пр. № 1-кп/759/199/15 ун. № 759/1478/15-к
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 лютого 2015 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

провівши в приміщенні суду відкрите підготовче судове засідання за обвинувальним актом стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Богдан Рахівського р-ну Закарпатської області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , який обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 125 КК України, -

сторони провадження: прокурор ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_5 , його захисники ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , інші учасники: потерпілі ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , -

В С Т А Н О В И В :
Вказаний обвинувальний акт стосовно ОСОБА_10 , надійшов до Святошинського районного суду м. Києва 30 січня 2015 року (до судді 02 лютого 2015 року).

Прокурор просить провести підготовку до судового розгляду, який належить призначити на підставі даного обвинувального акту, вважаючи, що по справі дотримані вимоги ст. ст. 32, 291 КПК України.

Захисник ОСОБА_7 , якого підтримав обвинувачений, просив повернути обвинувальний акт прокурору, оскільки в реєстрі досудового розслідування не повно викладені дані про вжиті заходи забезпечення.

Заслухавши думку прокурора, потерпілих, які підтримали думку прокурора, пояснення обвинуваченого та його захисника, вивчивши обвинувальний акт та долучені до нього додатки, вважаю, що цей акт підлягає поверненню прокурору з таких підстав.

Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам ст. 291 КПК України, зокрема, містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, тобто які, на переконання прокурора, мали місце в дійсності, а відтак не можуть мати взаємовиключний характер. Згідно із вимогами ст. ст. 291, 109 КПК України до обвинувального акта додається реєстр матеріалів досудового розслідування, який є його невід`ємним додатком і має відповідати вимогам щодо змісту та форми, визначеним в законі.

Натомість вказані вимоги закону виконані не були.

Так, як видно з акту, що стосуються висунутого прокурором звинувачення за ч. 1 ст. 187 КК України, БРАНА 08 жовтня 2014 року приблизно о 00 год вчинив розбійний напад на потерпілого ОСОБА_11 , при цьому привівши у безсвідомий стан якого заволодів його речами (зокрема, револьвером). Водночас, викладаючи обставини вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, прокурор вказує на те, що БРАНА вчинив цей розбійний напад на БОЧАРОВА в інший час приблизно о 00 год 30 хв, після чого стріляв з револьвера в область шиї потерпілого, який тікав, завдавши тому тілесні ушкодження.

Крім того, обвинувальний акт не містить жодної обставини, яка вказувала б на те, чи належить зазначений револьвер до вогнепальної зброї. Ідентифікація такого засобу нападу за його назвою револьвер, не виключає такої можливості, що істотно впливає на обсяг висунутого прокурором обвинувачення. До того ж, дії БРАНА, який демонстрував вказаний револьвер потерпілому ОСОБА_9 , оцінені прокурором як погроза застосувати зброю.

Не вдалося прокурору усунути суперечностей і при викладенні формули обвинувачення за ч. 2 ст. 187 КК України через таку кваліфікуючу ознаку цього злочину, як застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого ОСОБА_12 , який зазнав нападу. Як видно з викладених фактичних обставин, даних про застосування такого насильства не виявлено, натомість дії БРАНА, як й іншої особи, що діяла з ним, описані лише як погроза його застосування. Відтак, БРАНА вочевидь обвинувачується у тому, чого, з огляду на викладені фактичні обставини, не вчиняв. Крім того, зазначається про те, що потерпілий ОСОБА_9 , відчуваючи реальну небезпеку для життя, не став чинити опору нападникам, і тут же про те, що останні такий опір з його боку вимушені були долати.

Вказані недоліки фактично унеможливлюють здійснення судового розгляду, оскільки згідно з вимогами п. 13 ч. 1 ст. 3 та ч. 1 ст. 337 КПК України такий проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Крім того, як вбачається з тексту обвинувального акта, всупереч вимогам п. 3 ч. 2 ст. 291 КПК України, він містить неповні анкетні дані щодо всіх потерпілих не вказано місце їх народження.

Як видно з реєстру досудових розслідувань, всупереч вимогам п. 3 ч. 2 ст. 109 КПК України, він містить неповну інформацію щодо заходів забезпечення даного кримінального провадження. Так, щодо: затримання - не вказано строк його застосування; запобіжного заходу не вказана дата його обрання (зазначена дата рішення слідчого, а не слідчого судді) та строк його застосування у кожному окремому випадку); тимчасового вилучення майна - відомості щодо цього виду забезпечення взагалі відсутні, хоча його застосовано фактично п. п. 6, 17 та 18 розділу І та п. п. 19 22 розділу ІІ реєстру. У розділі ІІІ реєстру зазначено лише загальний період тримання обвинуваченого під вартою, який до того ж не відповідає фактичним даним, викладеним в інших частинах реєстру, зокрема щодо початку перебування обвинуваченого ОСОБА_13 під вартою.

В обвинувальному акті зазначено дані про одного слідчого, який здійснював досудове розслідування, проте всупереч вимогам п. 17 ч. 1 ст. 3, п. 4 ч. 2 ст. 291 КПК України це не відповідає дійсності.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України підставою для повернення обвинувального акта прокурору з підготовчого судового засідання є встановлення невідповідності вказаного процесуального рішення вимогам ст. 291 КПК України, зокрема такими порушеннями у даній справі суд визнає невідповідність обвинувального акта та його додатків вимогам закону щодо їх змісту.

Таким чином, суд дійшов висновку, що у відповідності до вимог п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України даний обвинувальний акт необхідно повернути прокурору для усунення виявлених недоліків, оскільки він не відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

Враховуючи обґрунтованість висунутої ОСОБА_14 підозри у вчиненні тяжких злочинів, достатність підстав вважати, що він, з огляду на його репутацію (вчинення системних корисливих злочинів в іншій місцевості), зможе ухилитися від виконання процесуальних рішень суду (ризик переховування), суд вважає за необхідне з метою усунення перешкод кримінального провадження задля забезпечення явки обвинуваченого до компетентного органу, в тому числі й суду, продовжити обраний щодо нього запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки на даний час відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, зокрема, прибувати за кожною вимогою до суду, його належну поведінку.

Дане кримінальне провадження стосується обвинувачення у тому числі в тяжких насильницьких злочинах, а тому суд, вважаючи необхідним продовжити тримання під вартою обвинуваченого, керуючись правилами ч. 4 ст. 183 КПК України, не вбачає правових підстав для визначення при цьому розміру застави.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 314, 315, 369-372 КПК України, , ст. ст. 5 та 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, -

У Х В А Л И В:
Обвинувальний акт (кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0008846 від 09 жовтня 2014р.) стосовно ОСОБА_3 , який обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 125 КК України, разом з додатками, - повернути прокурору прокуратури Святошинського району міста Києва ОСОБА_4 внаслідок невідповідності обвинувального акта та його додатків вимогам КПК України.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_3 ТРИМАННЯ ПІД ВАРТОЮ залишити без зміни і вважати продовженим на 60 днів з дня надходження даного обвинувального акта до суду, тобто по 30 (включно) березня 2015 року, і утримувати його у Київському СІЗО № 13.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляції через Святошинський районний суд міста Києва до Апеляційного суду міста Києва протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДЯ ОСОБА_15