Справа №1-64/2007
ВИРОК

Іменем України

04 липня 2007 року с Мазурівка

Чернівецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого, судді Стадника І.М., при секретарі Яворській
М.М., з участю прокурора Путрі О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні
в залі суду кримінальну справу про обвинувачен­ня

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1народження, яка народилася в
АДРЕСА_1, непрацюючої, з вищою освітою, раніше судима: вироком Черні­вецького
районного суду від 14 червня 2007 року за ч. 2 ст. 191 КК України до покарання
у виді обмеження волі строком на 3 роки з позбавленням пра­ва обіймати посади в
державних органах строком на 1 рік, на підставі п. „в" ст. 1 Закону
України „Про амністію" звільнена від основного покарання, у вчиненні
злочину, що передбачений ч. 2 ст. 364 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 працюючи державним виконавцем районного відділу
державної виконавчої слу­жби Чернівецького районного управління юстиції, будучи
державним службовцем 15 рангу 7 категорії та службовою особою, що здійснює
необхідні заходи для повного та своєчасного виконання рішень судів та інших
органів і посадових осіб, накладає арешт на майно боржників та передає його на
реалі­зацію в разі невиконання рішень в добровільному порядку, вчинила
зловживання службовим стано­вищем за наступних обставин.

В грудні 2004
року ОСОБА_1 виконуючи доручення начальника відділу державної виконав­чої
служби по проведенню необхідних виконавчих дій у виконавчому провадженні
порушила вимоги ч. 4 ст. 57 Закону України „Про виконавче провадження" не
роз'яснивши право сторін на оскарження оцінки майна до суду протягом 10 днів.

Після цього, ОСОБА_1, зловживаючи
своїм службовим становищем в інтересах третіх осіб, розуміючи, що встановлена
автотоварознавчими дослідженнями вартість чотирьох тракторів Т-150 є лише
орієнтовною та стартовою для аукціону, знаючи що балансова та залишкова
вартість тракторів значно перевищує вартість, вказану в автотоварознавчих
дослідженнях, а іншого майна, яке перебува­ло в заставі в стягувача - Ощадного
банку України та на яке можна звернути стягнення, у боржника немає, в порушення
ч. 1 ст. 61 Закону України „Про виконавче провадження" та Порядку
реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції
України №42/5 від 15.07.1999 року, без дотримання процедури реалізації
вказаного майна, організувала реалізацію фізичній особі - ОСОБА_2 чотирьох
одиниць тракторної техніки - тракторів Т-150, що належали СТОВ „Хлібороб",
с Бабчинці
Чернецького та на які було звернено стягнення по виконавчому провадженню.

Крім цього, ОСОБА_1,
діючи в інтересах третіх осіб, безпосередньо прийняла участь у вка­заній
реалізації, використана проявлену начальником відділу виконавчої служби
службову недбалість та вчинили дії, що дозволили покупцеві тракторів зняти їх з
обліку в інспекції Держтехнагляду в Чер­нівецькому районі.

Зокрема, ОСОБА_1
власноручно оформила довідку №2870 від 16.12.2004 року про те, що державна
виконавча служба не заперечує проти зняття з обліку чотирьох тракторів Т-150,
дала її на підпис керівникові, а після цього передала начальнику інспекції
Держтехнагляду сказавши, що тракто­ри необхідно зняти з обліку для їх
подальшого відчуження.

Оскільки дійсна
ринкова вартість чотирьох тракторів Т-150 згідно з висновком
автотоварозна-вчого дослідження №15/16/17/18 від 21 січня 2005 року складає
53990 грн. 22 коп., а фактично їх продано за 33435 грн., діями ОСОБА_1
стягувачу заподіяно матеріальні збитки на суму 20555 грн. 22 коп.

2

Підсудна ОСОБА_1
свою вину у вчиненні злочину, що передбачений ч. 2 ст. 364 КК Украї­ни визнала
повністю і суду показала, що працювала державним виконавцем Відділу державної
вико­навчої служби Чернівецького районного управління юстиції Вінницької
області. Одного дня началь­ник відділу Гоцуляк М.І. доручив їй взяти участь в
проведенні виконавчої дії - оцінці майна боржника - СТОВ „Хлібороб", с Бабчинці. Крім
неї були присутні експерт, представник боржника і стягувача. Було проведено
оцінку, проте вона не роз'яснила стягувачу та боржнику їх право оскаржити цю
оцін­ку до суду.

Оскільки на чотири трактори Т-150 було
накладено арешт, після одержання довідок автотова-рознавчого дослідження вона
згідно з вимогами закону та підзаконних нормативних актів мала зверну­тися до
підприємства „Укрспецюст" з тим, що останнє організувало та провело
конкурс з реалізації зазначеного майна. При цьому ціна тракторів, що зазначена
у висновку автотоварознавчого дослі­дження, з урахуванням виконавчого збору і
витрат на реалізацію складають стартову ціну для продажу майна на конкурсі.

Лише в разі,
якщо б майно не було реалізовано на конкурсі, державний виконавець має право
його уцінити і повторно виставити на продаж на конкурсі.

В разі ж, якби в
результаті конкурсу, майно було продане, вона мала б право видати довідку про
те, що трактори можуть бути зняті з обліку в інспекції держтехнагляду для їх
відчуження, передачі но­вому власнику та реєстрації за ним.

Натомість вона
без дотримання передбаченої законом процедури, бажаючи допомогти борж­нику і
особі, що виявила бажання придбати трактори, а також бажаючи покращити свої та
відділу ДВС показники в роботі за рахунок надходжень від виконання, виписала
довідку, згідно з якою ДВС не за­перечувала проти зняття тракторів з обліку,
дала її на підпис начальнику, а потім передала в інспекцію Держтехнагляду.

При цьому їй
було відомо і згодом вона склала відповідного акта про те, що іншого заставного
майна, а значить і майна для виконання рішення на користь стягувача - Ощадного
банку України, в СТОВ „Хлібороб" немає.

Кошти від
реалізації техніки через рахунок державної виконавчої служби та після утримання
сум виконавчого збору, передані стягувачу.

Крім ретельно
перевіреного в судовому засіданні повного визнання вини самою підсудною, її
вина у скоєнні зловживання службовим становищем, що спричинило тяжкі наслідки,
підтверджується матеріалами справи:

функціональними
обов'язками державного виконавця відділу державної виконавчої служби Че­рнівецького
РУЮ ОСОБА_1 (а.с. 250);

копіями актів
автотоварознавчого дослідження №160-164 від 8 грудня 2004 року, де вказано за­нижену
вартість тракторів Т-150 (а.с. 216-223) - 33435 грн.;

висновком
№15/16/17/18 автотоварознавчого дослідження чотирьох тракторів Т-150 СТОВ
„Хлібороб", с Бабчинці,
проведеного експертами Вінницького відділення Київського науково-дослідного
інституту судових експертиз, де встановлено дійсну ринкову вартість зазначених
тракторів (а.с. 87-97) - 53990 грн. 22 коп.

Суд відкидає
дані першого автотоварознавчого дослідження і приймає як дійсну ринкову вар­тість
зазначену в другому дослідженні враховуючи те, що за даними бухгалтерського
обліку залишкова вартість тракторів складає 61329 грн. (а.с. 172), а в договорі
застави між Ощадним банком України та СТОВ „Хлібороб" сторони визначили їх
заставну ціну як 103090 грн. (а.с. 189). Така ж їх ціна зазначе­на в акті опису
й арешту майна.

виконавчим
написом нотаріуса про звернення стягнення на майно СТОВ „Хлібороб", в тому
числі чотири трактори Т-150 (а.с. 194);

актом опису й
арешту майна від 27.02.2003 року, згідно з яким описано і накладено арешт на
чотири трактори Т-150 (а.с 200-201);

довідкою, від
16.12.2004 року, що оформлена ОСОБА_1 та підписана ОСОБА_3 про те, що відділу
ДВС не заперечує проти зняття з обліку тракторів (а.с. 176);

актом державного
виконавця ОСОБА_1 від 15.03.2005 року про відсутність в СТОВ „Хлібо­роб"
іншого заставного майна та її ж постановою від 23.03.2005 року про зупинення
виконавчого про­вадження у зв'язку з цим (а.с. 230-231).

Оскільки
фактичні обставини справи ніким не оспорюються, а підсудна правильно розуміє
зміст цих обставин, сумнівів у добровільності та істинності її позицій немає,
то суд відповідно до ст. 299 КПК України за відсутності заперечень з боку
учасників судового розгляду визнав недоцільним допит свідків, включених до
списку, що додається до обвинувального висновку, а обмежився допитом

3

підсудної і дослідженням письмових доказів у справі.

Таким чином,
зібраними й дослідженими в судовому засіданні доказами встановлено, що ОСОБА_1
умисно, в інтересах третіх осіб, використала своє службове становище всупереч
інтересам служби, що спричинило тяжкі наслідки - збитки стягувачу через
неможливість виконання на суму 20555 грн. 92 коп.

Призначаючи
покарання підсудній ОСОБА_1 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого зло­чину,
особу винної - за місцем роботи характеризувалася негативно, перебуває в стані
вагітності.

Обставиною, що пом'якшує покарання є її щире каяття.

По справі не встановлено обставин, які б обтяжували
покарання ОСОБА_1.

Враховуючи
вищевикладене, суд приходить до висновку, що необхідним і достатнім для її ви­правлення
та недопущення вчинення нових злочинів буде покарання у виді позбавлення волі з
позба­вленням права обіймати певні посади.

Оскільки згідно
з вироком Чернівецького районного суду від 14 червня 2007 року ОСОБА_1
звільнено від основного, але не від додаткового покарання, а злочини вчинені
нею до постановления попереднього
вироку, додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади на
підста­ві ч. 4 ст. 70 КК України має бути враховане при призначенні остаточного
покарання.

Оскільки ОСОБА_1
перебуває у стані вагітності, що підтверджено відповідною довідкою, суд
приходить до висновку про можливість її звільнення від основного покарання на
підставі ст. 79 КК України з встановленням іспитового строку.

Долю речових доказів по справі слід вирішити відповідно
до ст. 81 КПК України.

Керуючись ст. 323, 324 КПК Украши, суд, -

ПРИСУДИВ:

Визнати винною
ОСОБА_1у вчиненні злочину, що передбачений ч. 2 ст. 364 КК України, призначивши
покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п'ять) років з позбав­ленням
права обіймати посади в державних органах строком на 2 (два) роки.

З урахуванням
вироку Чернівецького районного суду від 14 червня 2007 року на підставі ч. 4
ст. 70 КК України шляхом повного складання додаткових покарань остаточне
покарання ОСОБА_1 призначити у виді позбавлення волі строком на 5 (п'ять) років
з позбавленням права обіймати посади в державних органах строком на 3 (три)
роки.

На підставі ст.
79 КК України ОСОБА_1 від відбування основного покарання звільнити з
випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки та з покладенням відповідно до
ст. 76 КК України обов'язку не виїжджати за межі України без дозволу органу
кримінально-виконавчої системи та повід­омляти зазначені органи про зміну місця
проживання чи роботи.

Запобіжний захід
щодо підсудної до набрання вироком законної сили залишити попередній -підписку
про невиїзд.

Речові докази по справі - чотири трактори Т-150 - залишити в СТОВ
„Хлібороб", в якому во­на знаходяться на зберіганні.

На вирок суду
може бути подана апеляція до Апеляційного суду Вінницької області протягом
п'ятнадцяти діб з моменту його проголошення в суді.