У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Коновалова В.М.

суддів

Скотаря А.М., Кривенди О.В.

розглянула в судовому засіданні в м. Києві 21 червня 2007 року кримінальну справу за
касаційними скаргами засуджених ОСОБА_1. та ОСОБА_2. на вирок Бабушкінського
районного суду м. Дніпропетровська від 23 вересня 2005 року та ухвалу колегії
суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду
Дніпропетровської області від 21 березня 2006 року.

Зазначеним вироком

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

раніше
неодноразово судимого, останній раз 14.12.2004р. за ч. 2 ст. 185 КК України на
2 роки позбавлення волі, звільненого на підставі ст. 75 КК України від
відбування покарання з випробуванням 2 роки,

засуджено за ч. 2 ст. 185
КК України на 2 роки позбавлення волі, за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки
позбавлення волі, за ч. 2 ст. 186 КК України на 4 роки позбавлення волі, за ч.
3 ст. 189 КК України на 5 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна.

На підставі ст. 70 КК
України за сукупністю злочинів ОСОБА_1. визначено 6 років 6 місяців позбавлення
волі з конфіскацією всього майна, а відповідно до ст. 71 КК України за
сукупністю вироків ОСОБА_1. визначено 7 років позбавлення волі з конфіскацією
всього майна.

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_2,

раніше
судимого 23.06.2004р. за ч. 1 ст. 309 КК України на 2 роки позбавлення волі,
звільненого на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з
випробуванням 2 роки,

засуджено за ч. 3 ст. 189
КК України на 5 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю
вироків ОСОБА_2. визначено 6 років позбавлення волі з конфіскацією всього
майна.

Постановлено стягнути з засудженого
ОСОБА_1. на користь ОСОБА_3. 1138грн. на відшкодування матеріальної шкоди.

Ухвалою колегії суддів
судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської
області від 21 березня 2006 року вирок щодо ОСОБА_2. залишено без зміни. Цей же
вирок щодо ОСОБА_1. в частині його засудження за ч. 3 ст. 185 КК України
скасовано, а кримінальну справу в цій частині закрито. В решті вирок щодо
ОСОБА_1. залишено без зміни.

Зазначеним вироком
засуджено ОСОБА_4 вирок щодо якого у касаційному порядку не оскаржено та
касаційне подання не внесено.

Як визнав встановленим
суд, з врахуванням змін, внесених апеляційною інстанцією, у період часу з 24-ї
години 1 січня 2005 року до 8-ї години 2 січня 2005 року у будинку АДРЕСА_1
ОСОБА_1. таємно викрав майно ОСОБА_6. на суму 725грн.

22 січня 2005 року близько
22-ї години 30 хвилин на перехресті вулиць ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_1., перебуваючи
у стані алкогольного сп”яніння, з погрозою застосування насильства, яке не є
небезпечним для життя та здоров'я ОСОБА_3., відкрито викрав майно потерпілого
на суму 1138грн.

30 січня 2005 року близько
21-ї години 10 хвилин ОСОБА_1. за попередньою змовою з ОСОБА_4. та ОСОБА_2. з
метою вимагання чужого майна на невстановленому автомобілі приїхали до
будинкуАДРЕСА_2, де, викликавши потерпілого ОСОБА_7. на вулицю, та застосовуючи
насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров'я потерпілого, а згодом й
небезпечне для його життя та здоров'я, затовкли ОСОБА_7. в автомобіль, приїхали
до тупика маршрутних таксі ІНФОРМАЦІЯ_4, де почали вимагати передачі належного
ОСОБА_7. майна. Крім того, ОСОБА_2., виходячи за межі попередньої домовленості,
погрожуючи застосуванням насильства до малолітньої доньки потерпілого, також
почав вимагати передачі особисто йому 1000грн.

31 січня 2005 року близько
11-ї години, у тому ж місці, ОСОБА_7. передав ОСОБА_2. 300грн., а іншу частину
грошей та майно пообіцяв віддати пізніше.

У касаційних скаргах:

засуджений ОСОБА_1., не
оспорюючи доведеності вини та правильності кваліфікації його дій за ч. 2 ст.
185 та ч. 2 ст. 186 КК України, зазначає, що досудове та судове слідство по
справі проведено з порушення норм кримінально-процесуального закону, що за ч. 3
ст. 189 КК України його засуджено необґрунтовано, оскільки в його діях
відсутній склад даного злочину. Просить вирок в частині його засудження за ч. 3
ст. 189 КК України скасувати, а справу закрити, в решті судові рішення змінити,
пом'якшивши йому покарання.

засуджений ОСОБА_2. зазначає, що досудове та
судове слідство по справі проведено неповно та однобічно, з порушення норм
кримінально-процесуального закону, а висновки суду не відповідають фактичним
обставинам справи, що призвело до його необґрунтованого засудження у вчиненні
злочину, передбаченого ч. 3 ст. 189 КК України, а призначене йому покарання є
надто суворим. Засуджений також посилається на застосування до нього
недозволених методів ведення слідства. Просить скасувати постановлені щодо
нього судові рішення, а кримінальну справу направити на новий судовий розгляд.

Заслухавши доповідача,
обговоривши доводи касаційних скарг та перевіривши матеріали кримінальної
справи, колегія суддів вважає, що касаційні скарги задоволенню не
підлягають.

Висновок суду про
доведеність винуватості ОСОБА_1. та
ОСОБА_2. у вчинені інкримінованих їм
злочинів підтверджується сукупністю доказів, зібраних по справі та перевірених
у судовому засіданні у встановленому кримінально-процесуальним законом порядку.

Доводи засуджених у
касаційних скаргах щодо необґрунтованості їх засудження за ч. 3 ст. 189 КК
України є безпідставними, оскільки спростовуються матеріалами справи.

Так, з показань потерпілого ОСОБА_7. видно, що на початку
січня 2005 року він придбав у ОСОБА_1. мобільний телефон, телевізор та
тепловентилятор. 30 січня 2005 року близько 21-ї години до нього приїхали
ОСОБА_1., ОСОБА_4. та ОСОБА_2. Коли він вийшов на вулицю, його почали бити,
ударили пляшкою по голові, а потім посадили в автомобіль та привезли до тупика
маршрутних таксі ІНФОРМАЦІЯ_4, де почали вимагати належне йому майно, а
ОСОБА_2. ще й 1000грн., погрожуючи при цьому застосуванням насильства до його
малолітньої доньки. Після цього він звернувся до міліції, а на другий день він
зустрівся з ОСОБА_4. та ОСОБА_2. та передав останньому 300грн., повідомивши, що
решту суму та речі він привезе пізніше.

Ці показання потерпілого суд обґрунтовано поклав в основу
обвинувального вироку, оскільки вони узгоджуються з іншими зібраними по справі
доказами.

Зокрема, з показань свідка ОСОБА_8. видно, що 30 січня
2005 року увечері її чоловік вийшов на вулицю, повернувся через деякий час
побитий, у крові. Чоловік повідомив їй, що у нього вимагали раніше куплені ним
речі та 1000грн., при цьому погрожували. Наступного дня чоловік звернувся до
міліції.

Обставини вчиненого ОСОБА_1., ОСОБА_4. та ОСОБА_2.
підтвердив і свідок ОСОБА_9., який був очевидцем зазначених подій.

З даних протоколу огляду видно, що у ОСОБА_2. були
виявлені та вилучені 300грн., які передав йому потерпілий ОСОБА_7.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи,
потерпілому ОСОБА_7. були заподіяні легкі тілесні ушкодження.

Таким чином, наведені, а також й інші зібрані по справі
докази, яким суд дав належну оцінку, свідчать про обґрунтованість висновків
суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_1. та ОСОБА_2. у вчиненні
вимагання, і водночас спростовують їх доводи у касаційних скаргах щодо
неповноти досудового та судового слідства.

Посилання у касаційній скарзі засудженого ОСОБА_2. на
застосування до нього недозволених методів ведення слідства при перевірці
матеріалів справи свого підтвердження не знайшли.

Дії ОСОБА_1. за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 189
КК України та ОСОБА_2. за ч. 3 ст. 189 КК України кваліфіковані правильно.

Покарання засудженим призначено з додержанням вимог ст.
65 КК України, з урахуванням ступеню тяжкості вчинених ними злочинів, даних про
особи винних та усіх обставин справи. Призначене їм покарання є необхідним й
достатнім для їх виправлення та попередження нових злочинів. Підстав для
пом'якшення ОСОБА_1. та ОСОБА_2. призначеного покарання, колегія суддів не
вбачає.

Істотних порушень норм кримінально-процесуального закону
по справі не встановлено.

На підставі наведеного,
керуючись ст. 394 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

відмовити
у задоволенні касаційних скарг засуджених ОСОБА_1 та ОСОБА_2

С у д д і:

Коновалов В.М. Скотарь
А.М.
Кривенда О.В.