Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/687/15 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 185 (81, 86-1, 140) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13.07.2015 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0000552 на вирок Петрівського районного суду Кіровоградської області від 13 травня 2015 року, яким:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Петрове Петрівського району Кіровоградської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, не працюючого, мешканця АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 25.12.2006 року Петрівським районним судом Кіровоградської області за ст.ст. 185 ч.3, 70 ч. 4 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі. Звільнений 31.03.2009 року умовно - достроково на 6 місяців 9 днів;

- 29.07.2013 року Петрівським районним судом Кіровоградської області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. ст.75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки,

визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч.3 ст. 185 КК України та призначено покарання за ч.3 ст. 185 КК України у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі, за ч.2 ст.15 ч.3 ст.185 КК України у виді 3 років позбавлення волі. Згідно ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком Петрівського районного суду Кіровоградської області від 29.07.2013 року у виді 6 місяців позбавлення волі та остаточно призначено покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі. Також вироком суду стягнено з ОСОБА_7 на користь держави 521 гр. 20 коп. судових витрат за проведення експертних досліджень та вирішено питання щодо речових доказів.

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком суду ОСОБА_7 визнаний винуватим та засуджений за те, що 25.11.2014 року, близько 15-ї години, з метою повторного вчинення крадіжки, діючи умисно і цілеспрямовано, із корисливих мотивів, прийшов до території Приватного сільськогосподарського підприємства Богнер, яке розташоване по вул. Леніна, 2 в с. Богданівка Петрівського району Кіровоградської області, де шляхом виривання із вікна складського приміщення дерев`яної конструкції, що його затуляла, проник в приміщення звідки таємно викрав одну нижню тягу навіски до трактора Т- 150, вартістю 1028 гр. 20 коп. З викраденим ОСОБА_7 з місця вчинення злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим спричинив ПСП Богнер шкоду на вказану суму.

Крім того, 26.11.2014 року, близько 11- ї години, ОСОБА_7 , з метою повторного вчинення крадіжки, діючи умисно і цілеспрямовано, із корисливих мотивів, знову прийшов до складського приміщення ПСП Богнер, яке розташоване по вул. Леніна, 2 в с. Богданівка Петрівського району Кіровоградської області, де через отвір у вікні складського приміщення руками по черзі таємно викрав та завантажив до металевого візка, який попередньо взяв із собою, 60 кілограмів деталей чорного металобрухту до сільськогосподарської техніки, вартістю 138 гр. та 9 кілограм деталей алюмінієвого металобрухту до сільськогосподарської техніки, вартістю 90 грн., а всього заволодів майном ПСП Богнер на загальну суму 228 гривень. Після цього, ОСОБА_7 почав котити вищевказаний металевий візок із викраденим до дороги, яка знаходиться недалеко від бетонної стіни складського приміщення ПСП Богнер, але почув гавкання собаки та голоси людей, злякався боячись бути викритим та втік із місця вчинення кримінального правопорушення, не заволодівши викраденим.

У апеляційній скарзі обвинувачений просить призначити йому покарання не пов`язане з позбавленням волі. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що суд при ухваленні вироку не врахував, що він у вчиненому розкаявся, за місцем проживання характеризується позитивно, був працевлаштований, від вчинених злочинів негативних наслідків не настало. Також суд не врахував, що його син, 2014 року народження є інвалідом дитинства 2 групи, хворіє у зв`язку з чим перебуває в лікарні та, що на його утриманні перебувають також і двоє дітей від першого шлюбу яких він повинен забезпечувати.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 , який в дебатах та у останньому слові вимоги поданої апеляції підтримав у повному обсязі, висновок прокурора, який просив відмовити у задоволенні апеляції, а вирок суду залишити без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження та зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Досудове розслідування у даному кримінальному провадженні проведено відповідно до вимог кримінального процесуального закону. Викладені у вироку суду висновки про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, ґрунтуються на сукупності зібраних по справі доказів, які були досліджені судом першої інстанції під час судового розгляду справи, є взаємоузгодженими між собою, відповідають фактичним обставинам справи та ніким із сторін і учасників кримінального провадження не оскаржуються.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки ніким із учасників судового процесу не оспорюється доведеність вини обвинуваченого та правильність кваліфікації його дій, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_7 у вчинені кримінальних правопорушень. Також суд правильно кваліфікував дії ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у сховище та за ч.2 ст.15 ч.3 ст.185 КК України, як замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у сховище.

Призначаючи покарання ОСОБА_7 суд першої інстанції, відповідно до вимог ст. 65 КК України, врахував, що обвинувачений вчинив тяжкі злочини, однак від них тяжких наслідків не настало, дані про особу обвинуваченого який задовільно характеризується за місцем проживання, має не погашену судимість, на шлях виправлення не став та знову скоїв злочин в період іспитового строку. Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого суд визнав щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, наявність на утриманні неповнолітніх дітей та відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Враховуючи зазначене суд першої інстанції правильно дійшов висновку про те, що виправлення ОСОБА_7 можливе лише при призначенні йому покарання у виді позбавлення волі з відбуванням покарання в кримінально виконавчій установі яке, як вважає колегія суддів, є необхідне й достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень

Як вбачається із матеріалів справи ОСОБА_7 був засуджений 29.07.2013 року Петрівським районним судом Кіровоградської області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки. За вказаних обставин суд правильно вирішив, що на підставі ст.71 КК України до призначеного ОСОБА_7 покарання необхідно частково приєднати не відбуту частину покарання за попереднім вироком.

Таким чином доводи ОСОБА_7 викладені в апеляційній скарзі про те, що судом при призначенні покарання не враховано його особу, хворобу сина, утримання двох дітей від першого шлюбу та, що від вчинених злочинів не настало негативних наслідків, не є підставами для призначення обвинуваченому покарання з застосуванням положень ст. 75 КК України, оскільки обвинувачений будучи засуджений в 2013 році за вчинення корисливого злочину, належних висновків для себе не зробив і в період іспитового строку знову вчинив нові кримінальні правопорушення за які суд першої інстанції, навіть з врахуванням вимог ст. 71 КК України, призначив йому мінімальне покарання.

Будь-яких не перевірених судом першої інстанції обставин в апеляції не наведено, а тому колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 376, 404-405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Петрівського районного суду Кіровоградської області від 13 травня 2015 року щодо нього, - без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а обвинуваченим в той самий строк з моменту отримання її копії.

Судді підпис
Згідно з оригіналом
Суддя апеляційного суду
Кіровоградської області ОСОБА_2