Провадження № 11-кп/792/237/15
Категорія: ч. 2 ст. 286 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 липня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справах апеляційного суду Хмельницького області в складі :

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретарів

судового засідання ОСОБА_5 ,
ОСОБА_6 ,
прокурора ОСОБА_7 ,
потерпілої ОСОБА_8 ,
представника

потерпілої ОСОБА_9 ,
захисника ОСОБА_10 ,
обвинуваченого ОСОБА_11
розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001968, за апеляційними скаргами прокурора, потерпілої ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_10 та обвинуваченого ОСОБА_11 на вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 січня 2015 року,-

В с т а н о в и л а:

Вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 січня 2015 року

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Іванківці Старосинявського району Хмельницької області, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, пенсіонера, проживає в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання в виді чотирьох років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_11 від відбування покарання звільнено з випробуванням, встановлено іспитовий строк два роки.

Речовий доказ: - „HYUNDAI H 200, реєстраційний номер НОМЕР_1 , залишено ОСОБА_11 за належністю.

Цивільний позов задоволено частково.

Постановлено стягнути з ПрАТ „Страхова Група „ТАС на користь ОСОБА_8 6823 грн. 47 коп. матеріальної шкоди та 341 грн. 17 коп. моральної шкоди, а всього 7164 грн. 64 коп.

Постановлено стягнути з ОСОБА_11 на користь ОСОБА_8 29658 грн. 83 коп. моральної шкоди.

В решті позову відмовлено.

Постановлено стягнути з ОСОБА_11 на користь держави 353 грн. 81 коп. процесуальних витрат.

ОСОБА_11 визнано винним в тому, що він 29 квітня 2014 року, близько 16 год. 20 хв., керуючи автомобілем „HYUNDAI H 200, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в м. Хмельницькому, на регульованому перехресті вул. Вайсера вул. Кам`янецька, в порушення п. 16.2 Правил дорожнього руху, повертаючи ліворуч, не дав дорогу пішоходу ОСОБА_8 , яка переходила проїзну частину, на яку останній повертав, справа наліво відносно руху авто, допустивши на неї наїзд, внаслідок чого пішохід отримала тяжкі тілесні ушкодження, що небезпечні для життя в момент заподіяння.

Допущені водієм ОСОБА_11 порушення правил безпеки дорожнього руху знаходяться в прямому причинному зв`язку з наслідками, що стались.

В своїй апеляційній скарзі, як видно з її змісту, потерпіла ОСОБА_8 , просить вирок суду скасувати в зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та м`якістю призначеного покарання, просить ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_11 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і призначити йому покарання без застосування ст. 75 КК України, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на три роки, стягнути на її користь із ОСОБА_11 моральну шкоду у розмірі 69658 грн. 83 коп. Просить виключити з вироку суду посилання на активне сприяння розкриттю злочину, як на обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_11 . В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказувала, що суд першої інстанції призначив обвинуваченому надто м`яке покарання, не врахував всіх обставин провадження, безпідставно визнав обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_11 , його активне сприяння розкриттю злочину, чого не було встановлено в суді першої інстанції, позаяк обвинувачений не визнавав своєї вини, перекладаючи свою вину на потерпілу. Вважає, що суд першої інстанції невірно розцінив її позицію в суді першої інстанції щодо міри покарання обвинуваченому та необґрунтовано не призначив обвинуваченому додаткового покарання, розмір визначеної судом моральної шкоди є замалим.

В своїй апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеності вини обвинуваченого та правильності кваліфікації його дій, просить вирок суду в частині призначеного покарання скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що у свою чергу потягло невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_11 покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді чотирьох років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на три роки, цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 задовольнити в повному обсязі. В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказував на те, що суд першої інстанції, звільняючи ОСОБА_11 від відбування покарання з випробуванням, не в повній мірі врахував всі обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, особу винного та дійшов помилкового висновку про можливість виправлення останнього без реального відбування покарання та непризначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, безпідставно визнав пом`якшуючою покарання обставиною - часткове відшкодування потерпілій моральної шкоди, невірно оцінив позицію потерпілої щодо призначення обвинуваченому покарання.

В своїй апеляційній скарзі захисник ОСОБА_10 та обвинувачений ОСОБА_11 просять вирок суду скасувати у зв`язку з неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, та закрити провадження в зв`язку з недоведеністю наявності в його діянні складу правопорушення. В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянти вказували, що під час судового розгляду судом були отримані інші дані, ніж ті, що були встановлені органом досудового розслідування, однак суд першої інстанції не дав цьому оцінки, не врахував показань обвинуваченого та свідків, які вказували, що потерпіла перебігала дорогу на заборонений сигнал світлофора та вдарилась в автомобіль обвинуваченого, а суд в вироку взагалі не усунув протиріч в показаннях, не вказав, чому не приймає до уваги показань свідків та не спростував їх. Вважає, що суд не дав оцінки тим обставинам, що дані схеми пригоди не відповідали фактичним обставинам, що було підтверджено в суді свідками, а у вихідних даних були зазначені неправильні вихідні дані, однак судом було безпідставно відхилено клопотання захисту щодо слідчого експерименту та призначення судової-автотехнічної експертизи.

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду не подавали.

В своїх запереченнях на апеляційні скарги прокурора та потерпілої ОСОБА_8 захисник ОСОБА_10 заперечує проти доводів апеляційних скарг прокурора та потерпілої, які вважає безпідставними.

В своїх запереченнях представник цивільного відповідача - АТ „СГ „ТАС зазначає, що судом першої інстанції повно та всебічно досліджено матеріали справи, правильно встановлено обставини справи та дотримано всіх норм матеріального та процесуального права, в зв`язку з чим проти вироку суду в частині, що стосується цивільного відповідача, заперечень не має.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого та його захисника в підтримання доводів апеляційної скарги, які заперечували проти апеляційних скарг прокурора та потерпілої; потерпілу та її представника, прокурора в підтримання поданих ними апеляційних скарг, які заперечували проти апеляційної скарги обвинуваченого та його захисника; представника цивільного відповідача - АТ «СГ «ТАС», який погоджувався з рішенням суду в частині розв`язання цивільного позову, що стосується цивільного відповідача, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги прокурора, потерпілої ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_10 та обвинуваченого ОСОБА_11 підлягають частковому задоволенню, а вирок суду в порядку ч. 2 ст. 404 КПК України слід скасувати з призначенням нового розгляду справи зі стадії підготовчого провадження, - з наступних підстав.

Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є, зокрема, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, та згідно ст. 7 КПК України передбачено, що зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема, відноситься законність, що в силу ч. 2 ст. 9 КПК України передбачає обов`язок прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити, як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Імперативним приписом підпункту «а» пункту 3 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.

В силу виписаних у п. 5 ч. 2 ст. 291, п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України вимог, обвинувальний акт та вирок суду, серед іншого, мають містити відповідно: виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Зазначені обставини, відповідно до положень ст. 91 КПК України, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а вирок суду, в розумінні ч. 1 ст. 369 КПК України, є судовим рішенням, в якому суд вирішує обвинувачення по суті.

Однак в даному провадженні такі вимоги закону не дотримані.

Відповідно до ч. 1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Як видно з обвинувального акту ( а.м.к.п. 2-4) останній не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, позаяк в даному обвинувальному акті міститься лише виклад обставин, які прокурор вважав встановленими, та правова кваліфікація. Колегія суддів вважає необхідним звернути увагу, що в даному обвинувальному акті взагалі відсутнє формулювання обвинувачення, що в силу п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України є обов`язковим, слід зауважити, що обвинуваченням в розумінні п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України законодавець визначає твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

При цьому слід зазначити, що виклад фактичних обставин не може одночасно вважатись й формулюванням обвинувачення.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що прокурором обвинуваченому не було висунуто у відповідності до вимог кримінального процесуального закону обвинувачення у вчиненні ним кримінального правопорушення, на що суд першої інстанції уваги не звернув, та ухвалив щодо нього обвинувальний вирок, що є неприпустимим. При цьому апеляційний суд згідно з вимогами ч. 4 ст. 404 КПК України не має права розглядати обвинувачення, що не було висунуте в суді першої інстанції в передбаченому законом порядку.

За таких обставин, перевіряючи доводи апеляційної скарги прокурора, потерпілої, а також обвинуваченого, зокрема його тверджень про порушення органом досудового розслідування та судом його права на захист, істотні порушення кримінального процесуального законодавства, зважаючи на встановлені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону в даному кримінальному провадженні, вирок суду першої інстанції щодо обвинуваченого підлягає скасуванню на підставі ч. 1 ст. 412 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право:

1)залишити вирок або ухвалу без зміни;

2)змінити вирок або ухвалу;

3)скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок;

4)скасувати ухвалу повністю чи частково та ухвалити нову ухвалу;

5)скасувати вирок або ухвалу і закрити кримінальне провадження;

6)скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Натомість, цією та іншими нормами чинного кримінального процесуального закону не виписано, як повинен діяти апеляційний суд у випадку, коли обвинувальний акт разом із вироком суду першої інстанції не відповідають вимогам КПК України, зокрема, через відсутність сформульованого обвинувачення в обвинувальному акті.

Так, через невідповідність обвинувального акту вимогам КПК України, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, апеляційний суд позбавлений можливості прийняти відповідне рішення, позаяк згідно ч. 4 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції не має права розглядати обвинувачення, що не було висунуте в суді першої інстанції. При цьому через такі істотні порушення кримінального процесуального закону в кримінальному провадженні, апеляційний суд позбавлений можливості ухвалити рішення з приводу доводів апеляційних скарг учасників провадження.

Положеннями ст. 415 КПК України визначено вичерпний перелік підстав призначення нового розгляду у суді першої інстанції, проте такі у даній справі відсутні.

В силу ч. 6 ст. 9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься і верховенство права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість держави (ст. 3 Конституції України, ст. 8 КПК України).

З огляду на викладене, колегія суддів вимушена ухвалити у цій справі найприйнятніше рішення: скасувати оскаржений вирок, що не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України, постановлений з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції зі стадії підготовчого провадження, який слід провести відповідно до вимог КПК України, зважаючи на ті обставини, що в апеляційного суду відсутні повноваження повернення обвинувального акту прокурору, якщо той не відповідає вимогам цього Кодексу.
На думку колегії суддів, прийняттям саме такого рішення у цій справі не буде порушено балансу прав і законних інтересів обвинуваченого, який згідно чинного законодавства вправі захищатись від обвинувачення, висунутого в порядку, встановленому цим Кодексом.
Під час нового розгляду справи необхідно розглянути справу відповідно до вимог закону, встановити фактичні обставини вчиненого злочину, перевірити належним чином доводи обвинуваченого та свідків з приводу тих обставин, що потерпіла перебігала дорогу на заборонений для пішоходів сигнал світлофора, в тому числі за межами пішохідного переходу, вибігла з-за автомобіля, що проїхав перехрестя перед обвинуваченим; а також перевірити твердження потерпілої щодо місця переходу нею дороги, зважаючи, що з місця, де з її слів в судовому засіданні вона переходила дорогу, до слідів крові, відстань є більшою, ніж величина власного зросту потерпілої (саме на таку відстань величини падіння вказував в своїх висновках суд першої інстанції), належним чином перевірити відповідність схеми пригоди, зважаючи на ті обставини, що учасники провадження визнавали невідповідність відображення ширини вул. Вайсера (з обох боків перехрестя), що могло вплинути на висновки суду. Суду слід дати юридичну оцінку доказам у справі в їх сукупності, ухвалити законне та обґрунтоване рішення, при цьому колегія суддів вважає необхідним зауважити, що в разі неврахування судом окремих доказів, мотиви їх неврахування, мають відповідно до вимог ст. 374 КПК України бути відображеними в вироку суду.
Позаяк вирок суду скасовується з підстав істотного порушення кримінального процесуального закону, інші доводи апелянтів не перевіряються, їх також слід перевірити в ході нового судового розгляду провадження, який необхідно провести з дотриманням вимог кримінального процесуального закону.
З врахуванням викладеного та керуючись ст.ст. 2, 3, 7, 9, 412, 415, 418 КПК України, колегія суддів,-

П о с т а н о в и л а:
Апеляційні скарги прокурора, потерпілої ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_10 та обвинуваченого ОСОБА_11 задовольнити частково.

В порядку ч. 2 ст. 404 КПК України вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 січня 2015 року щодо ОСОБА_11 скасувати та призначити новий розгляд справи в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді (підписи)
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду
Хмельницької області ОСОБА_2