Ухвала

іменем україни

Колегія суддів судової палати у
кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Слинька С. С.,суддів
Вільгушинського М. Й., Чуйко О. Г.,при
секретаріза участю прокурора Гладкіх
Л. М.,Саленка І. В.розглянула в судовому
засіданні в м. Києві 30 жовтня 2014 року
кримінальне провадження, внесене до
Єдиного реєстру досудових
розслідувань № 0001045, за
касаційними скаргами засудженого
ОСОБА_6 та потерпілої ОСОБА_7 на вирок
Апеляційного суду Полтавської області
від 23 січня 2014 року за обвинуваченням

ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця

с. Васьківчиках Красилівського району
Хмельницької області, проживаючого
АДРЕСА_1, такого, що судимості не мав.

Вироком Миргородського міськрайонного
суду Полтавської області від 30 жовтня
2013 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 1 ст. 286 КК
України до покарання у виді штрафу у
розмірі 6800 грн без позбавлення права
керувати транспортними засобами.

Згідно з цим вироком ОСОБА_6 визнано
винуватим у тому, що він 20 липня 2013 року
приблизно о 11.50 год., керуючи
автомобілем «Сітроен С4», державний
номерний знак НОМЕР_1, рухаючись по

вул. Гоголя у м. Миргороді, порушив
вимоги п. 18.1 Правил дорожнього руху
України, не зупинив керованого ним
транспортного засобу з метою надання
дорогу пішоходу ОСОБА_7, яка на
пішохідному переході перетинала
проїзну частину, унаслідок чого
здійснив на неї наїзд, заподіявши
тілесне ушкодження середньої тяжкості.

Вироком Апеляційного
суду Полтавської області від 23 січня

2014 року цей вирок районного суду в
частині призначеного

ОСОБА_6 покарання скасовано та
призначено покарання за ч. 1

ст. 286 КК України у виді штрафу в розмірі
400 неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян, що становить 6800 грн з
позбавленням права керувати
транспортними засобами на строк 1 рік.

Зазначений вирок у
частині вирішення цивільного позову
скасовано,

а провадження у цій частині направлено
до районного суду для вирішення

в порядку цивільного судочинства.

У касаційній скарзі з
доповненнями засуджений просить
скасувати оскаржувану ухвалу
апеляційного суду, а у справі
призначити новий розгляд в суді
апеляційної інстанції, у зв'язку з
неправильним застосуванням закону
України про кримінальну
відповідальність та через істотні
порушення процесуального закону.

Потерпіла в касаційній
скарзі також просить скасувати вирок
апеляційного суду через істотні
порушення процесуального закону та
невідповідністю призначеного
покарання тяжкості вчиненого
кримінального правопорушення та особі
засудженого внаслідок м'якості, а у
справі призначити новий розгляд в суді
апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь
судді, доводи прокурора, який вважав
оскаржувані судові рішення законними
та обґрунтованими, а скарги такими, що
не підлягають задоволенню, перевіривши
матеріали кримінального провадження
та обговоривши доводи, наведені у
скаргах, колегія суддів дійшла
висновку, що касаційні скарги слід
залишити без задоволення.

Доведеність
винуватості та правильність
кваліфікації протиправного діяння
ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 286 КК України у
касаційних скаргах не оспорюються.

Відповідно до ст. 433 КПК України суд
касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин і не має права
досліджувати докази, встановлювати та
визнавати доведеними обставини, яких
не було встановлено в оскарженому
судовому рішенні, вирішувати питання
про достовірність того чи іншого
доказу.

Отже, при касаційному розгляді
кримінального провадження колегія
суддів виходить зі встановлених судом
фактичних обставин, за яких було
вчинено кримінальне правопорушення.

Доводи ОСОБА_6 та потерпілої про
невідповідність призначеного
покарання тяжкості вчиненого
кримінального правопорушення та особі
засудженого внаслідок суворості чи
м'якості є безпідставними.

Так, мотивуючи своє рішення щодо виду і
міри покарання, яке необхідно
призначити ОСОБА_6, суд урахував
тяжкість вчиненого кримінального
правопорушення, конкретні його
обставини та наслідки, що настали,
форму вини, дані про особу ОСОБА_6,
котрий за місцем проживання та роботи
характеризується позитивно, перебуває
у шлюбних відносинах.

Обставинами, які пом'якшують покарання
засудженого, суд визнав і врахував щире
каяття, активне сприяння розкриттю
злочину, надання допомоги потерпілій
безпосередньо після вчинення злочину
шляхом виклику швидкої допомоги,
матеріальне відшкодування завданих
збитків.

З урахуванням сукупності перелічених
даних, тяжкості скоєного кримінального
правопорушення та конкретних обставин
його вчинення, а також даних про особу
засудженого суд першої інстанції
призначив

ОСОБА_6 покарання у виді штрафу без
призначення додаткового покарання.

При цьому суд апеляційної інстанції,
дійшов висновку про безпідставність не
призначення засудженому додаткового
покарання, передбаченого ст. 286 КК
України.

З огляду на фактичні обставини справи,
положення кримінального закону,
позицію потерпілої щодо необхідного
виду та розміру покарання,

а також його мети призначення
додаткового покарання у виді
позбавлення права керувати
транспортними засобами є
обґрунтованим та необхідним. Крім того,
матеріали справи не містять
відомостей, які би свідчили про
недоцільність призначення такого виду
покарання.

Покарання такого виду та розміру, в
тому числі й додаткове, колегія суддів
вважає таким, що відповідає вимогам ст.
65 цього Кодексу, оскільки воно
ефективно сприятиме виправленню
засудженого і попередить вчинення ним
нових кримінальних правопорушень.

Підстав вважати несправедливим
унаслідок суворості чи м'якості
покарання, призначене засудженому, у
виді штрафу з позбавленням права
керувати транспортними засобами, а
також підстав для його пом'якшення
колегія суддів не вбачає.

Поза тим, згідно з ч. 2 ст. 424 КПК України
ухвали суду апеляційної інстанції
можуть бути оскаржені в касаційному
порядку, якщо вони перешкоджають
подальшому провадженню у справі.

З огляду на це положення
процесуального закону рішення
апеляційного суду в частині скасування
вироку районного суду в частині
вирішення цивільного позову та
направлення провадження в цій частині
до районного суду в порядку цивільного
судочинства не предметом розгляду
касаційного суду, оскільки воно не є
таким, що перешкоджає провадженню у
справі, а тому доводи касаційних скарг
в цій частині судом касаційної
інстанції до уваги не беруться.

Істотних порушень вимог кримінального
процесуального закону, які би
перешкодили чи могли перешкодити суду
повно й усебічно розглянути справу і
постановити законне, обґрунтоване та
справедливе рішення,

у справі не встановлено.

Керуючись статтями 434, 436, 438 КПК України,
колегія суддів

у х в а л и л а:

вирок Апеляційного суду Полтавської
області від 23 січня 2014 року щодо ОСОБА_6
залишити без зміни, а касаційні скарги
засудженого та потерпілої ОСОБА_7 - без
задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення й оскарженню не
підлягає.

Судді:

_________________С. С. Слинько __________________М. Й.
Вільгушинський_________________О. Г. Чуйко