Справа № 1 - 42,
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2008
року Диканський районний суд
Полтавської області у складі:

головуючого
- голови суду Новака Д.І.

при секретарі
- Серзі Н.Л.

з участю прокурора -
Рощепи Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Диканька справу про обвинувачення

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця
та жителя АДРЕСА_1, українця,
громадянина України, військовозобов'язаного, не одруженого, маючого на
утриманні двох неповнолітніх дітей, не
працюючого, з середньою освітою, позапартійного, раніше не судимого,

в скоєнні злочину, передбаченого
ст.164 ч.1 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

Підсудний ОСОБА_1 згідно рішення Диканського районного суду Полтавської
області від 04 жовтня 2006 року зобов'язаний сплачувати аліменти на утримання своїх неповнолітніх дітей - доньки
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, та сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь їх матері
ОСОБА_4 в розмірі 13
частини всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму
для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи із 14 вересня 2006 року до
досягнення кожною дитиною повноліття. Однак, ОСОБА_1, не зважаючи на це, злісно
ухиляється від сплати цих аліментів, так як з 14 вересня 2006 року по 01 лютого
2008 року не сплачу їх, не з'являється
на виклики в Диканський ВДВС і не
повідомив про свої тимчасові заробітки, хоча виконував різну роботу у приватних
осіб за що отримував грошові кошти в період часу з листопада 2006 по
липень 2007 року. В результаті
цього заборгованість по аліментах станом на 01 лютого 2008 року
становить 4 760 грн. 44 коп.

В
судовому засіданні при розгляді справи підсудний ОСОБА_1 свою вину у вчиненні
злочину визнав повністю та пояснив, що дійсно згідно рішення суду від
повинен сплачувати аліменти ОСОБА_4 на утримання
своїх неповнолітніх дітей, але, звільнившись 15. 06. 2006 року з регіонального
ландшафтного парку «Диканський», він не зміг знайти постійну роботу та не став
на облік в Диканський районний центр зайнятості. Також підсудний ОСОБА_1
пояснив, що в період часу із листопада 2006 року по липень 2007 року він дійсно
виконував різну роботу у приватних осіб, але отриманий заробіток витрачав на
власні потреби. Знає, що заборгованістю по аліментах становить 4 760 грн. 44
коп. і буде приймати міри до її погашення. У вчиненому розкаюється.

Так
як підсудний ОСОБА_1 свою вину у вчиненому злочині визнав повністю, як він, так
і потерпіла в суді заявили, що сумнівів
у достовірності доказів по справі вони не мають, то після роз'яснення їм положень та наслідків, передбачених ст.299
КПК України, судове слідство по справі було обмежене допитом підсудного та
дослідженням матеріалів справи, що стосуються особи підсудного.

Кваліфікація злочинних дій підсудного
ОСОБА_1 за ст.164 ч.1 КК України як злісне ухилення від сплати
встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів) є вірною, так
як підсудний, усвідомлюючи, що є рішення суду, на підставі якого він
зобов'язаний сплачувати аліменти, ухиляється від виконання даного рішення і
бажає цього, бо з 14 вересня 2006 року по 01 лютого 2008 року взагалі не сплачує аліменти, не повідомив
ВДВС про свої заробітки і отримані доходи, використавши ці кошти на особисті
потреби.

Не
вбачаючи обставин, які б обтяжували покарання підсудному, суд в якості
обставин, що його пом'якшують, враховує каяття підсудного, скоєння злочину
невеликої тяжкості та відсутність тяжких наслідків вчиненого.

Приймаючи до уваги те, що
підсудний є працездатним, але ніде не працював, суд приходить до висновку, що
необхідним і достатнім покаранням підсудному за скоєне буде призначення
покарання у вигляді обмеження волі.

Разом з тим, враховуючи щире каяття
підсудного, відсутність тяжких наслідків вчиненого та те, що підсудний вперше
притягується до кримінальної відповідальності, суд вважає, що необхідним і
достатнім для виправлення підсудного та попередження скоєння ним нових злочинів
буде призначення йому покарання із застосуванням ст. 75 КК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 321-324, 327, 332-335, 339
КПК України, суд -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні злочину,
передбаченого ст. 164 ч. 1 КК України та за цією статтею
призначити йому покарання у вигляді одного року обмеження волі.

Згідно ст. 75 КК України
звільнити засудженого ОСОБА_1 від відбування призначеного покарання з
випробуванням, якщо він протягом одного року іспитового строку не вчинить
нового злочину і виконає покладені на нього обов'язки.

Відповідно до ст. 76 КК України
зобов'язати засудженого ОСОБА_1 в період іспитового
строку повідомляти органи кримінально - виконавчої системи про зміну місця
проживання та роботи і періодично з'являтися в ці органи для реєстрації, а
також не виїжджати за межі України без дозволу органу кримінально-виконавчої
системи.

Міру запобіжного заходу засудженому ОСОБА_1 до вступу вироку в законну силу залишити у
вигляді підписки про невиїзд з постійного місця проживання.

Вирок може бути оскаржений до
апеляційного суду Полтавської області протягом 15 діб з моменту його
проголошення шляхом подачі апеляції через районний суд

Головуючий: