Справа № 1-153/11
В И Р О К

іменем України

11.05.2011 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді: Лисенка Владислава Вікторовича

при секретарі: Ярмольській І.В.

за участі прокурора: Будніка І.А.

захисника: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за обвинуваченням

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2 Російської Федерації, цигана, громадянина України, що має неповну середню освіту, одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, раніше судимого вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15.03.2010 року за ч 2 ст. 186 КК України до 5 років позбавлення волі з випробуванням 3 роки, -

· у вчиненні злочину, передбаченого ч 2 ст. 187 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

02.09.2010 року близько 14 год. ОСОБА_2, керуючи невстановленим досудовим слідством автомобілем, в якому, крім нього, перебувало ще дві невстановлених досудовим слідством особи чоловічої та жіночої статті, кримінальна справа відносно яких виділена в окреме провадження, проїжджаючи поблизу автостанції «Дачна» в місті Києві маючи злочинний умисел на вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, зупинились поблизу потерпілих ОСОБА_3 та неповнолітнього потерпілого ОСОБА_3, які зупиняли автотранспорт для того, щоб проїхати до села Юрова Макарівського району Київської області, повідомили потерпілому ОСОБА_3 та неповнолітньому потерпілому ОСОБА_3, що підвезуть їх до села Юрова, Макарівського району Київської області, на що останні погодились та вирушили разом з ними на невстановленому досудовим слідством автомобілі в напрямку вказано населеного пункту по автодорозі Київ - Чоп, під час чого, проїжджаючи в селі Мила Києво-Святошинського району Київської області Київської області, ОСОБА_2 з метою реалізації злочинного умислу направленого на вчинення нападу з метою заволодіння майном потерпілого ОСОБА_3 та неповнолітнього потерпілого ОСОБА_3, для пошуку безлюдного місця для вчинення злочину, відхилився від маршруту руху, звернувши в напрямку села Дмитрівка, Києво-Святошинського району Київської області, виїхав до лісосмуги, що розташована за селом Дмитрівка, де в лісосмузі на відстані близько 100 м від вулиці Лісна 45 зупинив автомобіль, після чого разом з невстановленою досудовим слідством особою чоловічої статі вийшов з автомобіля, з багажника якого ОСОБА_2 взяв невстановлений предмет, схожий на ніж, та невстановлена досудовим слідством особа чоловічої статі взяла невстановлений предмет схожий на металевий прут, який далі тримаючи в руках, та перебуваючи поряд з автомобілем відкрито його демонструючи потерпілим ОСОБА_3 та неповнолітньому ОСОБА_3, а ОСОБА_2, тримаючи в руках невстановлений предмет, схожий на ніж, тим самим демонструючи його потерпілому ОСОБА_3 та неповнолітньому потерпілому ОСОБА_3, які в цей час разом з невстановленою особою жіночої статі перебували в салоні автомобіля на задньому сидінні, відчинив двері автомобіля та з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров'я потерпілих, неповнолітнього ОСОБА_3 та ОСОБА_3, що виразилось в погрозах нанесення останнім тілесних ушкоджень предметом, схожим на ніж, погрозах вбивством та приставлянням предмета схожого на ніж до тулуба ОСОБА_3, наказав потерпілим ОСОБА_3 та неповнолітній ОСОБА_3 видати їх майно, на що потерпілі, сприймаючи погрози нанесення їм тілесних ушкоджень, вбивства та демонстрування ОСОБА_2 невстановленого предмету, схожого на ніж, демонструванням невстановленою особою чоловічої статті предмету, схожого та металевий прут, як реальну загрозу для свого життя та здоров'я, не чинячи опору, на вимогу ОСОБА_2, виклали на передня пасажирське сидіння автомобіля: потерпілий ОСОБА_3 належний йому мобільний телефон марки «Samsung GT 3010», вартістю 1700 грн. з сім карткою оператора мобільного зв'язку «Діджус», вартістю 25 грн.; неповнолітній потерпілий ОСОБА_3 належний йому мобільний телефоном марки «Nokia 5300», вартістю 500 гри. з сім-карткою оператора мобільного зв'язку «Діджус», вартістю 25 грн., після чого ОСОБА_2, продовжуючи демонструвати ніж та погрожувати застосуванням насильства небезпечного для життя та здоров'я потерпілих, обшукав неповнолітнього ОСОБА_3 та відкрито витягнув з кишені його джинсів належні останньому гроші в сумі 250 грн., далі обшукав ОСОБА_3 та з кишені його футболки відкрито витягнув належні ОСОБА_3 гроші в сумі 2 грн., після чого потерпілі ОСОБА_3 та неповнолітній ОСОБА_3 на вимогу ОСОБА_2 вийшли з автомобіля, а ОСОБА_2 разом з двома невстановленими досудовим слідством особами на невстановленому автомобілі з місця скоєння злочину зникли та майном потерпілих в подальшому розпорядились на власний розсуд, чим спричинили потерпілому ОСОБА_3 матеріальну шкоду на суму 1727 грн., неповнолітньому потерпілому ОСОБА_3 матеріальну шкоду на суму 775 грн.

В судовому засіданні ОСОБА_2 свою вину у вчиненні злочину визнав частково та суду пояснив, що 02.09.2010 року біля 14 години він їхав на автомобілі марки „Хюндай червоного кольору, на якому підвозив своїх наглядно знайомих: чоловіка та жінку. В м. Києві поблизу автостанції „Дачна він підібрав двох невідомих хлопців, які попросили підвезти їх до Макарівського району Київської області. По дорозі він вирішив викрасти у хлопців якісь речі. Заїхавши в лісосмугу с. Мила Києво-Святошинського району Київської області, він вийшов з автомобіля та, погрожуючи ножем, який був в автомобілі, примусіив хлопців віддати йому їх мобільні телефони та гроші. Хлопці віддали їх мобільні телефони та гроші в сумі 250 грн. при цьому Чоловік та жінка, які знаходились в автомобілі, ніякої участі в пограбуванні не приймали. Чоловік взяв до рук прут, який знайшов в автомобілі, оскільки злякався, що він його також пограбує. Через деякий час вони вийшли з автомобіля.

У вчиненому розкаявся та просив його суворо не карати.

Крім часткового визнання вини підсудним, його вина у вчиненні злочину підтверджується:

- показами на досудовому слідстві потерпілого ОСОБА_4, який не зявився в судове засідання з поважних причин і його покази були оголошені в судовому засіданні, що 02.09.2010 року близько 13 год. він зі своїм братом ОСОБА_3 повертались з м. Києва, а саме перебували на автостанції «Дачна», що в Святошинському р-ні, м. Києва. Він зупиняв автомашину щоб доїхати додому та зупинив автомобіль іноземного виробництва червоного кольору. Після того, як автомобіль став біля них, він запитав у осіб в автомобілі чи підвезуть вони їх до с. Юрова Макарівського району Київської області. Водій сказав, що підвезе. Далі його брат перший а він за ним сів в автомобіль на заднє сидіння. В автомобілі на задньому сидінні сиділа смуглява жінка, на передніх сидіннях перебував водій,, а саме ОСОБА_2 та пасажир ззовні схожий на цигана віком близько 30 років. Всі три особи, які перебували в автомобілі, окрім нього та його брата були циганської національності. Вони поїхали в напрямку м. Житомира по автодорозі Київ-Чоп. Проїхавши по Житомирській трасі в с. Мила Києво-Святошш-іського району, вони звернули в с. Дмитрівка, та проїхавши через все село, в кінці села на відстані близько 150 м. від якоїсь вулиці зупинились в лісі, і почали об'їжджати яму. Та під час цього зупинили автомобіль. Водій та інший чоловік вийшли з автомобіля та підійшли до багажника. Коли вони, відкрили багажник, то вони звідти щось взяли. Потім вони закрили багажник, відчинили задні праві двері, а саме відчинив водій - ОСОБА_2 та сказали до нього та його брата, щоб вони віддавали їм їх мобільні телефони, також водій - ОСОБА_2 під час цього тримав в лівій руці ніж, схожий на кухонний із чорною пластмасовою рукояткою. ОСОБА_2 сказав їм, що заріже їх, якщо вони не віддадуть гроші та телефони. Також він йому приставив в бік до ребер вказаний ніж. Він та його брат виклали на переднє сидіння автомобіля свої мобільні телефони «Нокіа 5300», «Самсунг С-3010» з сімкарками «діджус». В цей час інший чоловік, який вийшов з автомобіля стояв поряд з автомобілем та тримав залізний прут у руках. Далі ОСОБА_2, тримаючи ніж у лівій руці та продовжуючи ним погрожувати, що заріже їх, дістав з лівої кишені джинсів його брата ОСОБА_3 гроші в сумі 250 грн., а у нього з нагрудної кишені футболки 2 грн. і поклав їх на переднє сидіння. Потім він на вимогу ОСОБА_2 вийшов з автомобіля, поклав руки на автомобіль та біля нього став чоловік із залізним прутом в руках, щоб він не втік. Його брата ОСОБА_2, обшукав, далі брат вийшов з автомобіля та поклав руки на кузов, після чого його водій ще раз їх обшукав. Потім вони на їх вимогу відійшли від автомобіля і чоловік з прутом сказав їм присісти, але вони не присіли. Далі ОСОБА_2, який їм погрожував ножем, листком з зошита, закрив номерні знаки на автомобілі, чоловіки сіли в автомобіль, при цьому чоловік з прутом сказав фразу «якщо це не ми то вони все повернуть і вибачаться», після чого вони поїхали на своєму автомобілі в зворотному напрямку. Жінка під час даних подій сиділа в автомобілі;

- показами на досудовому слідстві потерпілого ОСОБА_3, який не зявився в судове засідання з поважних причин і його покази були оголошені в судовому засіданні, що 02.09.2010 року близько 14 год. він зі своїм братом ОСОБА_3 повертались з м. Києва, а саме перебували на автостанції «Дачна», що в Святошинському р-ні, м. Києва. Його брат зупиняв автомашину щоб доїхати додому та зупинив автомобіль іноземного виробництва червоного кольору. Брат запитав у осіб в автомобілі чи підвезуть вони їх до с. Юрова Макарівського району. Водій сказав, що підвезе. Далі він сів в автомобіль на заднє сидіння, за ним сів його брат. В автомобілі на задньому сидінні сиділа смуглява жінка, на передніх сидіннях перебував водій, а саме ОСОБА_2, та пасажир ззовні схожий на цигана віком близько ЗО років. Вони поїхали в напрямку м. Житомира. Проїхавши по Житомирській трасі в с. Мила, вони звернули в с. Дмитрівка, та проїхавши через все село, в кінці села зупинились в лісі, і почали об'їжджати яму. Та під час цього ОСОБА_2, зупинив автомобіль. Водій та інший чоловік вийшли з автомобіля та підійвіли до багажника. Коли вони відкрили багажник, то він озирнувся назад та побачив, як ОСОБА_2 дістав із багажника ніж, а інший чоловік дістав залізний прут. Потім вони закрили багажник, відчинили задні праві двері та сказали до нього та його брата, щоб вони віддавали мобільні телефони, а саме двері відчиняв ОСОБА_2 і під час цього він тримав в руці ніж, схожий на кухонний із чорною пластмасовою рукояткою. Також водій сказав їм, що заріже їх, якщо вони не віддадуть гроші та телефони. Також він його братові ОСОБА_3 приставив в бік до ребер ніж. Він та його брат дуже сильно злякались, та виклали на переднє пасажирське сидіння автомобіля свої мобільні телефони «Нокіа 5300», «Самсунг С-3010» з сім-карками «діджус». Далі ОСОБА_2, погрожуючи їм словесно та ножем, тримаючи його у лівій руці дістав з лівої кишені його джинсів гроші в сумі 250 грн. а у його брата 2 грн. і поклав їх на переднє сидіння. Потім його брат на їх вимогу вийшов з автомобіля, поклав руки на автомобіль та біля нього стояв чоловік із залізним прутом в руках. Його ОСОБА_2, ще раз обшукав, далі він вийшов з автомобіля та поклав руки на кузов, після чого, ОСОБА_2 його ще раз обшукав. Потім вони на їх вимогу відійшли від автомобіля і чоловік з прутом сказав їм присісти, але вони не присіли. Потім чоловіки сіли в автомобіль, при цьому закрили номерні знаки автомобіля листком паперу і чоловік з прутом сказав фразу «якщо це не ми то вони все повернуть і вибачаться», після чого вони поїхали на своєму автомобілі в зворотному напрямку. Жінка під час даних подій сиділа в автомобілі.

Крім часткового визнання вини підсудним, його вину у вчиненні злочину повністю підтверджують докази, які є в матеріалах справи і які були досліджені в ході судового слідства, а саме:

· заява потерпілого ОСОБА_3, в якій він просить прийняти міри до невідомих осіб, які 02.09.2010 року біля 14-30 години в лісі, який розташований в с. Дмитрівка Києво-Святошинського району Київської області відкрито викрали його мобільний телефон та грошові кошти (а.с. 3);

· протокол огляду місця події, обєктом якого являється частина лісової смуги, яка знаходиться в с. Дмитрівка Києво-Святошинського районного суду Київської області (а.с. 4);

· довідка, згідно якої вартість мобільного телефону марки „Нокіа-5300 становить 530 грн. (а.с. 9);

· довідка, згідно якої вартість мобільного телефону марки „Самсунг становить 1700 грн. (а.с. 10);

· довідка, згідно якої вартість стартового пакету оператора мобільного звязку „Діджус становить 25 грн. (а.с. 11);

· копія гарантійного талону до мобільного телефону марки „Нокіа 5300 (а.с. 12-13);

· протокол очної ставки, проведеної між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с. 48-49);

· протокол очної ставки, проведеної між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с. 50-51).

Оцінивши зібрані по справі та досліджені в ході судового слідства докази, суд приходить до переконання, що вина підсудного ОСОБА_2 повністю однак його дії на думку суду неправильнокваілфіковані за ч 2 ст. 187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоровя потерпілого (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, оскільки в судовому засіданні встановлено, що зазначений злочин ОСОБА_2 вчинив сам, жодної попередньої змови з невстановленими слідством особами, які перебували в салоні автомобіля, у останнього не було і майном потерпілих він заволодів і розпорядився сам. Збитки потерпілим також відшкодовував самостійно. Ці покази дав ОСОБА_2 в судовому засіданні. На досудовому слідстві потерпілі також пояснювали, що майно в них забирав ОСОБА_2 тобто водій автоомбіля, токож саме він тримав в руках ніж. З пояснень ОСОБА_2 в судовому засіданні невстановлена особа, чоловічої статі, який згідно пояснень потерпілих тримав в руках металевий прут, не діяв з ним за попередньою змовою, оскільки сам злякався коли ОСОБА_2 дістав ножа, тому і взяв до рук металевий предмет. Ці покази підсудного органами досудового слідста та в суді не спростовані. Тому суд кваліфікує дії підсудного за ч. 1 ст. 187 КК України як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоровя потерпілого (розбій). З обвинувачення, пред′явленого ОСОБА_2 суд виключає посилання на вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб.

Обставиною, що помякшує покарання підсудного ОСОБА_2, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття у вчиненому та добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставиною, що обтяжує покарання підсудного ОСОБА_2, відповідно до ст. 67 КК України, суд визнає рецидив злочинів.

Призначаючи покарання підсудному ОСОБА_2 суд, крім обставин, що помякшують його покарання та обставини, що обтяжує його покарання, враховує ступінь тяжкості та обставини вчиненого злочину і особу підсудного ОСОБА_2, який вчинив тяжкий злочин, передбачений ч 1 ст. 187 КК України, раніше судимий за злочин проти власності та вчинив новий злочин в період іспитового строку, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, негативно характеризується за місцем проживання, має на утириманні двох неповнолітніх дітей, збитки потерпілим відшкодував в повному обсязі, тому з урахуванням обставин справи і даних про особу підсудного, суд приходить до переконання про необхідність призначити підсудному покарання у вигляді позбавлення волі в межах санції ч 1 ст. 187 КК України.

Враховуючи, що ОСОБА_2 раніше судимий вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 березня 2010 року за ч 2 ст. 186 КК України до 5 років позбавлення волі з випробуванням 3 роки, суд на підставі ст. 71 КК України частково приєднує до призначеного покарання невідбуте покарання за вказаним вироком.

Суд залишає без задоволення цивліьні позови ОСОБА_3 та ОСОБА_5, в звязку з відсутністю в них претензій до підсудного ОСОБА_2

Судові витрати та речові докази по справі відсутні.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 323-324 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України і призначити йому покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України, частково у вигляді 1 року та 3-х (трьох) місяців приєднати до призначеного покарання невідбуте покарання за вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 березня 2010 року та остаточно ОСОБА_2 призначити покарання у вигляді 5-ти (п′яти) років 3-х (трьох) місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_2 рахувати з моменту затримання, тобто з 08 листопада 2010 року.

Міру запобіжного заходу засудженому ОСОБА_2 до набрання вироком законної сили, - залишити взяття під варту та тримання в СІЗО Управління ДДУ з ПВП в м. Києві.

Цивільні позови ОСОБА_4 та ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Вирок може бути оскаржено протягом 15 діб з дня його проголошення до апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області прокурором, потерпілими, законним представником неповнолітнього потерпілого, захисником, а засудженим в той же термін з моменту вручення йому копії вироку.

СУДДЯ: В.В. Лисенко