Справа № 736/1688/14 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/203/2015
Категорія - ч.2 ст.307 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 лютого 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 50000359 від 19 вересня 2014 року за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_7 на вирок Корюківського районного суду Чернігівської області від 24 грудня 2014 року,

з участю прокурора ОСОБА_8

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7

В С Т А Н О В И Л А:

Даним вироком затверджено угоду про визнання винуватості укладену 28 листопада 2014 року між старшим прокурором прокуратури Корюківського району Чернігівської області ОСОБА_9 та підозрюваним

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцем та мешканцем АДРЕСА_1 , громадянином України, із середньою спеціальною освітою, працюючого фельдшером Корюківської ЦРЛ, неодруженого, раніше судимого 26 грудня 2013 року Корюківським районним судом Чернігівської області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік, судимість не знята і не погашена,

у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 307 та ч.2 ст. 309 КК України і призначене узгоджене сторонами угоди покарання:

за ч.2 ст. 307 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України у виді 4 років позбавлення волі, з конфіскацією майна.

за ч.2 ст. 309 КК України у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання частини покарання за вироком Корюківського районного суду Чернігівської області від 26 грудня 2013 року остаточно ОСОБА_6 призначено покарання у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі з конфіскацією майна.

Питання речових доказів вирішено в порядку ст. 100 КПК України.

Не погоджуючись з даним вироком суду, обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок суду, а кримінальне провадження направити для здійснення досудового розслідування в загальному порядку. Вказує на порушення судом вимог ч. 4 ст. 474 КПК України, вважає вирок незаконним та необґрунтованим оскільки суд не досліджував докази по справі. Зазначає, що працівники правоохоронних органів його змусили до визнання вини та до підписання угоди про визнання винуватості, про наслідки якої його не повідомили і в результаті такого тиску його було позбавлено права на захист.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 також ставить питання про скасування вироку суду першої інстанції з направленням кримінального провадження до органу досудового розслідування для здійснення досудового розслідування в загальному порядку.

Стверджує, що приймаючи за результатами судового розгляду кримінального провадження рішення і, затверджуючи угоду між прокурором та підозрюваним ОСОБА_6 про визнання винуватості, суд першої інстанції не роз`яснив останньому простою і доступною мовою його права, обов`язки та наслідки, передбачені ч. 4 ст. 474 КПК України. Вказує, що судом не з`ясовано чи дійсно ОСОБА_6 розумів свої права та чи мала місце добровільність укладення угоди з його боку.

На дані апеляційні скарги прокурором ОСОБА_9 подано заперечення, в якому вона, вважаючи вирок суду законним і обґрунтованим, просить залишити його без змін, а апеляційні скарги - без задоволення.

Заслухавши доповідача, пояснення захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 , яка підтримала апеляційні скарги і просила їх задовольнити з наведених підстав, думку прокурора, яка просила вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах апеляційних скарг та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів підстав для їх задоволення не вбачає, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог п.1 ч.4 ст. 394 КПК України, вирок суду першої інстанції, постановлений на підставі угоди між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості, в апеляційному порядку може бути оскаржений обвинуваченим виключно з підстав призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджено сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди.

Із угоди про визнання винуватості від 28 листопада 2014 року укладеної за ініціативою підозрюваного ОСОБА_6 між старшим прокурором прокуратури Корюківського району Чернігівської області ОСОБА_9 та підозрюваним вбачається, що при укладанні угоди ОСОБА_6 були роз`яснені права, обов`язки та наслідки укладання угоди, що підтверджується його власноручним підписом.

Угода про визнання винуватості була укладена сторонами в присутності захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_10 .

Із матеріалів кримінального провадження, а саме з журналу судового засідання та технічного запису фіксації судового засідання у суді першої інстанції, слідує, що суд в повному обсязі виконав вимоги ст. 474 КПК України та роз`яснив обвинуваченому ОСОБА_6 положення ст.ст. 473 та 474 КПК України в тому числі і наслідки укладення угоди, з`ясував у нього добровільність його позиції, а останній, в присутності захисника - адвоката ОСОБА_10 , заявив суду, що розуміє наслідки такого порядку розгляду справи та підтвердив своє бажання та добровільність позиції щодо винесення вироку на підставі угоди про визнання винуватості, яка була укладена між ним та прокурором.

За таких обставин колегія суддів вважає, що перед затвердженням угоди суддя місцевого суду переконався, що сторони уклали її добровільно, умови угоди відповідають вимогам КК та КПК України, а тому затвердження судом даної угоди відповідає вимогам чинного законодавства.

У зв`язку з наведеним, доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 та обвинуваченого щодо недотримання судом першої інстанції вимог ч. 4 ст. 474 КПК України є безпідставними і не заслуговують на увагу, оскільки суперечать матеріалам кримінального провадження.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що суд не досліджував доказів по справі, не можуть бути предметом розгляду в суді апеляційної інстанції, оскільки з цих підстав даний вирок не підлягає оскарженню.

За таких обставин, колегія суддів, не знаходить законних підстав для скасування судового рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 419 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, вирок Корюківського районного суду Чернігівської області від 24 грудня 2014 року, яким затверджено угоду про визнання винуватості, укладену 28 листопада 2014 року між старшим прокурором прокуратури Корюківського району Чернігівської області ОСОБА_9 та підозрюваним ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.307, ч.2 ст.309 КК України - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але вона може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців також з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали суду.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4