Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/116/15 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 289 (215-3) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20.01.2015 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5

при секретарі: ОСОБА_6 ,

за участі прокурора: ОСОБА_7 ,

законного представника: ОСОБА_8 ,

захисника адвоката: ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді апеляційну скаргу захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_9 у кримінальному провадженні № 0000844 та № 0000983 на вирок Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 18.11.2014 року, яким

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Овсяниківка, Кіровоградського району та області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 01.08.2014 року Кіровоградським районним судом Кіровоградської області за ч. 1 ст. 289 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік.

засуджено за ч. 2 ст. 289 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, без конфіскації майна.

На підставі ст. 71 КПК України, за сукупністю вироків до призначеного покарання за даним вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 1 місяць, без конфіскації майна.
Вироком суду ОСОБА_10 визнано винуватим та засуджено за вчинення незаконного заволодіння транспортним засобом, повторно, поєднаного з проникненням у приміщення. Кримінальне правопорушення вчинено за таких обставин.

29.08.2014 року приблизно о 23.00 год., неповнолітній ОСОБА_10 , повторно з метою незаконного заволодіння транспортним засобом ВАЗ «2101», реєстраційний номер НОМЕР_1 вартістю 12872 грн. 32 ком., прийшов до домоволодіння ОСОБА_11 , яке розташоване по АДРЕСА_2 , де через незачинені двері проник до приміщення гаражу, відчинив ворота, викотив на вулицю вищевказаний автомобіль, сів за кермо, завів двигун за допомогою ключа, який знаходився у замку запалення, та поїхав кататися по с. Грузьке, Кіровоградського району та області, але не маючи досвіду керування автомобілем, під час керування з`їхав на берег ставка, після чого ОСОБА_10 покинув автомобіль та направився до свого домоволодіння.

Окрім цього, 11.10.2014 року приблизно о 02 год. 00 хв., неповнолітній ОСОБА_10 , повторно, з метою незаконного заволодіння транспортним засобом "ВАЗ-21013", реєстраційний номер НОМЕР_2 , вартістю 10726,38 грн., прийшов до домоволодіння ОСОБА_12 , яке розташоване по АДРЕСА_1 , зайшов у двір, від`єднав причеп від автомобіля, відчинив двері, сів за кермо та завів двигун за допомогою ключа, який знаходився у замку запалення. Під час руху, побачивши на подвір`ї потерпілого, ОСОБА_10 покинув автомобіль та втік з місця події.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_9 просить змінити вирок суду першої інстанції та призначити його підзахисному більш м`яке покарання, застосувавши положення ст. 69 КК України. В обґрунтування своїх апеляційних вимог захисник зазначає, що суд першої інстанції не врахував в повній мірі всіх обставин, які пом`якшують покарання, зокрема не визнавши обставиною, що пом`якшує покарання - добровільне відшкодування завданого збитку потерпілим, про що свідчать заяви останніх про відсутність претензій матеріального характеру до обвинуваченого та залишення судом цивільного позову потерпілого ОСОБА_11 на суму 5000 грн. без розгляду.

Крім того, апелянт зазначає, що згідно ч. 2 ст. 66 КК України при призначенні покарання суд може визнати такими, що його пом`якшують, і інші обставини, не зазначенні в частині першій цієї статті.

До суду були наданні відомості про захворювання та інвалідність близьких родичів ОСОБА_10 - членів його сім`ї, матері та рідного брата, що може бути визнано як пом`якшуючі обставини.

Враховуючи вище вказане, а також відсутність обставин, які обтяжують покарання, на переконання захисту, до обвинуваченого ОСОБА_10 можливо застосувати положення ст. 69 КК України та призначити покарання нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією ч. 2 ст. 289 КК України.

Заслухавши доповідача, захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_9 , законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора, який просив вирок суду залишити без змін, а апеляційну скаргу захисту без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вона задоволенню не підлягає, виходячи з такого.

Висновок суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення ґрунтується на достовірних та узгоджуваних між собою доказах, які зібрані у передбаченому кримінально-процесуальним законом порядку та належно оцінені судом в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, і жодним учасником судового розгляду оскаржений не був.
Дії ОСОБА_10 правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно, з проникненням у приміщення.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_10 покарання, суд першої інстанції в повній мірі дотримався загальних засад призначення покарання, які закріплені в ст. 65 КК України, а також меті покарання, яка визначена ст. 50 КК України.
Так, судом належним чином враховано тяжкість вчиненого ОСОБА_10 кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до тяжких злочинів. Як особа, ОСОБА_10 , за місцем проживання характеризується з негативної сторони, за місцем навчання посередньо, раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічного кримінального правопорушення, злочин вчинив в період іспитового строку, що свідчить про небажання останнього стати на шлях виправлення, та характеризує його з негативного боку, як особу, яка схильна до вчинення правопорушень.
Обставинами, які пом`якшують покарання, судом обґрунтовано визнано щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, а також вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім.
Обставин, які б обтяжували покарання, судом не встановлено.
Таким чином, з урахування тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, який характеризується з негативної сторони, кримінальне правопорушення вчинив в період іспитового строку, наявність обставин, які пом`якшують покарання і відсутність обставин, які його обтяжують, на переконання судової колегії, виправлення обвинуваченого та його перевиховання можливе виключно в умовах ізоляції від суспільства у призначений судом першої інстанції строк, який є мінімальним.
Що стосується апеляційних доводів захисту, з приводу необхідності визнання обставин, які пом`якшують покарання добровільне відшкодування завданої шкоди потерпілим, а також наявність близьких родичів, які мають інвалідність, колегія суддів не приймає їх до уваги, оскільки: по-перше, матеріали кримінального провадження не містять жодних відомостей про те, що ОСОБА_10 добровільно відшкодовано шкоду потерпілому ОСОБА_11 , який заявляв цивільний позов про відшкодування завданої йому шкоди, при цьому лише заява останнього про відсутність будь яких претензій матеріального характеру не може свідчити про відшкодування шкоди потерпілому. По-друге, наявність в родині ОСОБА_10 матері та брата, які є інвалідами, що підтверджується відповідними довідками, не може бути визнано пом`якшуючою обставиною, так як ОСОБА_10 не є піклувальником вказаних осіб та при вчиненні кримінальних правопорушень діяв виключно для задоволення власних потреб, а не родичів.
За вказаних обставин, колегія суддів не знаходить підстав для пом`якшення призначеного обвинуваченому покарання, в тому числі і застосування до нього положень ст.ст. 69, 75 КК України, а тому апеляційну скаргу захисту залишає без задоволення, а вирок районного суду стосовно ОСОБА_10 , без змін.
Керуючись ст.ст. 376, 404-405, 407, 419 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_9 , залишити без задоволення, а вирок Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 18 листопада 2014 року стосовно ОСОБА_10 за ч. 2 ст. 289 КК України, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_5 ОСОБА_4