АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Матеріал № 639/7821/14-к Слідчий суддя: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/790/960/14

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2014 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

розглянула в судовому засіданні в м. Харкові матеріали за апеляційною скаргою прокурора прокуратури Жовтневого району м. Харкова на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 8 серпня 2014 року.

Цією ухвалою за скаргами ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , поданими в порядку ст. 206 КПК України, слідчий суддя зобов`язав уповноважену особу Харківського слідчого ізолятору УДПтС України в Харківській області звільнити з-під варти ОСОБА_8 у зв`язку з відсутністю законних підстав його утримання під вартою.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати, а матеріали направити до суду першої інстанції на новий судовий розгляд, посилаючись на те, що слідчий суддя порушив його право на ознайомлення з матеріалами особистої справи слідчо-заарештованого ОСОБА_8 , та не використав можливості отримання даних щодо наявності правових підстав утримування ОСОБА_8 під вартою.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримку апеляційної скарги, заперечення захисника ОСОБА_7 проти задоволення апеляційних вимог прокурора та дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів не знаходить підстав до задоволення апеляційної скарги.

У відповідності до вимог частин першої та третьої статті 206 КПК України, кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи та звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не наведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

Отже, зі змісту цієї правової норми вбачається, що обов`язок доведення законності тримання під вартою лежить на органі державної влади або службової особи, під вартою яких тримається особа, позбавлена волі.

З пояснень представника Харківського слідчого ізолятора слідчому судді випливає, що ОСОБА_8 був доставлений до слідчого ізолятора з Російської Федерації, де він був затриманий для притягнення до кримінальної відповідальності на території України Краснолуцьким МВ ГУМВС України в Луганській області, але на теперішній час правові підстави його тримання під вартою у Харківського слідчого ізолятора відсутні.

Згідно матеріалам особової справи ОСОБА_8 , 7 червня 2011 року він був оголошений у міждержавний розшук у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності Краснолуцьким МВ ГУМВС України в Луганській області, а 19 березня 2014 року був затриманий працівниками Лиховського лінійного відділу МВС Росії на транспорті.

Постановою Каменського районного суду Ростовської області від 20 березня 2014 року до ОСОБА_8 був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 28 квітня 2014 року, дія якої вподальшому продовжувалася постановами того ж суду від 24 квітня та 15 травня 2014 року до 19 травня та 19 вересня 2014 року відповідно, але для тримання його у ФКУ СІЗО-1 ФСВП РФ по Ростовській області.

У відповідності до ч.1 ст. 580 КПК України, рішення компетентного органу іноземної держави про взяття особи під варту є підставою для тримання під вартою на території України особи, яка транзитно перевозиться територією України, або тимчасово видана в Україну.

ОСОБА_8 не є такою особою.

Дія ухвали Краснолуцького міського суду Луганської області від 19 березня 2014 року про тримання ОСОБА_8 під вартою сплинула станом на 18 травня 2014 року.

Дані про продовження цього строку в установленому законом порядку в матеріалах особової справи ОСОБА_8 відсутні, а отже відсутні й правові підстави тримання ОСОБА_8 під вартою, з чим погодився і прокурор при розгляді клопотання ОСОБА_8 та його захисника слідчим суддею.

Відомостей, які б свідчили про те, що в процесі розгляду вищезазначеного клопотання прокурор був обмежений в реалізації права на ознайомлення з особовою справою ОСОБА_8 , з матеріалів судового провадження не вбачається.

Що стосується посилань апелянта на те, що слідчим суддею не була використана можливість отримання даних щодо наявності рішення суду про позбавлення ОСОБА_9 свободи, то, як вказано вище, надання такої інформації, в даному випадку, є обов`язком Харківського слідчого ізолятора, представник якого в судовому засіданні стверджував, що заходи до отримання такої інформації приймалися, але виявилися безрезультатними.

Не надійшло зазначеної інформації до слідчого судді і від прокурора.

З урахуванням викладеного рішення слідчого судді про необхідність звільнення ОСОБА_8 з-під варти не протирічить ч.3 ст. 206 КПК України, а тому, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу прокурора прокуратури Жовтневого району м. Харкова залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 8 серпня 2014 року про зобов`язання уповноваженої особи Харківського слідчого ізолятора звільнити з-під варти ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді: