Єдиний унікальний номер 4-45/11
Номер провадження 4/2411/3208/11
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2011 року Сокирянський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого-судді: Стасіва І.С.

при секретарі: Кушнір І.В.

з участю прокурора: Шевчука О.І

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Сокиряни скаргу ОСОБА_1 на постанову про відмову в порушенні кримінальної справи від 29 грудня 2010 року,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд з скаргою на постанову про відмову в порушенні кримінальної справи від 29 грудня 2010 року. Посилається на те, що 29 грудня 2010 року слідчий СВ Кельменецького РВ УМВС України у Чернівецькій області ОСОБА_2 виніс постанову про відмову в порушенні кримінальної справи за ст.ст.125, 296 КК України відносно ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, жителів с.Олексіївка Сокирянського району Чернівецької області в звязку з відсутностю в їх діях складу даних злочинів, копію якої вона отримала 04 лютого 2011 року.

При винесенні постанови слідчий зазначив, що 21.09.2010 року жительки с.Олексіївка Сокирянського району ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебували в сільському клубі с.Нова Олексіївна Сокирянського району, де проводилася святкова дискотека. Після закінчення дискотеки ОСОБА_3, ОСОБА_4 та їх спільний знайомий ОСОБА_5, який мав їх провести додому вийшли із приміщення сільського клубу та направилися додому. Проходячи біля місцевої школи до ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_6В, на автомобілі підїхали жителі с.Нова Олексіївка: ОСОБА_7, ОСОБА_1, ОСОБА_8, їх знайомий ОСОБА_9 та малознайомий чоловік на ім'я Юрій. Після зупинення автомобіля із нього вийшов ОСОБА_8 та повідомив ОСОБА_3 та ОСОБА_4 щоб вони сідали до салону автомобіля та їх відвезуть додому. В с.Нова Олексіївка на дискотеку ОСОБА_3 та ОСОБА_4 приїхали на мотоциклі ОСОБА_8, і після її закінчення із ним мали повернутися додому. Почувши дане, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підійшли до автомобіля та сіли на заднє сидіння салону автомобіля та поряд із ними сів також ОСОБА_5 ОСОБА_1 в цей час пересіла на передне пасажирське сидіння, а ОСОБА_7 вийшла із салону автомобіля та знаходилась поряд. Перебуваючи в салоні автомобіля між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 розпочалася розмова в ході якої остання повідомила щоб всі посунулися, так як не вистачає місця для ОСОБА_7 Під час даної розмови, яка переросла в сварку (ніхто посуватися не бажав), ОСОБА_1 розпочала виражатися на адресу ОСОБА_4 та ОСОБА_3 нецензурною лайкою вимагаючи щоб вони покинули салон автомобіля та при цьому викрикнула до ОСОБА_4, що якщо щось не подобається, «то вийдемо та поговоримо». Під час суперечки між ОСОБА_4 та ОСОБА_1, остання на фунті неприязних відносин підійшла до ОСОБА_4М та своєю лівою ногою нанесла один удар в область правого стегна, внаслідок чого ОСОБА_4 спіймавши ОСОБА_1 за волосся нанесла їй один удар в область обличчя своєю рукою, а в цей час до ОСОБА_10 підбігла ОСОБА_7, яка перебувала осторонь та спостерігала зо обстановкою, яка відразу ж відштовхнула ОСОБА_4 від ОСОБА_1, внаслідок чого та впала на землю. Тут же ОСОБА_1 та ОСОБА_7 вже лежачій ОСОБА_4 ногами розпочали наносити удари по різних частинах тіла, спричинивши останній тілесні уджодження у вигляді саден голови, синців голови та правого стегна, які згідно акту СМД № 1954 від 23.09.2010 року відносяться до легких тілесних ушкоджень. Побачивши неправомірні дії ОСОБА_1 та ОСОБА_7, ОСОБА_3 відразу ж підбігла до ОСОБА_1 та своєю правою рукою із заду вхопила її за волосся та розпочала відтягувати її в сторону, щоб припинити побиття ОСОБА_10 Тут же ОСОБА_1, будучи ображеною на дії ОСОБА_3, розвернувшись до останньої, своєю рукою також спіймала ОСОБА_3 за волосся та вони почали тягати та шарпати одна одну. У цей час до вказаних дівчат підійшов ОСОБА_5, який відштовхнув ОСОБА_3 в сторону, щоб припинити бійку. Тоді ОСОБА_1, на грунті неприязних відносин, викрикуючи в адресу ОСОБА_3 нецензурні слова, разом із ОСОБА_7, маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_3, залишивши ОСОБА_4 лежачу на землі, підійшли до ОСОБА_3, де ОСОБА_1 спіймавши останню за волосся похилила її донизу та разом із ОСОБА_7, діючи умисно, реалізовуючи свій злочинний умисел направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_3, розпочали наносити їй удари ногами по голові та обличчю, нанісши не менше чотирьох ударів, чим спричинили останній своїми умисними діями тілесні ушкодження у вигляді синців голови, крововилив слизової оболонки нижньої губи та садно правої щоки з боку слизової оболонки, які згідно висновку експерта № 2335 від 22.11.2010 року відносяться до легких тілесних ушкоджень. Побачивши протиправні дії ОСОБА_7 та ОСОБА_1 до них підійшли ОСОБА_5 та ОСОБА_9, які відтягнули останніх до автомобіля, припинивши дану бійку. ОСОБА_3 в цей час відходячи назад побоючись подальшого побиття перечепилася та впала на землю. Дана подія тривала на протязі 5 хвилин. Після того ОСОБА_7 та ОСОБА_1 сівши до автомобіля разом із Юрієм та ОСОБА_9 покинули місце події.

Під час вказаної бійки ОСОБА_1 було отримано тілесні ушкодження у вигляді синців правої верхньої кінцівки правої нижньої кінцівки, садна тулуба, які згідно акту СМД №1971 від 24.09.2010 року відносяться до легких тілесних ушкоджень. Враховуючи характер тілесних ушкоджень (описані в описовій частині акту СМД), які виявлені на тілі ОСОБА_1 та покази самої ОСОБА_1 JI.B., в яких вона повідомила, що їй було нанесено тільки один удар в область обличчя та її тільки тягали за волосся, а по інших частинах тіла не били, та у відповідності до акту СМД тілесних ушкоджень на голові та обличчю ОСОБА_1 J1.B. не виявлено, можна дійти висновку, що дані тілесні ушкодження ОСОБА_1 JI.B. отримала під час спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Тілесні ушкодження у вигляді саден тулуба в попереково-крижовій ділянці посередині на тілі ОСОБА_1 JI.B. як встановлено в ході слідства виникли від співударяння із металевим парканом, який розміщений навколо сільської школи с. Нова Олексіівка Сокирянського району в той час, коли після закінчення побиття ОСОБА_3 та ОСОБА_1, ОСОБА_5 штовхнув, внаслідок чого вона спиною оперлася до вказаного паркану.

Таким чином, беручи до уваги викладене, факт спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_1 спростовується письмовими доказами, які отриманні в ході досудового слідства та тлумачаться як такі, що не знайшли свого логічного підтвердження та є способом самозахисту ОСОБА_1, а тому в діях ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відсутній склад злочину, передбачений ст. 125 КК України (умисне легке тілесне ушкодження) та відсутній склад злочину, передбачений ст. 296 КК України (хуліганство), так як громадський порядок грубо порушеним не був (відсутні звернення інших громадян) та причиною бійки передувала словесна сварка на підвищених тонах, в ході якої всі вище переліченні особи виражалися в адресу одне одного нецензурною лайкою (неприязні відносини).

В даному випадку, в діях ОСОБА_4 формально містяться ознаки злочину передбаченого ч.І ст.126 КК України (побої"), які у відповідності до ст.27 КПК України порушується не інакше як за скаргою приватного звинувачення потерпілого до районного суду.

Вважає, що зазначені вище у оскаржуваній постанові висновки є безпідставними, однобічними, незаконними, такими, що не грунтуються на об'єктивних обставинах справи, у звязку з чим постанова є незаконною та необгрунтованою і підлягає скасуванню.

Незаконність та необгрунтованість постанови полягає в наступному.

Згідно ст.22 КПК України прокурор, слідчий і особа, яка провадить дізнання, зобов'язані вжити всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і об'єктивного дослідження обставин справи. Під час винесення оскаржуваної постанови слідчим не вжито всіх передбачених законом заходів для забезпечення виконання вимог ст. 22 КПК України. Зокрема слідчим не допитано всіх осіб, які були присутні під час подій, які мали місце 21.09.2010 року біля 23 год 30 хвилин біля школи у с.Нова Олексіівка Сокирянського району Чернівецької області. Так, з оскаржуваної постанови, з показів ОСОБА_3, ОСОБА_4, її показів, показів ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_5 слідує, що під час описаних у постанові подій на місці пригоди перебували та були її очевидцями, тобто свідками громадянин ОСОБА_11 та хлопець на ім'я Юрій, який є знайомим ОСОБА_11 Необхідність допиту вказаних осіб у якості свідків пов'язана з тим, що з допомогою вказаних осіб можна було б у повній мірі встановити всю картину подій, всебічно, повно та об'єктивно з'ясувати усі обставини справи.

В оскаржуваній постанові слідчим взято до уваги лише покази ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які у деяких частинах навіть є суперечливими між собою, що чітко слідує з матеріалів кримінальної справи №П-109106 по обвинуваченню ОСОБА_1, ОСОБА_7 за ст. 125 ч.І КК України, а також суперечать показам інших осіб, зокрема свідків, іншим матеріалам справи. Але чомусь абсолютно не взято до уваги її покази та покази ОСОБА_7, покази свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_8

Висновок слідчого про те, що тілесні ушкодження у вигляді саден тулуба в попереково-крижовій ділянці посередині на її тілі виникли від співударяння із металевим парканом, який розміщений навколо сільської школи в с.Нова Олексіівка Сокирянського району в той час, коли після закінчення побиття ОСОБА_3 та ОСОБА_1, ОСОБА_5 штовхнув її, внаслідок чого вона спиною оперлася до вказаного паркану, взагалі не ґрунтується на будь-яких матеріалах справи, є таким, що суперечить іншим матеріалам справи і свідчить лише про однобічність, неповноту та необ'єктивність слідчого.

В оскаржуваній постанові зазначено, що з її показів слідує, що її били лише по обличчі та тягали за волосся, а по інших частинах тіла не били. Але це є неправдою. Вона вказувала слідчому, що її били і по ногах і по тулубу. Її покази про це повинні бути в матеріалах справи.

Висновок слідчого про те, що тілесні ушкодження у вигляді синців правої верхньої кінцівки, правої нижньої кінцівки вона отримала під час спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ґрунтуються лише на припущеннях слідчого, і абсолютно не підтверджуються матеріалами справи.

Згідно ст. 99-1 КПК України постанову слідчого, органу дізнання про відмову у порушенні кримінальної справи може бути оскаржено до суду особою інтересів якої вона стосується. У зв'язку з тим, що слідчим фубо порушені вимоги ст.22 КПК України щодо всебічного, повного та об'єктивного дослідження обставин справи, внаслідок чого її роблять винною у тому чого вона не вчиняла (обвинувачення по ч.І ст.125 КК України), а насправді винних осіб роблять потерпілими, то вважає, що оскаржувана постанова стосується її інтересів, а так як вона є незаконною, то вона має право на її оскарження.

Просить суд скасувати постанову про відмову в порушенні кримінальної справи за ст.ст.125, 296 КК України відносно ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, жителів с.Олексіївка Сокирянського району Чернівецької області, у звязку з відсутностю в їх діях складу даних злочинів.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала свої вимоги щодо скасування постанови та пояснила, що вироком Сокирянського районного суду Чернівецької області вона визнана винною та притягнута до кримінальної відповідальності за ст125 ч.1 КК України. Як обвинуваченій, їй 29 грудня 2010 року було оголошено про закінчення досудового слідства та ознайомлено з матеріалами кримінальної справи, де на арк.. 109-110 міститься оскаржувана нею постанова. За період з 29.10.2010 року по 11.02.2011 року вона знаходилась по місцю свого проживання, де займалась особистими справами, не хворіла і не перебувала у відрядженні. Чому раніше не оскаржувала постанову пояснити не може.

Прокурор в судовому засіданні просить відмовити ОСОБА_1 в задоволенні скарги в звязку з пропуском строку на оскарження постанови, який передбачений діючим законодавством.

Судом встановлено, що 29 грудня 2010 року слідчий СВ Кельменецького РВ УМВС України в Чернівецькій області ОСОБА_2, який на той час був відряджений у підпорядкування начальника СВ Сокирянського РВ УМВС України в Чернівецькій області, виніс постанову про відмову в порушенні кримінальної справи за ст.ст.125, 296 КК України відносно ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, жителів с.Олексіївка Сокирянського району Чернівецької області, у звязку з відсутностю в їх діях складу даних злочинів.

Із змістом даної постанови 29 грудня 2010 року була ознайомлена ОСОБА_1, що підтверджується матеріалами кримінальної справи №1-41/11 (а.с. 134-135), які оглянуті в судовому засіданні при розгляді її скарги на постанову про відмову в порушенні кримінальної справи.

Зі скаргою на постанову про відмову в порушенні кримінальної справи ОСОБА_1 звернулася до суду 11 лютого 2011 року.

Ст.236-1 КПК України передбачає, що скарга на постанову органу дізнання, слідчого, прокурора про відмову в порушенні кримінальної справи подається особою, інтересів якої вона стосується, або її представником до районного (міського) суду за місцем розташування органу або роботи посадової особи, яка винесла постанову протягом семи днів з дня отримання копії постанови чи повідомлення прокурора про відмову в скасуванні постанови.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 пропустила строк оскарження до суду постанови про відмову в порушенні кримінальної справи без поважних причин, а тому її скарга не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.236-1 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 в задоволенні скарги на постанову про відмову в порушенні кримінальної справи за ст.ст.125, 296 КК України відносно ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, жителів с.Олексіївка Сокирянського району Чернівецької області, у звязку з відсутностю в їх діях складу даних злочинів відмовити в звязку з пропуском строку оскарження до суду постанови про відмову в порушенні кримінальної справи.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Чернівецької області протягом 7 діб з дня її проголошення шляхом подачі апеляції через Сокирянський районний суд.

Суддя: