднесено.

Згідно з положеннями ст. 367 КПК України
1960 року перегляд справ з підстав
однобічності або неповноти дізнання,
досудового чи судового слідства,
невідповідності висновків суду
фактичним обставинам справи віднесено
до компетенції апеляційного суду.

Разом з тим, перевіркою матеріалів
справи встановлено, що висновки суду
про доведеність винуватості ОСОБА_1 у
вчиненні зазначеного у вироку злочину,
підтверджується сукупністю достатніх
та допустимих доказів, досліджених
судом з достатньою повнотою, їм дана
об'єктивна оцінка, зокрема:

- показанням потерпілого ОСОБА_4, з яких
убачається, що 11.11.2007 року близько 23 год.
15 хв. засуджені здійснили на нього
напад, завдали тілесних ушкоджень та
пограбували;

- показанням свідка ОСОБА_5, з яких
убачається, що він купив у свого
знайомого на ім'я ОСОБА_4 мобільний
телефон «Нокіа 1100», який був впізнаний
потерпілим, як викрадений у нього
ОСОБА_1 та ОСОБА_3;

- протоколу пред'явлення особи для
впізнання, згідно якого потерпілий
ОСОБА_4 впізнав ОСОБА_1 та ОСОБА_3, як
чоловіків, які його побили та
пограбували;

- протоколу очної ставки між ОСОБА_3 і
ОСОБА_1, відповідно до якого ОСОБА_1
підтвердив обставини нападу на
потерпілого і заволодіння його майном,
а ОСОБА_3 підтвердив показання ОСОБА_1;

- протоколу відтворення обстановки і
обставин події, згідно якого, ОСОБА_1
показав місце і розповів про обставини
скоєного ним з ОСОБА_3 злочину відносно
потерпілого;

- висновку судово-медичної експертизи
№ 120-С та додаткової судово-медичної
експертизи № 529-С, з яких убачається, що
потерпілому ОСОБА_4 були заподіяні
легкі тілесні пошкодження.

У зв'язку з цим, колегія суддів вважає,
що судом першої інстанції обґрунтовано
були покладені вказані докази в основу
обвинувального вироку і за
встановлених судом фактичних обставин
дії ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 187 КК України
кваліфіковані правильно.

Не погоджуючись з вироком суду,
засудженим ОСОБА_1 та захисником ОСОБА_2
подавались апеляції, в яких наводились
доводи, у тому числі аналогічні доводам
їх касаційних скарг, зокрема і про
неправильну кваліфікацію дій
засудженого ОСОБА_1

Апеляційний суд в межах повноважень та
в порядку визначеному ст. 365 КПК
України 1960 року розглянув у повному
обсязі доводи апеляцій щодо
невідповідності висновків суду
фактичним обставинам справи та
неправильного застосування вимог
кримінального закону. Визнав ці
доводи, з наведенням в ухвалі
відповідних мотивів, безпідставними і
обґрунтовано дійшов висновку про
залишення вироку відносно засудження
ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 187 КК України без зміни.

Висновки апеляційного суду належним
чином мотивовані. Вважати ці висновки
необґрунтованими чи сумнівним підстав
немає.

Ухвала апеляційного суду відповідає
вимогам ст. 377 КПК України 1960 року.

Призначене засудженому ОСОБА_1
покарання, відповідно до вимог ст. 65 КК
України, є необхідним і достатнім для
його виправлення та попередження нових
злочинів.

Безпідставними є твердження у скарзі
засудженого про порушення права на
захист через не ознайомлення з
матеріалами справи.

Як убачається з матеріалів справи,
засудженому 17.06., 20.06., 01.07., 09.07., 29.07., 31.07.,
19.09., 23.09., 09.10., 16.10.2013 року надавались
матеріали справи для ознайомлення за
його клопотаннями. В подальшому був
установлений графік ознайомлення і
засуджений

ОСОБА_1 доставлявся в суд 28.10., 29.10., 31.10.
та 05.11.2013 року. У зв'язку з затягуванням
часу наданого на ознайомлення, на
підставі постанови головуючого судді,
ознайомлення було припинено. Також
ОСОБА_1 05.08.2013 року та 09.10.2013 року було
направлено копії всіх протоколів
судового засідання.

Крім того, після розгляду справи
апеляційним судом засуджений також
подавав клопотання про ознайомлення з
матеріалами справи, які були
задоволені і йому було надано право на
ознайомлення зі справою.

Виходячи з вищевикладеного, право
засудженого ОСОБА_1 на захист не
порушено.

Твердження захисника засудженого, що
суд першої інстанції безпідставно
послався на таку обтяжуючу обставину,
як вчинення злочину в стані
алкогольного сп'яніння є
необґрунтованими і спростовуються
матеріалами кримінальної справи. Так,
факт вчинення ОСОБА_1 злочину в стані
алкогольного сп'яніння
підтверджується його ж показаннями,
даними як на досудовому слідстві так і
в судових засіданнях, з яких
убачається, що він разом з ОСОБА_3 в день
нападу на потерпілого вживали
алкогольні напої.

Істотних порушень
кримінально-процесуального закону або
неправильного застосування
кримінального закону при розгляді
справи судами першої та апеляційної
інстанцій, судом касаційної інстанції
не встановлено.

На підставі наведеного, керуючись ст.
ст. 394 - 396 КПК України 1960 року, пунктами
11, 15 розділу ХІ «Перехідні положення»
КПК, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Касаційні скарги засудженого ОСОБА_1 та
захисника ОСОБА_2 в інтересах
засудженого залишити без задоволення.

Вирок Фрунзенського
районного суду м. Харкова від 30 травня
2013 року та ухвалу Апеляційного суду
Харківської області від

17 грудня 2013 року залишити без зміни.

Судді:

Лагнюк М. М.
Літвінов Є. В.
Кравченко С. І.