У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати Верховного Суду України

у кримінальних справах у складі:

головуючого-судді

Міщенка
С.М.

суддів

Паневіна
В.О., Пошви Б.М.

розглянула в судовому засіданні в м. Києві 16 січня 2007
року кримінальну справу за касаційною скаргою захисника ОСОБА_2 на вирок
Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 15 лютого 2005 року та
ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 7 лютого 2006 року.

Вироком
Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 15 лютого 2005 року

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

громадянина України, раніше
неодноразово судимого,

засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України на 4 роки
позбавлення волі.

Ухвалою
Апеляційного суду Дніпропетровської області від 7 лютого 2006 року вирок щодо
ОСОБА_1 змінено, його дії за епізодом крадіжки у потерпілого ОСОБА_3
перекваліфіковані на ч. 2 ст. 185 КК України і за цим законом йому призначено
покарання у виді 1 року позбавлення волі, а за сукупністю злочинів на підставі
ст. 70 КК України ОСОБА_1 остаточно визначено покарання у виді 4 років
позбавлення волі.

Цим же
вироком засуджено ОСОБА_4, судові рішення щодо якого в касаційному порядку не
оскаржено.

З
урахуванням внесених до вироку змін апеляційним судом, ОСОБА_1 визнано винним
та засуджено за вчинення 10 березня 2003 року крадіжки майна потерпілого
ОСОБА_3 на загальну суму 2135 грн. та за вчинення ним же 7 липня 2003 року за
попередньою змовою із ОСОБА_4 крадіжки майна потерпілих ОСОБА_5 на загальну
суму 1194 грн., поєднану із проникненням у їхню квартиру за обставин,
викладених у вироку.

У
касаційній скарзі захисник ОСОБА_2, посилаючись на допущені порушення
кримінально-процесуального закону, зокрема те, що їй не було надано можливості
виступити у судових дебатах та висловити думку про заявлені у справі
клопотання, а також те, що в основу вироку покладено суперечливі показання
потерпілого ОСОБА_3 та свідка ОСОБА_6, які на її думку не отримали належної
оцінки з боку судів першої та апеляційної інстанції, просить судові рішення
щодо ОСОБА_1 скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд.

Заслухавши доповідача, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів
вважає, що у задоволенні касаційної скарги належить відмовити.

Як вбачається із
матеріалів справи, висновки суду першої інстанції про винність засудженого
ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих йому злочинів за обставин, встановлених судом
і викладених у вироку, обгрунтовані доказами, зібраними органами досудового
слідства та дослідженими у судовому засіданні відповідно до вимог
кримінально-процесуального закону.

Відповідно до
ст. 67 КПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, який
постановив вирок. Перевіркою матеріалів справи касаційним судом встановлено, що
судом першої інстанції вимоги зазначеного закону повністю дотримані.
Апеляційним судом також ретельно перевірені доводи апеляції про суперечливість
доказів щодо висновків суду першої інстанції про винність ОСОБА_1 у вчинені
злочинів і на їх спростування в ухвалі наведені мотиви, які грунтуються на
матеріалах справи. Крім того, відповідно до положень ч. 3 ст. 398 КПК України,
до компетенції касаційного суду не відноситься перевірка обставин, зазначених у
статтях 368 та 369 КПК України щодо однобічності або неповноти досудового і
судового слідства та невідповідності висновків суду, викладених у вироку,
фактичним обставинам справи, які фактично оскаржуються захисником. Тому
касаційний суд не вправі, виходячи із доводів касаційної скарги, ставити під
сумнів висновки суду першої та апеляційної інстанції щодо належної оцінки
доказів та правильності встановлення зазначених вище обставин.

Виходячи із встановлених судом
фактичних обставин вчинених ОСОБА_1 злочинів та з урахуванням змін, внесених
апеляційним судом, злочинні дії засудженого вірно кваліфіковані за статтями 185
ч. 2 та 185 ч. 3 КК України.

Посилання захисника ОСОБА_2 про те,
що її було позбавлено можливості виступити у судових дебатах є безпідставним,
оскільки із протоколу судового засідання видно, що суд відновив судові дебати і
надав їй як захиснику слово для захисту ОСОБА_1 (т. 3, а.с. 229 зв., 230). Тому
доводи касаційної скарги про те, що суд істотно порушив вимоги
кримінально-процесуального закону, суперечать матеріалам справи. Із протоколу
судового засідання також вбачається, що суд дотримувався й інших прав
захисника, в тому числі й його права висловлювати свої міркування щодо
клопотань інших учасників судового розгляду.

Не допущено в справі й інших
порушень вимог кримінально-процесуального закону з боку органів досудового
слідства та суду, які б тягнули безумовне скасування постановлених щодо
ОСОБА_1 судових рішень. Тому законних
підстав для скасування судових рішень щодо засудженого ОСОБА_1 за доводами
касаційної скарги захисника у колегії суддів немає.

Оскільки
судами першої та апеляційної інстанції істотних порушень
кримінально-процесуального закону не допущено, а кримінальний закон до
засудженого ОСОБА_1 застосовано правильно, підстав для задоволення касаційної
скарги захисника немає.

Покарання
засудженому ОСОБА_1 призначено відповідно до вимог ст. 65 КК України та
урахуванням ступеню тяжкості вчинених ним злочинів, даних про його особу і
обставин, що пом”якшують покарння.

На підставі наведеного, керуючись
ст. 394 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

у задоволенні касаційної скарги
захисника ОСОБА_2 відмовити.

СУДДІ:

Міщенко С.М. Паневін В.О. Пошва Б.М.