Справа № 183/8307/14
№ 1-кп/183/132/15
В И Р О К
іменем України
25.02.2015 року м.Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

при секретареві ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

неповнолітнього потерпілого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинуваченої ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області кримінальне провадження №0001027 стосовно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Новомосковська Дніпропетровської області, громадянки України, працює агентом електропостачання «Придніпровська залізниця», розлучена, має на утриманні неповнолітню дитину 1999 року народження та престарілу матір 1927 року народження; з середньою освітою, зареєстрованої та мешкаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, суд -

ВСТАНОВИВ:

22 березня 2014 року біля 07-30 години ОСОБА_6 , знаходячись за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , побачивши, як до під`їзду заходить її сусід неповнолітній ОСОБА_4 , вийшла з квартири в під`їзд, тримаючи в руках дерев`яну палицю, де на грунті раптово виниклої словесної сварки у неї виник умисел на спричинення ОСОБА_4 тілесних ушкоджень. З цією метою ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки, близько 07-40 годин, знаходячись в під`їзді будинку біля своєї ж квартири, діючи умисно, тримаючи в лівій руці дерев`яну палицю нанесла нею один удар по правій половині обличчя неповнолітньому ОСОБА_4 після чого нанесла йому один удар кулаком правої руки по обличчю, спричинивши йому фізичний біль.

В результаті умисних дій ОСОБА_6 неповнолітньому ОСОБА_4 були спричинені тілесні ушкодження, згідно висновку судово-медичної експертизи № 1120/Е від 18 грудня 2014 року у виді синця та садна в правій виличній області, які у своїй сукупності та кожне окремо відносяться до легкого ступеню тяжкості.

Умисні дії ОСОБА_6 , що виразилися у вчиненні умисного легкого тілесного ушкодження кваліфіковані за ч. 1 ст. 125 КК України.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 вину у скоєнні кримінального правопорушення не визнала у повному обсязі та показала, що 22 березня 2014 року біля 07-30 години ОСОБА_4 , який мешкає поверхом вище, спускаючись по сходах під`їзду вимкнув світло в її квартирі та швидко вибіг на вулицю. Через де-який час вона побачила, як він повертається до дому та коли він піднявся до четвертого поверху на якому вона мешкає, вона вийшла з квартири та почала голосно лаяти ОСОБА_4 за його дії. При цьому в руках вона тримала дерев`яний метр, яким вона стукала по перилах, ОСОБА_4 убіг, а в цей час зверху прибіг його батько, вона швидко забігла до своєї квартири та закрила двері. Вона ОСОБА_4 не била. В цей день вона бачила ОСОБА_4 пізніше, у нього не було а ні синців, а ні будь-яких подряпин. Просила суд виправдати її. А в разі визнання її винуватості просила застосувати до неї ЗУ «Про амністію», тому як вона досягла пенсійного віку.

Не дивлячись на невизнання своєї вини обвинуваченої її вина у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України в повному обсязі підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме:

Допитаний в судовому засіданні неповнолітній потерпілий ОСОБА_4 пояснив, що 22 березня 2014 року біля 07-30 години він вийшов в магазин, а повертаючись до дому, не дійшовши однієї сходинки четвертого поверху до нього різко вийшла зі своєї квартири ОСОБА_6 яка в руках тримала дерев`яну палицю та в результаті словесної сварки з нею, остання нанесла йому два удари палкою та кулаком в обличчя, після чого він побіг вниз. Палкою ОСОБА_7 вдарила його у вісочну частину голови, а кулаком в око. В цей же день він з батьками звернувся до міліції.

Законний представник неповнолітнього потерпілого ОСОБА_4 ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що 22 березня 2014 року біля 07-30 годин його син ОСОБА_4 вийшов до магазину. Через де-який час він, будучи вдома почув галас у під`їзді. Вийшовши в під`їзд, зрозумів, що це сварка між його сином та ОСОБА_7 . Син вибіг з під`їзду, а він хотів поговорити з ОСОБА_7 , яка швидко забігла до своєї квартири та зачинилася. У сина були подряпина на голові та синець у ока. В цей же день звернулися до міліції. В останні три судових засідання законний представник неповнолітнього ОСОБА_4 не з`являвся, зі слів ОСОБА_4 за станом здоров`я. В той же час на адресу суду будь-яких підтверджуючих документів не надано. Враховуючи, що неповнолітній потерпілий ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , був допитаний в присутності законного представника, який в останні три судові засідання не з`являвся; потерпілий з обвинуваченою не примирилися, суд закінчив розгляд справи без законного представника неповнолітнього потерпілого, у зв`язку з тим, що права неповнолітньої особи будь-яким чином не порушуються.

Допитана в ході судового розгляду за клопотанням сторони захисту свідок ОСОБА_9 , яка є донькою ОСОБА_6 , пояснила що іона знає зі слів матері, що 22 березня 2014 року стався словесний конфлікт між нею та ОСОБА_4 , який вранці в черговий раз на площадці пробігся з п`ятого поверху вниз через четвертий де мешкає матір, вимкнув світло. У зв`язку з чим мати вийшла та почала його лаяти. А ОСОБА_4 став кричати, що вона його б`є. Вона ОСОБА_9 бачила в цей день ОСОБА_4 , у якого була подряпина на обличчі.

Актом судово-медичного обстеження № 207 від 24 березня 2014 року, згідно висновків якого тілесні ушкодження виявлені у ОСОБА_4 у виді синця та садна в правій виличній області, у своїй сукупності та кожне окремо відносяться до легкого ступеню тяжкості, заподіяні тупим твердим предметом, можливо в строк та при обставинах, вказаних потерпілим та в направленні 22.03.2014 року.

Висновком судово-медичної експертизи № 1120/Е розпочатої 17.12.2014 року закінченої 18.12.2014 року, згідно підсумків якої: 1) при експертизі потерпілого ОСОБА_4 виявлені тілесні ушкодження у виді синця та садна в правій виличній області. 2) Усі виявлені тілесні ушкодження, у своїй сукупності та кожен окремо, відносяться до легкого ступеню тяжкості, виникли від дії тупого твердого предмету та могли утворитися в строк, вказаний у постанові (22.03.2014 року), що підтверджується забарвленістю синця та ступенем загоєння садна. 3) Враховуючи характер та локалізацію виявлених тілесних ушкоджень, можливо вважати, що потерпілому було заподіяно як мінімум одна травматична дія.

Протоколом проведення слідчого експерименту від 23 квітня 2014 року та фото таблицею до нього, проведеного за участю ОСОБА_4 , статиста та судово-медичного експерта ОСОБА_10 , в ході якого потерпілий ОСОБА_4 показав механізм отримання ним тілесних ушкоджень 22 березня 2014 року.

Висновком додаткової судово-медичної експертизи № 1139/ЕД від 24 грудня 2014 року, згідно підсумків якої виявлені у потерпілого ОСОБА_4 тілесні ушкодження у виді синця та садна в правій виличній області, могли утворитися від дії тупого твердого предмету, можливо при механізмі на який вказує потерпілий під час проведення слідчого експерименту від 23.12.2014 року.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про доведеність вини обвинуваченої ОСОБА_6 в умисному заподіянні легкого тілесного ушкодження і її дії органом досудового розслідування кваліфіковано правильно за ч. 1 ст. 125 КК України.

Суд не бере до уваги показання свідків, допитаних в ході судового розгляду ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , тому як вони не були присутніми при конфлікті між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , і в цей день 22 березня 2014 року ОСОБА_4 не бачили, а тому їх показання не мають жодного доказового значення у справі.

Показання обвинуваченої в ході судового розгляду щодо своєї непричетності до нанесення ОСОБА_4 тілесних ушкоджень, суд розцінює, як обрану позицію захисту, з метою уникнення відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення.

Суд не бере до уваги посилання захисника обвинуваченої про те, що в судовому засіданні 26 січня 2015 року потерпілий відмовився від обвинувачення, а тому справа підлягає закриттю, тому як від потерпілого та його законного представника письмових заяв про відмову від обвинувачення та закриття справи не надходило.

При визначенні виду та розміру покарання ОСОБА_6 , суд виходить зі ступеня тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке відноситься до злочинів невеликої тяжкості, особи обвинуваченої, яка має на утриманні неповнолітню дитину, має постійне місце проживання, за яким позитивно характеризується, працює, раніше не судима, на обліку у лікарів психіатра, нарколога та фтизіатра не перебуває.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Обставинами, пом`якшуючими покарання є наявність на утриманні неповнолітньої дитини.

Характер скоєного ОСОБА_6 злочину, особа винної, свідчать про необхідність призначення покарання, співрозмірного скоєному в межах санкції ч. 1 ст. 125 КК України, з урахуванням її положення в сім`ї, і в даному випадку, суд приходить до висновку про необхідність призначити покарання у вигляді штрафу.

Від обвинуваченої ОСОБА_6 надійшло клопотання про застосування до неї Закону України «Про амністію у 2014 році», оскільки вона досягла пенсійного віку.

Суд вважає, що клопотання обвинуваченої підлягає задоволенню.

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , станом на 18 квітня 2014 року день набрання чинності ЗУ «Про амністію у 2014 року» досягла 60 років пенсійного віку, встановленого статтею 26 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»,.

Виходячи з того, що ОСОБА_6 скоїла кримінальне правопорушення невеликої тяжкості, станом на 08 квітня 2014 року досягла пенсійного віку, встановленого статтею 26 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», вона підпадає під дію п. «ґ» ст. 1, ст.14 Закону України «Про амністію у 2014 році», та звільняється від відбування покарання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374-376 КПК України, п. «ґ» ст. 1, ст.14 Закону України «Про амністію у 2014 році», суд
УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити їй покарання у вигляді штрафу в розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

На підставі п. «ґ» ст. 1, ст.14 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 18.04.2014 року, звільнити ОСОБА_6 від призначеного судом покарання.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана сторонами кримінального провадження до апеляційного суду Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти діб з дня проголошення вироку суду.

Суддя ОСОБА_1