Справа № 5- 87/2010
ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.02.10 Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі: головуючого-судді Заїки Г.М.., за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1, прокурора Миколаєнка С.Г., розглянувши в Бердичівській ВК-70 подання про визнання таким, що має судимості засудженого

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, до засудження проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше судимого:

1)
12.06.85 р. за ст.ст. 117 ч. З, 118 ч.2, 42 КК УРСР на 8 років позбавлення волі;

2) 21.12.92 р. за ст.ст. 101 ч. 1, 43 КК України на 8 роки позбавлення волі;

3) 09.04.02 р. за ст.ст. 296 ч. 1 КК України на 3 роки обмеження волі. Звільнений 12.06.02 р. умовно-достроково на 4 місяці 26 днів;

4) 10.11.04р. за ст. 158ч.2п.п. "а", "в" КК Російської Федерації на 3 роки позбавлення волі. Засуджений 15.04.2009 р. Черняхівським районним судом Житомирської області за ст.ст. 115

ч.І, 122 ч. 1, 70 КК України на 10 років позбавлення волі. Згідно вироку, несудимий в силу ст. 89 КК України.

Вирок Черняхівського районного суду Житомирської області від 15.04.2009 р. набув законної сили 14.07.2009 року.

встановив:

В поданні ставиться питання про необхідність визнання засудженого ОСОБА_2 таким, що має судимості, оскільки при винесенні вироку Черняхівським районним судом Житомирської області від 15 квітня 2009 року у вступній частині зазначено, що відповідно до ст. 89 КК України ОСОБА_2 є раніше несудимим. Відповідно до офіційної довідки ВІТ УМВС України в Житомирській області ОСОБА_2 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності. Термін погашення судимості 1992 року за ст. 101 ч. 1 КК України закінчувався 07.07.2006 р., в цей період 09.04.2002 року відносно нього винесений вирок Житомирським райсудом за ст. 296 ч. 1 КК України на 3 роки обмеження волі. Тому відповідно до ст. 90 ч. 5 КК України, якщо особа, що відбула покарання до закінчення строку погашення судимості знову вчинить злочин, перебіг строку погашення судимості переривається і обчислюється заново.

Представник адміністрації виправної колонії в судовому засіданні подання підтримав.

Прокурор проти задоволення подання не заперечив.

З'ясувавши обставини справи, суд приходить до висновку, що в поданні про визнання засудженого таким,що має судимості, слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.90 р. із змінами, внесеними згідно з Постановами Пленуму Верховного Суду України № 3 від 04.06.93 р., № З від 13.01.95 р., № 12 від 03.12.97 р., не підлягають розгляду в порядку, передбаченому ст. 411 КПК, питання, які зачіпають суть вироку та погіршують становище засудженого. Зокрема, не можна у такому порядку встановлювати дані про особу, які можуть потягти погіршення його становища (про наявність судимості тощо). Визнання засудженого ОСОБА_2 таким, що має судимості погіршує його становище.

Керуючись ст. 411 КПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.90 р. із змінами, внесеними згідно з Постановами Пленуму Верховного Суду України № 3 від 04.06.93 р., № 3 від 13.01.95 р., № 12 від 03.12.97 р., суд

постановив:

В поданні Бердичівської ВК-70 про визнання таким, що має судимості засудженого ОСОБА_2, відмовити за безпідставністю.

На постанову може бути подана апеляція протягом 15 діб, починаючи з моменту її проголошення до апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд.

Суддя: