Дата документу Справа № 320/7884/14-к

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Єд. унікальний № 320/7884/14-к
№ пров. 11-кп / 778/431/15 Головуючий в 1-й інст. - ОСОБА_1
Категорія - ст. 395 ККУ Доповідач в 2-й інст. - ОСОБА_2

04 березня 2015 року судова палата з кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

адвоката - ОСОБА_7 ,

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження щодо ОСОБА_8 за апеляцією засудженого,

на вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 07 жовтня 2014 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Баку,Азербайджан, зараєстрованого в АДРЕСА_1 ; фактично мешкає за адресою; АДРЕСА_2 ; громадянина України, раніше судимого:

- 09.06.2011 року Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області за ст.ст. 185, ч.3; 75; 76 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік. Постановою того ж суду від 26.01.2012 року іспитовий строк скасовано, направлений для відбуття покарання до місць позбавлення волі:

- 11.12.2012 року тим же судом за ст.ст.185, ч.3; 309, ч.1; 70; 71 КК України до 3 років 04 місяців позбавлення волі; звільненого ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 23.05.2014 року умовно-достроково на невідбутий строк 01 рік 03 дні позбавлення волі;

- засуджено за ст. 395 КК України до покарання у вигляді двох місяців арешту.

На підставі ст. 71 КК України до призначеного строку покарання постановлено приєднати покарання за вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 11 грудня 2012 року і остаточно до відбуття призначено 1 рік 01 місяць позбавлення волі.

Запобіжним заходом до набрання вироком законної сили щодо засудженого залишено особисте зобов`язання, строк відбування покарання постановлено обчислювати з дня його фактичного затримання, зараховано в строк покарання знаходження ОСОБА_8 під арештом з 23.05.2014 року по 01.06.2014 року ( всього 11 днів).

Як вбачається зі змісту вироку, ОСОБА_8 визнаний судом винним у скоєнні злочину за наступних обставин.

Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 23 травня 2014 року ОСОБА_8 , раніше засуджений вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 11.12.2012 року за ст.ст. 185, ч.3; 309, ч.1; 70; 71 КК України до 3 років 4 місяців позбавлення волі, був звільнений умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 03 дні позбавлення волі.

Ухвалою того ж суду від 23 травня 2014 року щодо звільненого ОСОБА_8 був встановлений адміністративний нагляд за місцем проживання строком на 1 рік.

Згідно власноруч написаної ОСОБА_8 заяви на ім`я начальника Біленьківської виправної колонії № 99, місцем свого мешкання після звільнення він зазначив АДРЕСА_3 .

02 червня 2014 року в день свого звільнення ОСОБА_8 був ознайомлений з постановою суду про встановлення щодо нього адміністративного нагляду та попереджений про кримінальну відповідальність за порушення його правил.

05 червня 2014 року ОСОБА_8 , маючи намір на ухилення від адміністративного нагляду, без поважних причин і повідомлення працівників Мелітопольського МВ ГУМВС України в Запорізькій області, які здійснювали адміністративний нагляд, самовільно залишив місце свого проживання в АДРЕСА_3 , та почав проживати по АДРЕСА_4 , де мешкає і до теперішнього часу.

В своїй апеляції засуджений ОСОБА_8 , не заперечуючи висновків суду щодо доведеності своєї вини, вважає вирок суду в частині призначеного йому покарання надто суворим, просить взяти до уваги його щире каяття, наявність на утриманні малолітнього сина і дружини-інваліда 3-ї групи, просить вирок переглянути та, за змістом апеляції, пом`якшити йому покарання.

На апеляцію засудженого процесуальним прокурором в кримінальному провадженні надані заперечення.

Заслухавши доповідь судді по справі, доводи захисника, який підтримав апеляцію засудженого, доводи прокурора, який вважає, що апеляція підлягає задоволенню частково, вирок суду слід скасувати з направленням матеріалів провадження на новий судовий розгляд, перевіривши доводи апеляції, судова колегія вважає, що апеляція засудженого підлягає частковому задоволенню за таких підстав.

У відповідності до вимог ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути законним, обгрунтованим та вмотивованим.

Вирок суду щодо ОСОБА_8 зазначеним вимогам кримінального процесуального закону не відповідає.

Так, при розгляді даного кримінального провадження судом були істотно порушені вимоги кримінального процесуального закону, що полягає в наступному.

З матеріалів судового провадження, в тому числі з аудіозапису судового засідання, вбачається, що дане провадження було розглянуто судом в порядку ч.3 ст. 349 КПК України, хоча підстави для цього були відсутні, оскільки ОСОБА_8 фактично винним себе не визнав, посилаючись на те, що він повідомляв дільничого інспектора про зміну місця свого проживання за сімейними обставинами. Таким чином, на думку колегії суддів, було порушено право ОСОБА_8 на захист, оскільки, погодившись на розгляд справи в порядку ст. 349 КПК України, без участі захисника, він позбавив себе права оспорювання обвинувачення в подальших судових інстанціях.

Крім того, вирок суду є необгрунтованим і по суті.

Так, з обвинувального акту щодо ОСОБА_8 вбачається, що він обвинувачувався в порушенні правил адміністративного нагляду, встановленого щодо нього в судовому порядку, яке полягало в зміні ним місця свого проживання без дозволу органу, який здійснював цей нагляд.

Проте, зі змісту ухвали Запорізького районного суду Запорізької області від 23.05.2014 року, якою був встановлений адміністративний нагляд щодо ОСОБА_8 , обов`язок повідомляти органи міліції про зміну місця свого проживання на засудженого на накладався взагалі ( а.с.32), йому лише заборонявся вихід з 21-00 години до 05-00 годин наступного дня з будинку, при цьому в судовому рішенні не зазначена адреса будинку, якого стосується ця заборона.

Більше того, в обгрунтування своїх висновків орган досудового слідства посилається на заяву ОСОБА_8 , в якій адресою свого мешкання він зазначив АДРЕСА_3 .

Проте з вказаної заяви ОСОБА_8 вбачається, що адресою свого мешкання він вказував АДРЕСА_5 ( а.с. 15 кримінального провадження), що вказує на невідповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України.

Розглянувши дане кримінальне провадження в день проведення попереднього судового засідання, суд першої інстанції не мав часу на витребування, не витребував і не дослідив в судовому засіданні матеріали кримінального провадження щодо ОСОБА_8 , внаслідок чого не впевнився в тому, чи дійсно ОСОБА_8 у встановленому законом порядку були роз`яснені умови і порядок дотримання правил адміністративного нагляду, а також наслідки його порушення, чим припустився неповноти в з`ясуванні обставин інкримінованого обвинуваченому правопорушення. Крім того, не дослідивши в судовому засіданні матеріали кримінального провадження щодо ОСОБА_8 , зібрані органом досудового роззслідування, суд першої інстанції не мав змоги також впевнитися і у відсутності порушень з боку органа досудового розслідування права ОСОБА_8 на захист, оскільки з реєстру матеріалів досудового розслідування не вбачається, яким чином було реалізоване волевиявлення ОСОБА_8 щодо участі в його кримінальному провадженні або його відмови від такої участі захисника.

В матеріалах судового провадження містится ксерокопія заяви ОСОБА_8 на адресу начальника Мелітопольського МВ УМВС, в якій він просить дозволу на зміну місця свого мешкання з подальшим проживанням по АДРЕСА_2 ( а.с.65), за цією адресою він проживав і на день розгляду справи, про що зазначено у вступній частині судового вироку, проте будь-якої оцінки ця заява у судовому вироку не знайшла, тобто, коли вона ОСОБА_8 була написана, де знаходиться орігінал заяви та яка подальша доля цієї заяви, судом з`ясовано не було, внаслідок чого висновки суду про самовільне залишення ОСОБА_8 місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду виглядають непереконливо.

За таких обставин вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_8 , як ухвалений з істотним порушенням кримінального процесуального закону, підлягає скасуванню, а матеріали кримінального провадження направленню на новий судовий розгляд, оскільки усунути вищезазначені недоліки обвинувального акту та досудового розслідування при апеляційному розгляді даного кримінального провадження є неможливим.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409 КПК України, судова колегія

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 07 жовтня 2014 року щодо ОСОБА_8 скасувати, матеріали провадження повернути до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області на новий судовий розгляд в іншому складі суду.

Запобіжним заходом щодо обвинуваченого ОСОБА_8 залишити особисте зобов`язання.

Головуючий:

Судді: