27.04.15
Спрва № 635/2998/15-к
Провадження № 1-в/635/238/2015
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и
27 квітня 2015 року Харківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
секретар судового засідання - ОСОБА_2
за участю прокурора - ОСОБА_3
представника Темнівської ВК(№ 100) - ОСОБА_4
захисника - ОСОБА_5
засудженого - ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Покотилівка Харківського району Харківської області в режимі відеоконференції заяву про умовно-дострокове звільнення
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Артемівськ Донецької області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
· 21 червня 2005 року Артемівським міськрайонним судом Донецької області за ст. 115 ч.1 КК України до 8 років позбавлення волі, Указом Президента «Про помилування» від 26 вересня 2008 року міра покарання скорочена до 5 років 6 місяців позбавлення волі, звільненого умовно-достроково 06 листопада 2008 року на строк 1 рік 3 місяці 10 днів,

в с т а н о в и в:
ОСОБА_6 засуджений 12 червня 2012 року Артемівським міськрайонним судом Донецької області за ст. ст. 28 ч.3, 263 ч.1, 257, 187 ч.4, 69 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є власністю засудженого.
Початок строку 12 червня 2012 року, кінець строку 22 серпня 2016 року.
Станом на 27 квітня 2015 року ОСОБА_6 відбув 3/4 строку призначеного судом покарання, до відбуття залишилось 1 рік 3 місяці 28 днів.
Засуджений ОСОБА_6 звернувся до суду з заявою про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, посилаючись на те, що сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, оскільки під час відбування покарання в Темнівській виправній колонії (№ 100) працює, має одне заохочення, стягнень не має.
Суд, вислухавши думку прокурора, який заперечував щодо умовно-дострокового звільнення засудженого, представник Темнівської виправної колонії, засудженого, його захисника, дослідивши матеріали особової справи на засудженого, вважає подання таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. За змістом даної норми умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду.
Вимогами п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26 квітня 2002 р. визначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Матеріали про умовно-дострокове звільнення, які подають органи, що відають виконанням покарання мають відображати процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, у зв`язку з чим орган має надати дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків та витяг із рішення спостережної комісії (п. 13 постанови Пленуму ВСУ № 2 від 26 квітня 2002 р.).
Згідно положень п. 17 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 р., суду слід ретельно зясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Судом встановлено, що з 26 вересня 2012 року ОСОБА_7 відбував покарання в Дніпропетровської виправній колонії (№ 89), з 28 листопада 2012 року тримався в Артемівському слідчому ізоляторі, з 26 грудня 2012 року відбував покарання у Дніпропетровської виправній колонії (№ 89), де характеризувався задовільно, стягнень та заохочень не мав.
Рішенням комісії колонії від 28 березня 2014 року засудженого переведено з колонії максимального рівня безпеки до колонії середнього рівня безпеки на підставі ст.101 ч.3 КВК України.
З 02 липня 2014 року ОСОБА_7 тримався у Харківському слідчому ізоляторі, де характеризувався задовільно, стягнень та заохочень не мав.
З 18 липня 2014 року засуджений відбуває покарання в Темнівській виправній колонії (№ 100).
З жовтня 2014 року по теперішній час працевлаштований різноробом до майстерні установи, має одне заохочення 17 березня 2015 року, стягнень не має.
Відповідно до сумісного наказу Темнівської виправної колонії (№ 100) від 16 березня 2015 року за № 7-З/ОД-15/1-«34ДЗ» засуджений ОСОБА_6 зарахований до Темнівського навчального центру (№ 100).
З характеристики засудженого вбачається, що останній характеризується посередньо. Так, ОСОБА_6 дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи, за що був заохочений один раз, дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом, виконує передбачені законом вимоги персоналу, спальне місце та при ліжкову тумбу утримує в чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд. Разом з тим, засуджений до виконання поставлених завдань ставиться посередньо, не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконання дорученої роботи, здійснення за ними належного догляду, використання їх тільки за призначенням, безвідповідально ставиться до виконання робіт з благоустрою установи, не вбачає суспільної необхідності у їх виконання, участь у роботі самодіяльних організацій засуджений не приймає, до реалізації програми диференційованого виховного впливу «Правова просвіта» ставиться без зацікавленості.
Засуджений в судовому засіданні підтвердив, що участі у суспільному житті відділення та колонії не приймає, Темнівський навчальний центр відвідує періодично, посилаючись на зайнятість у майстерні установи, роботи з благоустрою відділення виконує тільки планові.
Відповідно до матеріалів особової справи, 05 листопада 2014 року рішенням комісії установи засудженому відмовлено у застосуванні заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, як особі, яка не стала на шлях виправлення.
Згідно довідки про стягнення та заохочення засудженого ОСОБА_7 , за час відбування покарання засуджений стягнень не мав.
Разом з тим, за весь час відбування покарання, зокрема, за час відбування покарання у Темнівський виправній колонії, засуджений мав тільки одне заохочення, а саме 17 березня 2015 року, безпосередньо перед відбуттям 3/4 призначеного судом покарання, що також характеризує поведінку засудженого під час відбування покарання та не свідчить про його сумлінне ставлення до праці.
Суд також враховує, що до навчального центру засуджений зарахований тільки 16 березня 2015 року.
З огляду на наведене, у суду виникають сумніви з приводу доводів засудженого щодо наявності у нього позитивних намірів на майбутнє та становлення на шлях виправлення.

Матеріали особової справи засудженого ОСОБА_7 також не містять відомостей про те, яким чином засуджений своєю поведінкою та сумлінним ставленням до праці довів своє виправлення, а також відомостей, що цілі покарання досягнуті раніше ніж у строк покарання, визначений обвинувальним вироком суду у відношенні засудженого.
За таких обставин, суд, враховуючи тяжкість вчинених злочинів, а саме: злочини за ст.ст. 257, 187 ч.4 КК України відносяться до особливо тяжких умисних злочинів, наявність у засудженого всього одного заохочення, його посередню характеристику, наявність невідшкодованої шкоди, дійшов до висновку, що відносно засудженого не можливо застосувати умовно - дострокове звільнення від відбування покарання. Заява засудженого є передчасною та такою, що задоволенню не підлягає.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, ст. 81 КК України, ст. 154 КВК України, суд,
У х в а л и в:
В задоволенні заяви ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення відмовити.
Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області через Харківський районний суд Харківської області.

Суддя