У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого-суддіОСОБА_8,
суддів ОСОБА_9, ОСОБА_10,
при секретарі за участю прокурора ОСОБА_11, ОСОБА_12
розглянула в судовому засіданні в м. Києві 3 червня 2015 року матеріали кримінального провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_6 на вирок Київського районного суду м. Харкова від 6 жовтня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 4 грудня 2014 року.

Зазначеним вироком

ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця селища Ново-Краснотуранськ Красноярського краю, проживаючого по АДРЕСА_1, росіянина, громадянина України, раніше не судимого, -

засуджено: за ч. 1 ст. 294 КК України на 5 років позбавлення волі;

за ч. 1 ст. 263 КК України на 3 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю цих злочинів ОСОБА_7 остаточно призначено 5 років позбавлення волі.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 4 грудня 2014 року вирок щодо ОСОБА_7 залишено без зміни.

Згідно з вироком, ОСОБА_7, визнано винним у тому, що 1 березня 2014 року, приблизно о 13 год., знаходячись біля будівлі Харківської обласної державної адміністрації, де відбувався мітинг у підтримку БМОП «Беркут» під гаслом «Русская весна», використовуючи на підставі дозволу на право зберігання та носіння зброї НОМЕР_2 зброю, яка згідно висновку судово-балістичної експертизи є гладкоствольною вогнепальною зброєю самозахисту - переробленим (в умовах сертифікованого виробництва) пістолетом травматичної дії виробництва України моделі «ПМР» калібру 9 мм Р.А. НОМЕР_1 (1983 р. виготовлення), призначений виробником для стрільби патронами з еластичним снарядом, та здійснюючи постріли в середину приміщення першого поверху Харківської облдержадміністрації та людей, які там знаходились, прийняв участь у прориві кордону міліції, які забезпечували громадський порядок та розділяли учасників двох масових заходів, чим вчинив опір представникам влади. Після прориву кордону міліції, діючи із невстановленими співучасниками, незаконно, не маючи достатніх правових підстав, надав сприяння іншим невстановленим співучасникам у проникненні всередину вказаної будівлі, чим сприяв у незаконному її захопленні, а також знищенню майна, що знаходилось всередині, а також пошкодженню самої будівлі. Зазначені дії ОСОБА_7 надали змогу іншим учасникам масових заворушень дістатись до приміщень Харківської обласної державної адміністрації.

Крім того, 8 серпня 2014 року, приблизно о 13 год. 40 хв. під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 по АДРЕСА_1 в металевому сейфі було виявлено та вилучено два магазини, в яких знаходились патрони по 6 штук в кожному, які згідно висновку судово-балістичної експертизи є пістолетними патронами ударно-больової дії калібру 9 мм Р.А. чеського виробництва «S&В» 9 мм Р.А.Вlапк» (не сертифіковані на території України) і відносяться до категорії боєприпасів та можуть бути використані для стрільби з «травматичних» пістолетів (деяких моделей револьверів) відповідного калібру та типорозміру патронника, придатні до стрільби, які він придбав та зберігав за місцем свого проживання без передбаченого законом дозволу.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить судові рішення щодо ОСОБА_7 змінити та звільнити його від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, посилаючись на те, що призначене покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінальних правопорушень та особі засудженого, оскільки свою вину він визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, на утриманні має сина та батька, який є інвалідом 1 групи, є учасником бойових дій в Афганістані, нагороджений державною нагородою - медаллю «За бойові заслуги», працював в СПМО «Титан» УДСО ГУМВС України в Харківській області, займався громадською діяльністю, є членом Харківської обласної Спілки інвалідів Афганістану, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, позитивно характеризується. Також захисник посилається на те, що ОСОБА_7 застосував зброю виключно у цілях самозахисту, що не спростовано під час досудового та судового слідства. Захисник вважає також, що наявність у нього зброї, право зберігання та носіння зброї якої він мав, не може визначити дії останнього як опір представникам влади із застосуванням зброї.

Заслухавши доповідача, думку прокурора про залишення судових рішень без зміни, а касаційної скарги без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга захисника підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Висновки суду про винність засудженого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому злочинів та кваліфікація його злочинних дій за ч. 1 ст. 294 та ч. 1 ст. 263 КК у касаційній скарзі захисником не оскаржуються.

Що ж стосується доводів касаційної скарги захисника про суворість призначеного ОСОБА_7 покарання, то колегія суддів вважає їх такими, що є частково обґрунтованими.

Згідно зі статтями 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. Отже ці дані підлягають обов'язковому врахуванню при призначенні покарання.

Крім того, під час вибору покарання, поряд з даними про особу засудженого, мають значення обставини, що його пом'якшують та обтяжують відповідно до положень статей 66 та 67 КК України.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_7 визнано винним у незаконному зберіганні 12 набоїв до пістолета, на яку він мав відповідний дозвіл. Ця обставина разом із вказаною кількістю набоїв істотно знижує суспільну небезпечність злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Крім того, участь ОСОБА_7 у масових заворушеннях, крім грубого порушення громадського порядку, до тяжких або особливо тяжких наслідків не призвела, стороною обвинувачення таких наслідків йому не висувалося і судом у вироку не зазначено. Вказані обставини також істотно знижують суспільну небезпечність злочину, передбаченого ст. 294 КК України.

Разом із тим, при призначені покарання ці обставини судами першої та апеляційної інстанції не враховані, хоча із визнанням ОСОБА_7 своєї вини та щирим каяттям у вчиненому, позитивними даними про особу засудженого та його сімейне становище, давали судам підстави для призначення йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України, яку колегія вважає за можливе застосувати до засудженого, призначивши йому покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкціями обох законів, за якими його визнано винними.

Разом із тим, підстав для застосуванні до призначеного покарання положень ст. 75 КК України колегія суддів, враховуючи суспільну небезпечність вчинених ОСОБА_7 злочинів, не вбачає. Тому касаційна скарга захисника підлягає лише частковому задоволенню шляхом пом'якшення призначеного засудженому покарання із застосуванням ст. 69 КК України.

На підставі наведеного, керуючись статтями 434, 436 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Київського районного суду м. Харкова від 6 жовтня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 4 грудня 2014 року щодо ОСОБА_7 змінити, призначене йому покарання за ч. 1 ст. 294 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, пом'якшити до 3 років позбавлення волі, за ч. 1 ст. 263 КК України - до 2 років позбавлення волі, а за сукупністю злочинів, на підставі ст. 70 КК України, остаточно визначити йому покарання - 3 роки позбавлення волі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

С У Д Д І :

ОСОБА_8 ОСОБА_9 ОСОБА_10