В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15.05.2015 Справа №607/5570/15-к

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Тернополі матеріали кримінального провадження № 0000574 про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Тернополя, громадянки України, із середньо-спеціальною освітою, неодруженої, непрацюючої, зареєстрованої та проживаючої за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченої ОСОБА_3 та потерпілої ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В:
05 березня 2015 року о 15 год. 00 хв. в обвинуваченої ОСОБА_3 , яка перебувала в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , виник злочинний намір направлений на таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний намір, 05 березня 2015 року о 15 год. 00 хв., обвинувачена ОСОБА_3 , перебуваючи в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , зайшла в кімнату та переконавшись, що за нею ніхто не спостерігає та її дії не будуть помічені сторонніми особами, таємно з корисливих мотивів викрала зі столу золотий перстень 585 проби, вагою 0,86 г, вартістю 774 гривень, який належав ОСОБА_5 .

Із викраденим майном ОСОБА_3 з місця вчинення злочину втекла, чим заподіяла шкоду потерпілій ОСОБА_5 на суму 774 грн.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 вину у вчиненні інкримінованого їй злочину визнала повністю та суду пояснила, що 05 березня 2015 року вона зайшла в гості до ОСОБА_5 , яка проживає в АДРЕСА_3 . Крім них у вказаній квартирі ще знаходились сестра та батько ОСОБА_5 . Вони всі разом знаходились на кухні спілкувались та розпивали спиртні напої. Близько 15 год. ОСОБА_5 захотіла спати і пішла до себе в кімнату. Через деякий час ОСОБА_3 пішла в кімнату де спала ОСОБА_5 , щоб її розбудити. Коли вона зайшла в кімнату, то помітила на столі золотий перстень, який потерпіла носила разом з обручкою. Переконавшись, що за нею ніхто не спостерігає обвинувачена взяла зі столу золотий перстень та заховала собі в кишеню штанів в яких була одіта. Повернувшись на кухню ОСОБА_3 ще деякий час посиділа і пішла додому. В подальшому, обвинувачена скориставшись паспортом свого знайомого ОСОБА_6 , здала викрадений перстень у ломбард "Комод", який знаходиться по вул. Слівенська, 3Д в м. Тернополі за що отримала від працівників ломбарду гроші в сумі 350 грн. Чи повідомляла вона ОСОБА_7 про те, що вкрала перстень у ОСОБА_5 , обвинувачена не пригадує. За отримані в ломбарді гроші вони купили спиртне і продукти харчування, які в подальшому спожили в дворі неподалік школи №15. Після цього, обвинувачена пішла на зупинку громадського транспорту і поїхала в мікрорайон Кутківці до своїх знайомих, а ОСОБА_8 поїхав додому.

У вчиненому обвинувачена ОСОБА_3 щиро розкаюється, просить суд, суворо її не карати та не позбавляти волі, обіцяє в подальшому злочинів не вчиняти.

Потерпіла ОСОБА_5 суду повідомила, що 05 березня 2015 року до неї додому за адресою АДРЕСА_3 прийшла її знайома ОСОБА_3 . Крім цього, вдома ще були її батько та сестра. Вони разом сиділи на кухні вживали спиртні напої та спілкувалися. Близько 15 год. ОСОБА_5 пішла до себе в кімнату і лягла спати. Коли вона прокинулась, то виявила, що на безіменному пальці її руки відсутній золотий перстень, який їй подарувала бабуся. Через деякий час, до них додому по домофону зателефонував ОСОБА_8 , і ОСОБА_5 разом з своєю сестрою ОСОБА_9 вийшли на загальний коридор поспілкуватись з ним. При розмові ОСОБА_5 повідомила, що в неї пропав золотий перстень, а ОСОБА_8 сказав, що його вкрала ОСОБА_3 . Однак, потерпіла не повірила йому і повернувшись додому продовжувала шукати перстень. Коли ОСОБА_5 не змогла знайти перстня вона зателефонувала до ОСОБА_3 , проте остання запевнила, що не брала його. А тому, 07 березня 2015 року з приводу крадіжки її майна ОСОБА_5 звернулася в ОВС.

На даний час претензій матеріального чи морального характеру до ОСОБА_3 вона не має, завдані збитки їй відшкодовано в повному обсязі, просить обвинувачену суворо не карати.

Крім власного визнання вини, обвинувачена ОСОБА_3 повністю погодилася зі всіма доказами по справі, що були зібрані під час досудового розслідування і підтверджували її винуватість у вчиненні злочину, згідно повідомлення про підозру та обвинувального акта, відмовившись від їх дослідження під час судового розгляду.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню, та порядку їх дослідження, суд, у відповідності до ч.3 ст.349 КПК України, визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильність розуміння обвинуваченою зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності її позиції, а також роз`яснивши їй, що у такому випадку вона буде позбавлена права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, проаналізувавши вищевказані обставини та докази, суд, приходить до переконання про доведеність вини обвинуваченої ОСОБА_3 у вчиненні злочину та вважає, що органами досудового розслідування її дії кваліфіковано вірно за ч. 1 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , суд, відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної, конкретні обставини справи, обставини, які пом`якшують покарання, а саме: визнання нею своєї вини, щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування шкоди завданої злочином. Обставин, які б обтяжували покарання та підстав для застосування ст.69 КК України, суд не вбачає.

Аналізуючи вищенаведене, суд прийшов до переконання, що виправлення та перевиховання обвинуваченої ОСОБА_3 можливі без її ізоляції від суспільства, а тому їй слід призначити покарання в межах санкції статті обвинувачення у виді штрафу.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:
ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесяти) гривень.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області, шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченій та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий суддяОСОБА_1