Справа № 11-13
2007 року Головуючий
по 1 інстанції Потеряйко С.А.
Доповідач Орел
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2007 року Колегія
судців судової палати з кримінальних

справ апеляційного суду Київської області в складі

головуючого судді Рубайло Г.Я.

суддів Орла А.І., Колокольнікової
Н.М.

з участю
прокурора Хомич С.П.

захисника ОСОБА_1

представника
потерпілої ОСОБА_2 - ОСОБА_3

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальну справу за апеляціями

засудженого
ОСОБА_4, державного обвинувача - помічника прокурора

Таращанського
району, представника потерпілої ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на вирок

Таращанського
районного суду Київської області від 8 серпня 2006 року, яким :

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Тараща Київської
області, українця, громадянина України, освіта вища, одруженого, маючого на
утриманні двох малолітніх дітей, не працюючого, раніше не судимого,
проживаючого АДРЕСА_1, засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України до трьох років
шести місяців позбавлення волі. Стягнуто з засудженого ОСОБА_4 : на користь
потерпілої ОСОБА_2 - 17668 грн. 69 коп. матеріальної шкоди та 20000 грн.
моральної шкоди ; на користь Таращанської ЦРЛ -138 грн. 96 коп.; на користь
Київської обласної клінічної лікарні - 6479 грн. 04 коп.. Вироком також вирішено
питання щодо речових доказів.

Колегія суддів, -

ВСТАНОВИЛА:

Згідно вироку суду ОСОБА_4 визнаний
винним та засуджений за вчинення слідуючого злочину.

29.08.2005 року біля 9 години в м. Тараща ОСОБА_4,
керуючи автомобілем AUDI 100 д.н.з. НОМЕР_1, рухаючись в напрямку авто заправки
"Рось" по вул. Білоцерківській, почав здійснювати маневр обгону
рухавшогося в попутному напрямку мопеда "Хонда" під керуванням
ОСОБА_5, який в цей час почав змінювати напрямок руху і повернув свій мопед
ліворуч. ОСОБА_6, порушивши п. 12.3 Правил дорожнього руху і допустив наїзд на
мопед, внаслідок чого ОСОБА_5 отримав тяжкі тілесні ушкодження, від яких помер.

На даний вирок засудженим ОСОБА_4 подана апеляція,
в якій він просить змінити вирок суду і призначити йому менш суворе покарання.
Обґрунтовуючи свою апеляцію засуджений ОСОБА_4 зазначає, що суд при призначенні
покарання не врахував наявність у нього на утриманні двох малолітніх дітей,
його матеріальний стан, вину самого потерпілого.

В апеляції державний обвинувач просить вирок суду
скасувати та постановити свій вирок, яким засудити ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 286 КК
України до 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати
транспортними засобами терміном на 3 роки. В обґрунтуванні апеляції державний
обвинувач послався на докази розглянуті судом та викладені у вироку.

В апеляції представник потерпілої ОСОБА_2 - ОСОБА_3
просить вирок суду скасувати та постановити свій вирок яким засудити ОСОБА_4 за
ч. 2 ст. 286 КК України до 5 років позбавлення волі з позбавленням права
керувати транспортними засобами терміном на 3 роки та стягнути з ОСОБА_4 на
користь потерпілої моральну шкоду в сумі 30000 грн.. В обґрунтуванні даної
апеляції зазначено, що ОСОБА_4 не визнав своєї вини, для свого захисту запросив
адвоката, не відшкодував заподіяної потерпілій шкоди.

В запереченнях на апеляцію засудженого ОСОБА_4
представник потерпілої ОСОБА_2 - ОСОБА_3 просить апеляцію засудженого ОСОБА_4
залишити без задоволення поскільки ОСОБА_4 весь цей час мав намір уникнути
відповідальності за скоєне.

Заслухавши суддю доповідача, прокурора, який підтримав
апеляцію державного обвинувача і просить вирок суду скасувати та постановити
свій вирок, яким засудити ОСОБА_4 до 5 років позбавлення волі з позбавленням
права керувати транспортними засобами терміном на 3 роки, потерпілу ОСОБА_2 та
її представника ОСОБА_3, які підтримали апеляцію представника потерпілої і
просять вирок суду скасувати та постановити свій вирок, яким засудити ОСОБА_4
до 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними
засобами терміном на 3 роки та збільшити суму стягнення моральної шкоди до
30000 грн., захисника ОСОБА_1, який просить вирок суду змінити, застосувати до
засудженого ОСОБА_4 ст. 75 КК України і звільнити його від відбування покарання
з випробуванням з іспитовим терміном, дослідивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція засудженого
ОСОБА_4 підлягає до задоволення, апеляції державного обвинувача та представника
потерпілої до задоволення не підлягають.

Фактичні обставини справи та кваліфікація дій засудженого ОСОБА_4 ніким не
оспорюються.

У відповідності до ст. 65 КК України, суд призначає
покарання : у межах, установлених у санкції статті Особливої частини КК
України; відповідно до положень Загальної частини КК України; враховуючи
ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом'якшують
та обтяжують покарання. Однак, судом при призначенні покарання засудженому
ОСОБА_4 дані обставини належним чином враховані не були. ОСОБА_4 позитивно
характеризується, раніше не судимий, має на утриманні непрацюючу дружину та
двох малолітніх дітей, один з яких є інвалідом першої групи, частково
відшкодував заподіяні потерпілій збитки.

Колегія судців вважає, що судом першої інстанції
безпідставно визнано обтяжуючою вину обставиною - завдання злочином тяжких
наслідків, поскільки диспозицією ст. 286 ч. 2 КК України передбачено, що
кваліфікуючою ознакою даного злочину є смерть потерпілого, що само по собі є
тяжким наслідком. Тому ця обставина не може бути визнана в даному випадку
обтяжуючою покарання.

Колегія суддів вважає, що виправлення засудженого ОСОБА_4 можливе без
відбування ним покарання і вважає за можливе застосувати до нього ст. 75 КК
України і звільнивши його від відбуванні покарання з випробуванням. Таке
покарання на думку колегії суддів в даному випадку є необхідним й достатнім для
виправлення засудженого ОСОБА_4 та попередження нових злочинів. В зв'язку з цим
колегія судців знаходить безпідставними посилання в апеляціях державного
обвинувача та представника потерпілої на необхідність призначення засудженому
ОСОБА_4 покарання у вигляді 5 років позбавлення волі.

Колегія суддів знаходить також безпідставним
посилання в апеляції державного обвинувача на те, що судом не вмотивовано не
застосування додаткового покарання у вигляді позбавлення права керувати
транспортними засобами, поскільки санкція ст. 286 ч. 2 КК України передбачає
можливість як призначення додаткового покарання, так і не призначення. Колегія
суддів в даному конкретному випадку вважає за можливе не застосовувати до
засудженого ОСОБА_4 додаткового покарання у вигляді позбавлення права керувати
транспортними засобами, враховуючи конкретні обставини справи.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України, колегія
суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляції державного обвинувача та
представника потерпілої ОСОБА_2 - ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Апеляцію засудженого ОСОБА_4 задовольнити. Вирок
Таращанського районного суду Київської області від 8 серпня 2006 року щодо
ОСОБА_4 змінити. На підставі ст.. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4
від призначеного судом покарання, з випробуванням з іспитовим терміном 2 роки.
На підставі ст. 76 КК України зобов'язати засудженого ОСОБА_4 повідомляти
органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання та роботи.

Звільнити ОСОБА_4 з під варти негайно.

В решті вирок суду залишити без змін.

СУДДІ :

З оригіналом згідно.

Суддя Апеляційного суду Київської області А.І.Орел