УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №282/420/15-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.177 КПК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 квітня 2015 року Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю прокурора ОСОБА_6
захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_8
Органами досудового розслідування,-
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, з повною загальною середньою освітою, неодружений, невійськовозобов`язаний, непрацюючий, раніше судимий:
- 28.09.2011 року Любарським районним судом за ч.3 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст.ст.75, 76, 104 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік;
- 29.08.2012 року Любарським районним судом за ч.3 ст.185, ст.71 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі. На підставі ухвали Піщанського районного суду Вінницької області від 16.10.2014 року умовно-достроково звільнений на 1 рік 10 місяців 15 днів,
26.03.2015 року ОСОБА_9 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.
02 квітня 2015 року до Любарського РВ УМВС України із заявою звернулася гр. ОСОБА_12 , яка вказала, що 02.04.2015 року близько 21:00 год. із квартири АДРЕСА_3 , у якій вона проживає, невідома особа викрала належні їй грошові кошти в сумі 1700 грн.
В ході досудового розслідування встановлено, що 02.04.2015 року близько 20 год. 45 хв., ОСОБА_9 після розпиття спиртного із ОСОБА_13 , перебуваючи в середині багатоквартирного житлового будинку, що по АДРЕСА_4 , побачив як із квартири АДРЕСА_5 вказаного будинку вийшла ОСОБА_12 , яка не зачинивши за собою на замок вхідні двері, пішла на вулицю у невідомому йому напрямку
Після вказаної події у нього виник умисел на вчинення крадіжки чужого майна.
З цією метою ОСОБА_14 , розуміючи протиправність своїх дій та переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає, через незамкнені вхідні двері, проник до квартири АДРЕСА_3 .
Перебуваючи у вищевказаній квартирі, він із жіночої сумки, яка висіла на ручці вхідних дверей до кімнати вітальні, викрав грошові кошти в сумі 1700 грн., які належали ОСОБА_12 та через відчинене вікно у кімнаті кухні залишив квартиру.
В подальшому викрадені грошові кошти ОСОБА_15 , витратив на власні потреби.
Таким чином, даною крадіжкою ОСОБА_12 заподіяно матеріальну шкоду на загальну суму 1700 грн.
11.04.2015 року ОСОБА_9 повідомлено про його підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.3 КК України.
20.04.2015 року слідчий СВ Любарського РВ УМВС України в Житомирській області ОСОБА_7 звернувся в суд з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 .
Ухвалою слідчого судді Любарського районного суду Житомирської області від 20.04.2015 року вищевказане клопотання слідчого було задоволено та щодо ОСОБА_9 обрано запобіжний захід у вигляді тримання останнього під вартою із визначенням застави у сумі 36 540 грн. 00 коп., що відповідає 30 розмірам мінімальних заробітних плат.
Крім того, в разі внесення застави та звільнення ОСОБА_9 з-під варти, цим же судовим рішенням, ухвалено покласти на підозрюваного обов`язки прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю; без дозволу слідчого, прокурора або суду не відлучатися із населеного пункту, в якому ОСОБА_9 зареєстрований та проживає; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування зі свідками, потерпілим по справі.
В апеляційній скарзі захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_8 порушує питання про скасування ухвали слідчого судді та просить постановити нову ухвалу, якою обрати щодо ОСОБА_9 більш м`який запобіжний захід. В обґрунтування своїх вимог, апелянт зазначає, що ухвала слідчого судді, на його думку, є незаконною, оскільки обґрунтованості підозри у вчиненні інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, не встановлено. Крім того, захисник посилається, що раніше щодо ОСОБА_9 запобіжні заходи не обирались, жодного випадку неприбуття до слідчого, перешкоджання встановлення істини по справі з боку підозрюваного не встановлено. Натомість, звертає увагу на те, що підозрюваний співпрацює зі слідством, дає правдиві покази та щиро кається у вчиненому. Отже, вважає, що ризики, визначені ст.177 КПК України, в даному випадку відсутні.
Заслухавши доповідь судді, адвоката ОСОБА_8 , який підтримав подану апеляційну скаргу з вищезазначених підстав, слідчого та прокурора, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст.177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст.178 КПК України, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, вік та стан здоров`я підозрюваного, наявність у підозрюваного місця роботи, майновий стан підозрюваного, наявність судимостей у підозрюваного тощо.
Як вбачається з ухвали суду, задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя з`ясував, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_9 кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 та ч.3 ст.185 КК України. Про це свідчать показання потерпілих, дані протоколу огляду місця подій, а також й показання самого підозрюваного ОСОБА_9 про його причетність до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень, що спростовує твердження апеляції захисника про відсутність у органів досудового слідства даних, які б підтверджували наявність обґрунтованої підозри щодо ОСОБА_9 .
Крім того, під час розгляду клопотання слідчого, як того вимагає закон, слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що ризики, на які вказує слідчий, існують та підтверджуються матеріалами кримінального провадження та врахував тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_9 , одне з яких є тяжким, міра покарання за яке передбачена у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 6 років, те, що кримінальні правопорушення вчиненні з корисливим мотивом, а також, те, що підозрюваний раніше вже був неодноразово судимий за вчинення тяжких корисливих злочинів, проте на шлях виправлення не став та знов підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, не працює, отже не має постійного доходу, негативно характеризується, що свідчить про слабкість соціальних зв`язків, а також те, що знаходячись на волі він може ухилятися від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню або вчините інше кримінальне правопорушення, з урахуванням чого, дійшов обґрунтованого висновку про необхідність застосування щодо підозрюваного ОСОБА_9 виняткового запобіжного заходу у виді тримання під вартою, з чим погоджується й колегія суддів.
Посилання захисника про можливість застосування до ОСОБА_9 іншого більш м`якого запобіжного заходу, та на те, що такий запобіжний захід зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, та запобігатиме ризикам переховуватись від органів досудового розслідування або суду, продовжувати злочинну діяльність або перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, за вищевикладених обставин, на думку колегії суддів, є непереконливими.
Що ж стосується посилань в апеляційній скарзі захисника на те, що ОСОБА_9 розкаюється у скоєному, активно сприяє встановленню істини по справі, не відмовляється від дачі показань та те, що не було випадків неприбуття підозрюваного на виклик слідчого, не можуть бути підставами для скасування ухвали слідчого судді, оскільки не спростовують висновки суду про недостатність інших запобіжних заходів для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.
З урахуванням вищевказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді винесена з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства, є законною та обґрунтованою, тому підстави для її скасування відсутні.
На підставі вищенаведеного, керуючись ст.183, 184, 193, 194, 309, 376, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -
апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Любарського районного суду Житомирської області від 20 квітня 2015 року, якою ОСОБА_9 , підозрюваному у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України, обрано запобіжний захід у вигляді взяття під варту строком на два місяця, починаючи з 13 год.40 хв. 20 квітня 2015 року, та визначено заставу в розмірі 36 540 грн. 00 коп., без змін.
Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді