Єдиний унікальний номер 201/4928/15-к
Номер провадження 1-кп/201/214/2015
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 липня 2015 року м. Дніпропетровськ
вул. Паторжинського, 18а
Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська в складі:
Головуючого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, із середньою освітою, офіційно не працюючого, розлученого, який має неповнолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України,
Згідно рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 березня 2003 року № 2-1827/2003 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на її користь до досягнення повноліття, у розмірі ? частки усіх видів заробітку/доходу щомісячно, але не менше ? частки неоподаткованого мінімуму доходів громадян, починаючи з 17 березня 2003 року в особі матері - ОСОБА_5 .
Однак, ОСОБА_4 , маючи умисел на злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів), починаючи з травня 2009 року, аліменти на утримання своєї неповнолітньої дитини не виплачував, матеріальної та іншої допомоги не надавав. На неодноразові попередження державного виконавця Жовтневого відділу Державної виконавчої служби від 08 січня 2015 року, 04 лютого 2015 року про необхідність погашення заборгованості по сплаті аліментів та необхідність з`явитись до Жовтневого відділу Державної виконавчої служби не реагував. При цьому, на облік в Жовтневому районному центрі зайнятості у м. Дніпропетровську не став, свідомо знаючи про можливість отримання дотацій від держави і можливість виплачувати аліменти, чим злісно ухилився від сплати встановлених рішенням Жовтневого районного суду коштів (аліментів), в результаті чого станом на 25 березня 2015 року виникла заборгованість зі сплати аліментів у розмірі, що сукупно складає суму понад 6 місяців відповідних платежів, а саме 34 084 гривні 16 копійок (тридцять чотири тисячі 84 гривні шістнадцять копійок).
Таким чином, ОСОБА_4 , вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 164 КК України, а саме злісно ухилився від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів).
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України визнав повністю і показав, що в 1996 році зареєстрував шлюб із потерпілою, в 1997 році у них народилася донька ОСОБА_7 . В 2003 році йому стало відомо, що відповідно до рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з нього стягнуто аліменти на утримання своєї неповнолітньої доньки у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку. В той період він працював на заводі та своєчасно сплачував аліменти. В 2008 році попав під скорочення та був звільнений з роботи на заводі. З того часу до теперішнього моменту офіційно не працевлаштований. З травня 2009 року до теперішнього часу аліменти на утримання своєї неповнолітньої доньки не виплачує. За цей період продукти харчування, ліки та предмети одягу для дитини не передавав та жодним чином не допомагав. Крім того, додав, що займається підробітками на будівництві та отримує дохід приблизно 4 000 гривень на місяць. Пояснити суду, чому, отримуючи такий дохід, він все одно не сплачував аліменти, не зміг. При цьому, в повному обсязі визнав всі фактичні обставини вчиненого ним кримінального правопорушення, які викладені в обвинувальному акті, розкаявся у скоєному.
В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 показала, що в 1996 році зареєструвала шлюб із обвинуваченим, у них в 1997 році народилася донька ОСОБА_7 . В 2003 році вона звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом про стягнення з ОСОБА_4 аліментів на утримання їх неповнолітньої доньки ОСОБА_7 , який був задоволений та винесено відповідне рішення про стягнення з обвинуваченого аліментів на утримання їх дитини у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку. Починаючи з травня 2009 року та до теперішнього часу обвинувачений аліменти на утримання їх неповнолітньої доньки не виплачує, за вказаний період ні продукти харчування, ні ліки, ні предмети одягу для дитини не передавав та жодним чином не допомагав. В результаті чого станом на березень 2015 року виникла заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 34 084 гривень 16 копійок. Після чого, вона була вимушена звернутися до органів міліції із заявою про притягнення останнього до кримінальної відповідальності. Висловила думку щодо покарання обвинуваченого на розсуд суду.
Оскільки в судовому засіданні обвинувачений повністю визнав свою вину в інкримінованому йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні, погодився з кваліфікацією вчиненого ним діяння, а так само визнав всі фактичні обставини їх вчинення, а прокурор не висловив жодних заперечень щодо встановлених обставин, суд, заслухавши думку учасників судового провадження, за відсутності їх заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, переконавшись у тому, що всі зазначені особи правильно розуміють зміст встановлених обставин, в порядку ст. 349 ч. 3 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
На підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені показаннями обвинуваченого та потерпілої, наданими ними безпосередньо в судовому засіданні, які відповідають всім фактичним обставинам інкримінованого ОСОБА_4 діяння і ніким не оспорюються, суд приходить до переконання, що діяння, яке вчинено ОСОБА_4 дійсно мало місце, воно містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України і обвинувачений винний у його вчиненні, так як він, умисними діями, вчинив злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів), тому він підлягає покаранню за вчинення такого кримінального правопорушення.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд відповідно до положень ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Насамперед, суд враховує, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до положень ст. 12 КК України відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості.
Дослідивши дані про особу обвинуваченого, суд враховує, що ОСОБА_4 раніше не судимий, розлучений, має неповнолітнього доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яку не утримує, офіційно не працевлаштований, займається підробітками, за місцем проживання характеризується із задовільної сторони, на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває.
Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає його щире каяття у скоєному.
Виходячи з проаналізованих даних про особу ОСОБА_4 у їх сукупності, з урахуванням ступеню тяжкості скоєного останнім кримінального правопорушення, його особи та обставин, що пом`якшують покарання, які приведені вище, суд приходить до висновку про призначення ОСОБА_4 , покарання у вигляді громадських робіт, так як, саме таке покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Судові витрати на залучення експерта та речові докази у даному кримінальному провадженні відсутні.
З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 368, 370- 374, 394 КПК України, суд
З А С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України і призначити йому покарання у вигляді 120 (сто двадцяті) годин громадських робіт.
Вирок суду набирає законної сили після спливу тридцяти денного строку, встановленого ст. 395 КПК України для його оскарження. Подання апеляційної скарги на вирок суду зупиняє набрання ним законної сили та його виконання.
Вирок може бути оскаржений в порядку ст. 395 КПК України.
Апеляційну скаргу на вирок може бути подано до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд міста Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копія вироку в порядку ст. 376 КПК України негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору і не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Суддя ОСОБА_1