Справа № 137/1715/14-к
Провадження №11-кп/772/181/2015
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 березня 2015 року м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:
судді-доповідача: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря: ОСОБА_5
розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000126 від 03.05.2014р., за апеляційними скаргами потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та прокурора, який брав участь у судовому проваджені, ОСОБА_8 на вирок Літинського районного суду Вінницької області від 17 грудня 2014 року, яким
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , з вищою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого,
визнано винним за ст. 125 ч. 1 КК України і призначено йому покарання у виді штрафу в дохід держави в сумі 850 грн.
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, українця, уродженця м. Вінниця, жителя АДРЕСА_2 , з вищою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого,
визнано винним за ст. 125 ч. 2 КК України і призначено йому покарання у виді штрафу в дохід держави в сумі 850 грн.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_10 та ОСОБА_9 на користь ОСОБА_7 5000 моральної шкоди та витрат по відшкодуванню судового збору в сумі 243 грн. 60 коп.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_10 та ОСОБА_9 на користь ОСОБА_6 5000 моральної шкоди та витрат по відшкодуванню судового збору в сумі 243 грн. 60 коп.
В задоволені решти частини позову відмовлено.
За участю прокурора ОСОБА_11 , обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , представника потерпілих ОСОБА_12 та захисника ОСОБА_13 , потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_14
В С Т А Н О В И В:
Органами досудового слідства до Літинського районного суду спрямовано обвинувальний акт щодо ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , які обвинувачуються за ч. 2 ст. 296 КК України.
Згідно вироку, суд першої інстанції зазначив, що обвинувачені ОСОБА_10 та ОСОБА_9 обвинувачуються досудовим слідством в тому, що обвинувачений ОСОБА_10 спільно з обвинуваченим ОСОБА_9 01.05.2014 року о 23:30 год. поряд з магазином "Васильок" по вул. Центральній в с.Дяківці, Літинського району, Вінницької області, знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, без будь-яких причин, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, яке проявилося у нахабному та зневажливому ставленні до норм громадського порядку та існуючих у суспільстві загальновизнаних правил поведінки і моральності, почали ображати ОСОБА_6 та ОСОБА_7 нецензурною лайкою, при цьому провокуючи бійку. У подальшому ОСОБА_10 підбіг до ОСОБА_6 та безпричинно наніс останньому один удар правою рукою в обличчя, від якого ОСОБА_6 упав на землю. Після нанесеного удару ОСОБА_10 підбіг до ОСОБА_9 , який стояв неподалік. У свою чергу ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підійшли до ОСОБА_10 і ОСОБА_9 , з метою встановлення причини нанесення удару. ОСОБА_9 , діючи умисно, підійшов до ОСОБА_6 та безпричинно наніс йому удар кулаком в область обличчя, внаслідок чого останній упав на землю та втратив свідомість. В цей час ОСОБА_10 , продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на вчинення xyліганських дій, правою ногою наніс удар в грудну клітку ОСОБА_7 , який від нанесеного удару впав на землю та при падінні ударився правим плечем об обмежувальний бордюр узбіччя автодороги "Стрій-Кіровоград-Знамянка", таким чином спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді синців на плечі та тулубі, пошкодження ключично-акроміального з`єднання, які згідно висновку експерта № 83 від 05.05.2014р., відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.
Під час вчинення хуліганських дій ОСОБА_10 та ОСОБА_9 на зауваження присутніх не реагували, при цьому виражаючись в їхню адресу нецензурними словами. Внаслідок нанесених ОСОБА_6 ударів, ОСОБА_10 та ОСОБА_9 спричинили йому тілесні ушкодження у вигляді синців та саден на голові, які згідно висновку експерта № 82 від 05.05.2014р., відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
В ході судового слідства суд визнав не доведеним обвинувачення за ч. 2 ст. 296 КК України, а прийшов до висновку про вчинення кримінального правопорушення за ст. 125 КК України, а саме, що вищезазначені дії мали місце через неприязність, що підтверджується на думку суду показами обвинувачених та свідків.
В апеляційній скарзі прокурора ставиться питання про скасування вироку суду через невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, неправильне застосування Закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, і постановлення нового вироку, яким ОСОБА_10 та ОСОБА_9 визнати винними за ч. 2 ст. 296 КК України і призначити покарання у виді 3 років обмеження волі кожному. Судові витрати стягнути з ОСОБА_10 та ОСОБА_9 на користь держави.
Потерпілий ОСОБА_6 в апеляційній скарзі просить скасувати вирок, через неправильну оцінку судом доказів і обставин справи, та ухвалити новий, яким ОСОБА_9 та ОСОБА_10 визнати винним за ч. 2 ст. 296 КК України і задовільнити його цивільний позов, стягнувши з ОСОБА_10 на його користь вартість золотого хрестика - 4000 грн., який був загублений, та з ОСОБА_9 і ОСОБА_10 моральну шкоду в сумі 10000 грн., а також витрати по наданню правової допомоги в сумі 2000 грн. та судовий збір в сумі 263, 60 грн.
Потерпілий ОСОБА_7 в своїй апеляційній скарзі просить скасувати вирок, через невідповідність висновків суду, викладеним у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження, істотного порушення кримінального процесуального закону і кримінального закону, та ухвалити новий, яким ОСОБА_9 та ОСОБА_10 визнати винним за ч. 2 ст. 296 КК України і задовільнити його цивільний позов, стягнувши з ОСОБА_9 на його користь матеріальну шкоду в сумі 7000 грн., які зникли під час хуліганських дій, а також з обвинувачених ОСОБА_9 і ОСОБА_10 моральну шкоду в сумі 10000 грн., витрати по наданню правової допомоги в сумі 2000 грн. та судовий збір в сумі 263, 60 грн.
В запереченнях на апеляційну скаргу прокурора захисник ОСОБА_13 зазначив, що конфлікт виник між обвинуваченими та потерпілими на ґрунті неприязних стосунків і який існував між їх родичами та через те, що не дали можливості купити пива та цигарок.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, за виключенням стягнення судових витрат на користь держави та пояснив, що ухвалюючи вирок суд не зазначив обставини обвинувачення, яке на його думку є доведеним, а тільки виклав обвинувачення, яке не є доведеним, при цьому жодних рішень щодо вчинення хуліганських дій стосовно ОСОБА_14 не прийняв, що є істотними порушеннями КПК України.
Крім того, висновки суду не відповідають фактичним обставинам, які були встановлені в суді першої інстанції, зокрема не повно наведені у вироку пояснення свідків, які свідчать про хуліганські дії, а також не було здобуто доказів, які б свідчили, що конфлікт виник через неприязні стосунки обвинувачених з потерпілими, а навпаки обвинувачені використали малозначний привід відмову у продажі пива.
Виходячи із наведеного просить ухвалити новий вирок, яким визнати обвинувачення за ч. 2 ст. 296 КК України та обрати покарання у вигляді 3 років обмеження волі, оскільки покарання у вигляді штрафу є надто м`яким, зважаючи на відсутність пом`якшуючих обставин та не взяття до уваги судом обставини, що обтяжують покарання скоєння злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Потерпілі ОСОБА_7 та ОСОБА_6 та їх представник ОСОБА_12 підтримали подані апеляційні скарги та просять їх задовільнити у повному обсязі та пояснили, що судом першої інстанції безпідставно не взято до уваги покази свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_14 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , які підтверджували, що обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , разом перебували біля магазину «Васильок» в с. Дяківці, де ОСОБА_9 приставав до присутніх, мав конфлікт з ОСОБА_18 , ОСОБА_17 , після чого обвинувачені затіяли бійку з потерпілими, обвинувачені були в стані сп`яніння, дані події відбувалися в громадському місці, в центрі села і біля магазину знаходилося значна кількість людей, які там відпочивали, так як це був святковий день, до цих подій у них з обвинуваченими не було неприязних стосунків, вони вітались при зустрічі, а тому судом безпідставно зазначено, що це був конфлікт, викликаний неприязними стосунками, тому просять скасувати вирок суду першої інстанції та ухвалити новий за ч. 2 ст. 296 КК України, щодо міри покарання, то покладаються на розсуд суду.
Також потерпілі просять задовільнити їх позовні вимоги в повному обсязі, оскільки суд першої інстанції безпідставно частково стягнув матеріальну шкоду, не зважаючи на те, що потерпілі в результаті нанесення ударів перенесли фізичний біль, тимчасово були позбавлені в повному обсязі виконувати свої трудові обов`язки, а також пережили моральне приниження, оскільки вони є значно старшими за віком від обвинувачених, такі дії відносно них відбувались на очах сторонніх людей, а тому просять стягнути шкоду в сумі 10 тисяч грн.
Суд першої інстанції не стягнув витрати на юридичну допомогу, хоча вони надали відповідні документи, а також втрачені речі, в ході бійки у ОСОБА_7 з кишені сорочки, яка була порвана, зникло 7 тисяч грн.., а у ОСОБА_6 зник золотий хрестик вартістю 4 тисячі грн., так як золотий ланцюжок був пошкоджений, просять стягнути зазначені ними суми в повному обсязі.
Потерпіла ОСОБА_14 повідомила, що підтримує апеляційні скарги і підтвердила, що обвинувачені перебували в стані алкогольного сп`яніння, оскільки вона продавала пиво ОСОБА_9 ще за пару годин до того як виник конфлікт і в нього вже були ознаки сп`яніння, перебуваючи в стадії зачинення магазину, відмовила ОСОБА_9 в черговому продажі пива, після чого він почав конфліктувати з ОСОБА_17 , а після нанесення удару ОСОБА_6 вона зробила зауваження ОСОБА_9 на що він її облаяв нецензурними словами та схопив за шию, спричинивши біль, вдарив рукою по голові.
Сторонні особи намагались зупинити обвинувачених, оскільки вони нанесли тілесні ушкодження потерпілим і вона навіть змушена була відкрити магазин, щоб взяти воду та надати допомогу ОСОБА_6 .
Заслухавши обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та їх захисника ОСОБА_13 , які в поясненнях, в дебатах та останньому слові заперечували проти задоволення апеляційних скарг прокурора та потерпілих, оскільки вважають, що суд прийшов до вірного висновку щодо кваліфікації дій обвинувачених за ст. 125 КК України, апеляційні скарги просять залишити без задоволення.
Таке прохання ґрунтується на тому, що обвинувачені і потерпілі давно знайомі, обвинуваченим не продали пиво та випровадили за двері, сварка переросла в конфлікт, оскільки між сім`ями обвинувачених і потерпілими мав місце конфлікт 2-річної давнини, в ході якого потерпілі ображали дідуся обвинувачених, діями обвинувачених не було порушено громадський спокій, роботу магазину, який вже закривався.
Щодо цивільного позову, то просять залишити його без задоволення, оскільки вони не причетні до пропажі грошей і золотого хрестика, щодо стягнення моральної шкоди, то просять врахувати, що вони не працюють, немають коштів для такого значного відшкодування, їм обвинуваченим, також були спричинені тілесні ушкодження.
Перевіривши матеріали кримінального провадження, в тому числі і зафіксовані на технічному носієві, який долучений до журналу судових засідань, обговоривши доводи, викладені в апеляційних скаргах, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги прокурора та потерпілих щодо скасування вироку слід задовільнити частково, оскільки судом першої інстанції при розгляді справи допущено невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог КПК, неправильне застосування Закону України про кримінальну відповідальність, а також невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особам обвинувачених.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Висновок суду першої інстанції про недоведеність умислу обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на скоєння хуліганства зроблено на підставі показів обвинуваченого та свідків.
Зокрема, у вироку зазначені покази обвинуваченого ОСОБА_9 , який пояснив, що після того як ОСОБА_18 запропонував йому вийти з магазину він вийшов і стояв біля входу в магазин, до нього підійшли Олійники та сказали, щоб він йшов, бо магазин не працює. При цьому вони висловлювалися нецензурними словами. В ході словесної перепалки вони зчепилися з ОСОБА_24 та шарпали один одного, після чого він штовхнув ОСОБА_25 і той впав на землю. Між його сім`єю та Олійниками 2 роки назад був конфлікт і тому в них неприязні стосунки, проте конфлікт біля магазину виник з приводу образ в їхню адресу, а також зазначені покази обвинуваченого ОСОБА_10 , який побачив, як ОСОБА_18 виштовхав ОСОБА_9 з магазину і в цей час вийшли ОСОБА_26 . Між ОСОБА_24 та ОСОБА_27 виникла словесна перепалка, вони шарпали один одного. Він втрутився в даний конфлікт і в нього була штовханина з ОСОБА_28 , під час якої він його відштовхнув і той впав.
Проте зазначені покази обвинувачених суперечать показам потерпілих ОСОБА_29 та ОСОБА_30 , які вони давали в ході судового слідства в суді першої інстанції, що зафіксовано на технічному носії і не відповідають тим, що зазначені у вироку.
Зокрема, ОСОБА_31 пояснив, що 1.05.2014р. він з ОСОБА_28 пили пиво, в цей час зайшов ОСОБА_18 і ОСОБА_32 продала йому пиво та налила ще пива ОСОБА_33 , але відмовила продати пиво ОСОБА_9 , вони вийшли з магазину, перебували на відстані один від одного.
В цей час до ОСОБА_34 підійшов ОСОБА_35 , вибив з рук стакан з пивом і вони почали штовхатись, він підійшов до них відвів ОСОБА_36 в сторону і вони з велосипедами пішли від магазину, але їх наздогнав обвинувачений ОСОБА_10 і нічого не сказавши, наніс удар кулаком під праве око. Тоді вони повернулися до магазину з`ясувати навіщо його вдарили, а коли підійшли до обвинувачених ОСОБА_10 і ОСОБА_9 , то останній наніс йому удар в область обличчя від якого він впав на землю та втратив свідомість.
Потерпілий ОСОБА_37 пояснював, що обвинувачені були в стані алкогольного сп`яніння, чіплялись до нього, ОСОБА_9 штовхнув його від чого він випустив стакани з пивом, після чого він з ОСОБА_24 пішли, їх наздогнав ОСОБА_10 і без будь-яких пояснень, наніс удар, що спростовує пояснення обвинуваченого, що потерпілі падали від поштовхів, а не від умисних ударів.
Потерпіла ОСОБА_14 також своїми показами спростовує покази обвинувачених, яка пояснювала, що обвинувачені прийшли до магазину з ознаками алкогольного сп`яніння, купляли в неї пиво, о 23:30 год. вона вирішила припинити торгівлю, її чекали ОСОБА_31 та ОСОБА_38 , і коли за пивом зайшов ОСОБА_35 вона відмовилась його продати, оскільки вже припинила торгівлю, а ОСОБА_35 вже перебував в стані явного алкогольного сп`яніння, він почав сперечатися і ОСОБА_38 зробив йому зауваження, через бійку, яку спровокували на вулиці обвинувачені, вона поверталась в магазин, включала світло, давала воду, щоб привести до тями ОСОБА_36 , але обвинувачений ОСОБА_35 не заспокоївся і на її зауваження вхопив її за шию, вдарив по голові, ображав нецензурною лайкою, підтвердила, що, незважаючи на пізній час, біля магазину знаходилось багато людей, обвинувачені скоїли свої хуліганські дії, оскільки були в стані алкогольного сп`яніння і вели себе неадекватно.
Допитані свідки, покази яких наведені у вироку, всі знаходились біля магазину, оскільки це було 1 травня, у святковий день, вони відпочивали і були очевидцями подій за участю обвинувачених.
Так свідок ОСОБА_16 був очевидцем того, як обвинувачений ОСОБА_35 вдарив ОСОБА_36 , саме вдарив, а не відштовхнув, як про це зазначив обвинувачений.
Свідок ОСОБА_39 пояснював, що в зазначений час знаходився в бесідці де із знайомими відпочивав, чув крики, а коли вийшов, то побачив, що на землі лежав потерпілий ОСОБА_31 , його поливали водою та підняли із землі.
Свідок ОСОБА_17 , знаходячись в стані алкогольного сп`яніння не пам`ятає всіх подробиць, які відбувалися біля магазину, але від друзів знає, що у нього також була суперечка з ОСОБА_27 в ході якої обвинувачений наніс йому кілька ударів по обличчю.
Як вбачається із вироку, суд першої інстанції в мотивувальній його частині, встановлюючи фактичні обставини справи, дуже стисло описав покази окремих свідків зазначених подій, які зафіксовані на технічному засобі, та не показують повної картини вчинених дій обвинуваченими у вироку, які мають суттєве значення для правильної кваліфікації вчиненого кримінального правопорушення та обрання міри покарання для винних осіб.
Зокрема не повно зазначено покази свідка ОСОБА_15 про те, що 01.05.2014р. ОСОБА_9 , перебуваючи поряд з магазином «Васильок» по вул. Центральна в с. Дяківці, Літинського району, Вінницької області, знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, чіплявся до усіх оточуючих, що перебували поряд з магазином, тим самим намагаючись вчинити бійку, на зауваження не реагував. Також того ж вечора йому ОСОБА_40 сказав, що ОСОБА_9 побив його однокласника ОСОБА_41 , після чого ОСОБА_15 підійшов до ОСОБА_41 та побачив у нього розбите лице, текла кров, а ОСОБА_42 сказав, що його нізащо вдарив ОСОБА_9 , який згодом підійшов і до ОСОБА_15 та в суперечці провокував його на бійку, але ОСОБА_15 відійшов, а ОСОБА_9 забрали його сестри та тітка і вони перейшли до магазину через дорогу. В подальшому в ОСОБА_9 виник конфлікт з Олійниками, після якого ОСОБА_26 пішли додому, а ОСОБА_10 , перебуваючи поряд з магазином «Васильок», знявши кофту, побіг здоганяти останніх. Після цього ОСОБА_10 повернувся назад до магазину де знаходився ОСОБА_9 , а через декілька хвилин повернулися Олійники. ОСОБА_43 підійшов до ОСОБА_10 та запитав в нього чому той його вдарив, після чого ОСОБА_9 безпричинно ударив ОСОБА_6 , внаслідок чого останній впав на землю та втратив свідомість, а ОСОБА_10 у свою чергу ударив ОСОБА_7 .
Також ОСОБА_15 бачив як ОСОБА_9 вхопив ОСОБА_14 за горло, погрожуючи їй, та вдарив її по голові, що підтверджується показами самої потерпілої ОСОБА_14 , яка надала такі ж покази та сказала, що поведінка ОСОБА_9 та ОСОБА_10 була зухвалою, в їх діях вбачалась неповага до суспільства.
Неповно викладені у вироку покази свідка ОСОБА_21 .
Зокрема свідок ОСОБА_21 пояснював, що також перебував біля магазину та був очевидцем того, що обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_10 знаходились в стані алкогольного сп`яніння, бачив як ОСОБА_9 штовхнув ОСОБА_41 , після виходу з магазину ОСОБА_26 , заспокоювали ОСОБА_9 , який почав конфліктувати з ОСОБА_28 , кинув його на землю, а також був свідком того, як ОСОБА_36 відмивали водою.
Свідок ОСОБА_23 крім того, що зазначив у вироку суд, а саме, що ОСОБА_36 відмивали водою, був очевидцем суперечки між ОСОБА_9 та ОСОБА_44 , чув лайку, конфлікт припинився, бо приїхали батьки обвинувачених та забрали їх.
Свідок ОСОБА_22 заходив в магазин за кавою, а ОСОБА_37 вийшов з пивом, після чого на вулиці почув галас і побачив, що там виник конфлікт між ОСОБА_9 і ОСОБА_28 , вони штовхались, після чого ОСОБА_26 пішли, але потім ще була суперечка між обвинуваченими та потерпілими.
Свідок ОСОБА_38 пояснював, що був в магазині і коли ОСОБА_32 сказала, що закриває магазин, зайшов ОСОБА_35 і попросив пиво на що ОСОБА_32 відмовила, що магазин закрито, але оскільки ОСОБА_35 не виходив, він попросив, щоб обвинувачений вийшов з магазину. Будучи на вулиці де пив пиво, почув знову крики біля магазину і побачив ОСОБА_36 з розбитим обличчям.
Судом взагалі не наведено у вироку покази свідка ОСОБА_20 , який був очевидцем скоєння хуліганських дій обвинувачених і його покази мають суттєве значення.
Так свідок ОСОБА_20 пояснював, що він бачив, як ОСОБА_9 сперечався із ОСОБА_17 , потім їх розтягнули, також біля магазину бачив суперечку ОСОБА_9 та ОСОБА_10 з Олійниками, де ОСОБА_31 забрав ОСОБА_34 , сказавши, нащо вони тобі треба пішли додому, коли ОСОБА_26 пішли додому, ОСОБА_10 , перебуваючи поряд з магазином «Васильок», знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, знявши кофту побіг здоганяти останніх. Після цього ОСОБА_10 повернувся до магазину. Коли повернулися Олійники, то ОСОБА_6 запитав у ОСОБА_10 чому той його вдарив, після чого між ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_6 , ОСОБА_7 почалася бійка. На зауваження присутніх ОСОБА_9 з ОСОБА_10 не реагували.
Наведені вище покази є доказом того, що обвинувачені не тільки з`ясовували стосунки з потерпілими, а безпричинно нанесли їм тілесні ушкодження, що підтверджується висновком експерта № 82 від 5.05.2014р., згідно якого у ОСОБА_6 виявлено ушкодження у вигляді синців та саден на голові, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, а у ОСОБА_7 , згідно висновку експерта № 83 від 5.05.2014р., виявлено ушкодження у вигляді синців на лівому плечі та тулубі, пошкодження ключично-акроміального з`єднання, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.
На підставі неповно наведених показів потерпілих та свідків суд першої інстанції зазначив, що приходить до висновку, що в діях обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_9 відсутній склад правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України.
Після чого суд у вироку зазначив, що в судовому засіданні не доведено, що обвинувачені умисно, без будь-яких причин, грубо порушували громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, так як суду не надано жодного доказу цього, а також взяв до уваги, що потерпілі та обвинувачені та інші присутні є односельчанами, перебували в стані алкогольного сп`яніння і не могли оцінювати все належним чином, даний конфлікт не вплинув на роботу магазину, не знайшло своє підтвердження те що обвинуваченим робилися зауваження і вони на них не реагували, судом не встановлено хто саме робив такі зауваження, і як наслідок, на думку суду першої інстанції між обвинуваченими і потерпілими виникла сварка, яка перейшла в бійку, їх дії необхідно кваліфікувати за ст. 125 КК України.
Проте суд, дійшовши до такого висновку, не навів у вироку суті обвинувачення за ст. 125 КК України, не прийняв рішення щодо дій обвинувачених по відношенню до потерпілої ОСОБА_32 , що є істотним порушенням норм КПК України.
Із вироку суду першої інстанції вбачається, що суд взяв до уваги покази обвинувачених та їх клопотання про перекваліфікацію їх дій на ст. 125 КК України, оскільки мали місце неприязні стосунки з потерпілими.
Проте дана обставина не знайшла свого підтвердження, оскільки встановлено, що обвинувачені перебували в стані алкогольного сп`яніння, ще до конфлікту з Олійниками, чіплялися до ОСОБА_41 , хуліганські дії розпочалися через те, що потерпіла ОСОБА_32 , яка є співмешканкою ОСОБА_36 , відпустила пиво ОСОБА_33 і відмовилась продати ОСОБА_45 , оскільки закривала магазин та його попрохали вийти з магазину, а не неприязні стосунки, які існували не між самими обвинуваченими і потерпілими, а судом було з`ясовано, що мав місце конфлікт між сім`ями обвинувачених та Олійниками дворічної давності, до цих подій обвинувачені з потерпілими вітались та не виявляли будь-якої неприязні.
Цей висновок підтверджується і показами свідка ОСОБА_46 , яка є родичкою обвинувачених.
Вона бачила, що ОСОБА_35 та ОСОБА_31 штовхалися після того, як вийшли з магазину і не було повідомлено, що сварка і бійка виникла через саме нагадування про конфлікт дворічної давності.
На підставі зібраних доказів і доводів, наведених в апеляційних скаргах апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції зроблено невірний висновок щодо відсутності в діях обвинувачених складу кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 296 КК України, а зібрані докази доводять в повному обсязі винність обвинувачених у скоєнні хуліганства, оскільки обвинувачені умисно, порушили громадський порядок оскільки ці події відбувалися в святковий день, в центрі села, де знаходилось багато людей, які переривали свій відпочинок і стали свідками протиправних дій обвинувачених.
Є неприпустимим посилання у вироку, що односельчани, тобто свідки перебували в стані алкогольного сп`яніння і не могли оцінювати все належним чином, що обвинуваченим не робилися зауваження, не встановлено хто саме, що також спростовується матеріалами кримінального провадження, зокрема, свідок ОСОБА_18 підтвердив, що робив зауваження обвинуваченим, також на вулиці обвинувачених намагались втихомирити і інші особи і тільки приїзд родичів, які забрали обвинувачених, припинило хуліганські дії.
За таких обставин, відповідно до ст. 420 КПК України апеляційний суд вважає за необхідне скасувати вирок суду першої інстанції і ухвалити свій вирок, через необхідність застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення та необхідності застосування більш суворого покарання, оскільки обвинувачений ОСОБА_9 спільно з обвинуваченим ОСОБА_10 01.05.2014р. о 23:30 год., перебуваючи поряд з магазином «Васильок» по вул. Центральна в с. Дяківці, Літинського району, Вінницької області, де знаходилось багато людей, у зв`язку із святковим днем, знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, без будь-яких причин, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, яке проявилося у нахабному та зневажливому ставленні до норм громадською порядку та існуючих у суспільстві загальновизнаних правил поведінки і моральності, почали ображати ОСОБА_6 та ОСОБА_7 нецензурною лайкою, які перебували в магазині, при цьому провокуючи бійку, та штовхали потерпілих на вулиці. Після того, як потерпілі пішли, ОСОБА_47 наздогнавши їх, підбіг до ОСОБА_6 та безпричинно наніс останньому один удар правою рукою в обличчя, від якого ОСОБА_6 упав на землю. Після нанесеного удару ОСОБА_47 повернувся до ОСОБА_9 , який стояв неподалік. У свою чергу ОСОБА_6 та ОСОБА_7 повернулися та підійшли до ОСОБА_48 і ОСОБА_9 , з метою встановлення причини нанесення удару. В ході з`ясування стосунків, ОСОБА_9 підійшов до ОСОБА_6 та безпричинно наніс йому удар кулаком в область обличчя, внаслідок чого останній yпав на землю та втратив свідомість. В цей час ОСОБА_47 , продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на вчинення хуліганських дій, правою ногою наніс удар в грудну клітку ОСОБА_7 , який від нанесеного удару впав на землю та при падінні ударився правим плечем об обмежувальний бордюр узбіччя автодороги «Стрій-Кіровоград-Знам`янка».
Під час вчинення хуліганських дій ОСОБА_10 та ОСОБА_9 на зауваження присутніх не реагували, при цьому виражались в їхню адресу нецензурними словами.
Внаслідок нанесених в ході хуліганських дій ОСОБА_6 ударів, ОСОБА_10 та ОСОБА_9 спричинили йому тілесні ушкодження у вигляді синців та саден на голові, які згідно висновку експерта № 82 від 05.05.2014 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, а потерпілому ОСОБА_7 . ОСОБА_49 спричинив тілесні ушкодження у вигляді синців на лівому плечі та тулубі, пошкодження ключично-акроміального з`єднання, які згідно висновку експерта № 83 від 05.05.2014р. відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.
Крім того, ОСОБА_9 продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на вчинення хуліганських дій, після побиття потерпілих ОСОБА_26 , на зауваження щодо припинення хуліганських дій, підійшов до власниці магазину " ІНФОРМАЦІЯ_3 ", ОСОБА_14 , на її вимоги припинити злочині дії схопив її правою pукою за шию, при цьому, ображаючи нецензурною лайкою, наніс їй один удар кулаком лівої руки по голові, що спричинило сильний фізичний біль, але не заподіяло тілесних ушкоджень потерпілій.
Хуліганські дії були припинені в результаті того, що за обвинуваченими приїхали їхні родичі та забрали їх додому.
Таким чином, в діях обвинуваченого ОСОБА_9 міститься склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, та в діях ОСОБА_10 міститься склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, а саме вчинення хуліганства групою осіб, яке проявилось у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю.
При вирішенні цивільних позовів потерпілих, суд першої інстанції також неповно з`ясував обставини за яких потерпілі просили задовільнити їх цивільні вимоги.
Зокрема, суд відмовив у стягненні витрат на правову допомогу потерпілим в розмірі 2 тис. грн., посилаючись на відсутність відповідного розрахунку наданої допомоги, хоча згідно ст. 30 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» не передбачено надання розрахунку витрат на правову допомогу, за виключенням безоплатної вторинної правової допомоги.
Апеляційний суд вважає, що витрати на правову допомогу підлягають стягненню з обвинувачених, оскільки згідно ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати, а витрати на правову допомогу є видом процесуальних витрат.
Щодо позовних вимог про відшкодування моральної шкоди потерпілим в розмірі 10 тис. грн., потерпілі мотивують тим, що стягуючи моральну шкоду в сумі 5000 грн., судом в достатній мірі не враховано глибину моральних та душевних страждань, які вони пережили в наслідок протиправних дій обвинувачених, зокрема, на думку апеляційного суду, не в повній мірі враховано, що обвинувачені своїми діями принизили потерпілих, які є значно старшими за віком, через спричинені тілесні ушкодження потерпілі не могли належним чином виконувати свої трудові обов`язки, а тому розмір моральної шкоди повинен бути більшим, ніж той, що стягнув суд першої інстанції.
Потерпілі також просили стягнути з обвинувачених заподіяні їм збитки, викликані тим, що в ході їх побиття, були втрачені кошти ОСОБА_28 в сумі 7 тис. грн., а також загублено золотий хрестик ОСОБА_24 , вартістю 4 тис. грн.
Апеляційний суд, дослідивши матеріали кримінального провадження, вважає, що в цій частині апеляційні вимоги щодо задоволення зазначених цивільних вимог задоволенню не підлягають.
Зокрема, як вбачається із заяв потерпілих про скоєний відносно них злочин, жодним чином не зазначено про пропажу вказаних речей.
Така заява про втрату грошей ОСОБА_28 була зареєстрована лише 29.05.2014р.
ОСОБА_28 не надавалась слідству сорочка, яка, як він стверджує, була порвана і з неї зникли гроші.
Також допитані свідки не говорили про те, що ОСОБА_37 на місці події говорив або ж приймав міри до пошуку грошей, а ОСОБА_31 заявляв лише про втрату золотого ланцюжка, який він віднайшов, про втрату золотого хрестика свідкам не повідомлялося.
Судом першої інстанції, в порушення вимог Закону було стягнуто з потерпілих судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. за подачу позовної заяви, хоча подані цивільні позови про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, заявлені в ході кримінального провадження судовим збором не обкладаються, а тому сплачений судовий збір підлягає поверненню потерпілим, в розмірі, що підтверджується квитанцією про сплату.
Інших судових витрат, які підлягали б стягненню з обвинувачених, не встановлено.
Призначаючи покарання, суд першої інстанції не дотримався вимог ст. 65 КК України та призначив покарання, яке за своїм видом є не справедливим внаслідок м`якості.
Вирішуючи питання про покарання, яке має бути призначене обвинуваченим, апеляційний суд бере до уваги, що обвинувачені ОСОБА_9 і ОСОБА_10 кримінальне правопорушення скоїли в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджено матеріалами кримінального провадження, дана обставина є такою, що обтяжує покарання обвинувачених і безпідставно не була взята до уваги судом першої інстанції.
Апеляційний суд також бере до уваги ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, дані про особи обвинувачених, вони вперше притягуються до кримінальної і адміністративної відповідальності, позитивно характеризуються, їх молодий вік, обвинувачені здобули вищу освіту, і як пояснили, перебувають в пошуку роботи, сімейний стан, вони проживають з батьками, а також те, що вони не відшкодували шкоду потерпілим, а тому їм має бути призначене покарання у вигляді обмеження волі.
Керуючись ст. 405, 407, 409, 420, 532 КПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у судовому проваджені, ОСОБА_8 , апеляційні скарги потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 задовільнити частково.
Вирок Літинського районного суду Вінницької області від 17 грудня 2014 року, яким засуджено ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 125 КК України та ОСОБА_10 за ч. 2 ст. 125 КК України до штрафу, в розмірі 850 грн. в дохід держави, скасувати.
Визнати ОСОБА_9 винним за ч. 2 ст. 296 КК України та призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) років обмеження волі.
Визнати ОСОБА_10 винним за ч. 2 ст. 296 КК України та призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) років обмеження волі.
Цивільні позови ОСОБА_7 та ОСОБА_6 задовільнити частково.
Стягнути з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 солідарно на користь ОСОБА_7 7000 грн. на відшкодування моральної шкоди та витрати на відшкодування процесуальних витрат, а саме витрати на правову допомогу, у розмірі 2000 грн.

Стягнути з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 солідарно на користь ОСОБА_6 7000 грн. на відшкодування моральної шкоди та витрати на відшкодування процесуальних витрат, а саме витрати на правову допомогу, у розмірі 2 000 грн.
В решті цивільних позовів про стягнення матеріальної шкоди в сумі 7000 грн. на користь ОСОБА_7 та 4000 грн. на користь ОСОБА_6 відмовити.
Судовий збір, сплачений в сумі 263 грн. 60 коп. ОСОБА_7 та ОСОБА_6 повернути.
Вирок апеляційного суду Вінницької області набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржений безпосередньо в касаційному порядку до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом 3 місяців з дня його проголошення.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4
З оригіналом вірно: