АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Номер провадження: 11кп/791/239/15 Головуючий в І інстанції: ОСОБА_1
Категорія: умовно-дострокове звільнення Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 лютого 2015 року колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Херсонської області у складі:

головуючого судді:ОСОБА_2
суддів:ОСОБА_3 ОСОБА_4
при секретарі: за участю прокурора: ОСОБА_5 ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Херсоні кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Голопристанського районного суду Херсонської області від 15 січня 2015 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою відмовлено в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, призначеного йому вироком Тарутинського районного суду Одеської області від 21.03.2012 року.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд в ухвалі зазначив, що ОСОБА_7 засуджений за тяжкий злочин, відповідно до характеристики комісії Голопристанської виправної колонії №7 21.10.2013 року та 30.04.2014 року засудженому було відмовлено в умовно-достроковому звільненні, як такому, що не став на шлях виправлення, і тому суд дійшов висновку, матеріали провадження не містять достатніх даних про те, що засуджений довів своє виправлення.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу від 15 січня 2015 року і посилається на те, що за період відбування покарання він довів своє виправлення, а тому є підстави для його умовно- дострокового звільнення від відбування покарання

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги засудженого, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою й ставленням до праці довів своє виправлення.

Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й на даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Відповідно до п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.02р. №2 "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким", суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці.

Як вбачається з матеріалів провадження, суд першої інстанції, розглядаючи заяву засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, належним чином врахував, що останній відбуває покарання за умисний тяжкий злочин, вчинений в період іспитового строку за попереднім вироком суду, задовільно характеризується,не працював, на час розгляду заяви мав два заохочення, які отримані ним безпосередньо перед зверненням до суду із заявою.

Також судом вірно враховано, що 21.10.2013 року та 30.04.2014 року комісією Голопристанської виправної колонії №7 ОСОБА_7 відмовлено в умовно-достроковому звільненні, як такому, що не став на шлях виправлення.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд, проаналізувавши дані про поведінку засудженого за весь час відбуття покарання, дійшов вірного висновку про те, що матеріали провадження в своїй сукупності не свідчать про виправлення засудженого , а тому обґрунтовано відмовив у задоволенні заяви ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Висловлена в ході судового розгляду заяви думка представника установи виконання покарань про те, що засуджений на час розгляду заяви стає на шлях виправлення була врахована судом під час ухвалення судового рішення і не є самостійною підставою для задоволення такої заяви.

Не приймаються колегією суддів до уваги і доводи апеляційної скарги про помилковість висновків суду щодо неврахування заохочень засудженого від 04.09.2014 року та 10.12.2014 року, як такі що не підтверджуються матеріалами провадження, оскільки суд дав належну оцінку даним обставинам.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому апеляційну скаргу засудженого належить залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а ухвалу Голопристанського районного суду Херсонської області від 15 січня 2015 року, якою відмовлено в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_7 про застосування щодо нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді: ( підписи)

копія вірна, суддя ОСОБА_2

ухвала набирає законної сили 18.02.2015 року