Справа № 414/1402/14-к
Провадження № 11кп/782/108/15
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
«10» липня 2015 року місто Сєвєродонецьк
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Луганської області в складі:
Головуючого судді : ОСОБА_1

суддів : ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі : ОСОБА_4

за участю прокурора : ОСОБА_5

потерпілого : ОСОБА_6

захисника : ОСОБА_7

обвинуваченого : ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Апеляційного суду Луганської області кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора прокуратури Кремінського району Луганської області ОСОБА_9 на вирок Кремінського районного суду Луганської області від 22 квітня 2015 року, яким:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Первомайськ Луганської області, громадянин України, не одружений, з середньо-технічною освітою, не працює, раніше не судимий, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.119 КК України та йому призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

Строк відбування покарання визначено з 14 травня 2014 року. Запобіжний захід залишено тримання під вартою.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_8 на користь потерпілого ОСОБА_6 моральну шкоду у розмірі 53000 грн.

Питання про речові докази вирішено відповідно до ст.100 КПК України.

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком суду обвинувачений ОСОБА_8 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

13.05.2014 року, близько 22.00 години, ОСОБА_8 перебував на літньому майданчику, який розташований поблизу магазину «Господарські товари» на вул.Леніна с.Голубівка Кремінського району Луганської області, де між ним та його знайомим ОСОБА_10 після спільного вживання алкогольних напоїв, на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, виникла сварка.
В ході сварки, ОСОБА_8 схопив передпліччям правої руки за шию ОСОБА_10 та таким чином стягнув його з лавки від столу на землю, після чого тричі вдарив його ліктем правої руки в голову, а потім утримуючи ОСОБА_10 коліном, наніс кулаками обох рук в область обличчя та тулуба 8 ударів, а потім ногами ще 6 ударів в різні частини тіла.
Після чого ОСОБА_10 піднявся з землі, відмовився випити мирову, вибивши з рук ОСОБА_11 запропонований стакан зі спиртним та швидким кроком покинув літній майданчик, при цьому викрикнув слова нецензурної лайки на адресу ОСОБА_8 . Почувши образливі слова, ОСОБА_8 наздогнав ОСОБА_10 на перехресті доріг с.Голубівка і с.Климівка, поблизу будинку №50 по вул.Леніна с.Голубівка, та не передбачаючи суспільно небезпечних наслідків у вигляді смерті потерпілого, хоча повинен був і міг передбачати, штовхнув його рукою в ліве плече зі сторони спини. Від поштовху ОСОБА_10 з положення стоячи впав на живіт і вдарився головою об дорожнє покриття, а ОСОБА_11 ще не менше п`яти разів вдарив його кулаками в обличчя, двічі в грудну клітину та ще двічі ногами по ногах. Після чого покинув місце скоєння злочину, залишивши потерпілого на місці.
В результаті дій ОСОБА_8 потерпілому ОСОБА_10 згідно висновку судово- медичної експертизи №60 від 29 липня 2014 року, заподіяні тілесні ушкодження у вигляді:
-садно: в тім`яній області зліва, в області скроні зліва, в тім`яній області справа, в області кроні справа, в скуловій області справа, в області кута нижньої щелепи справа, на правій щоці, на верхній губі справа, на верхній губі по серединній лінії, в область нижнього віка правового ока з переходом на спинку носа справа, в область чола справа, на тильній поверхні правій кісті, у колінному суглобі, на передній поверхні лівого промінево - зап`ястного суглобу, на передній поверхні грудної клітини зліва в області 10 ребра по передній підпаховій лінії, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень у відношенні до живої особи та в прямому причинному зв`язку зі смертю не перебувають;
-синців: в області повіка верхнього та нижнього ока, на внутрішній поверхні верхньої губи по середній лінії, на правій вушній раковині, в скуловій області зліва, на лівій вушній раковині, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень у відношенні до живої особи та в прямому зв`язку зі смертю не перебувають;
-крововиливів в м`які покрови голови: в тім`яно-скроневу область зліва, субдуральну гематому тім`яно-скроневу область зліва, субарахноїдальний крововилив тім`яно-скроневу область лівої півкулі, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні в момент заподіяння, та перебувають в прямому причинному зв`язку зі смертю.
Смерть потерпілого ОСОБА_10 настала ІНФОРМАЦІЯ_2 , о 10 годині 05 хвилин, в реанімаційному відділенні Рубіжанської МЛ від закритої черепно-мозкової травми з крововиливом під оболонку і в тканину головного мозку.
На вирок суду прокурором прокуратури Кремінського району Луганської області ОСОБА_9 подана апеляційна скарга, в якій апелянт, не оспорюючи доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, не погоджується з рішенням суду першої інстанції з мотивів невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

В обґрунтування своїх доводів прокурор посилається на наступне.

З посиланням на роз`яснюючи положення п.22 ППВСУ від 07.02.2003 року №2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», прокурор зазначає, що під час досудового розслідування та судового розгляду встановлено дві послідовні події нанесення обвинуваченим ОСОБА_8 умисних тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_10 , при першій з яких між ними виникла сварка. Спрямованість умислу обвинуваченого ОСОБА_8 на спричинення саме умисних тілесних ушкоджень потерпілому, на думку апелянта, підтверджується:

показаннями свідка ОСОБА_12 , який вказав, що обвинувачений ОСОБА_8 , продовжуючи свої злочинні дії, наздогнав ОСОБА_10 , штовхнув його у ліве плече зі сторони спини з метою подальшого нанесення тілесних ушкоджень, від чого останній впав на ґрунтову поверхню, перевернувши потерпілого на спину та притримуючи коліном, продовжив наносити удари кулаками в голову і тулуб потерпілого, який захищав обличчя руками. Потім обвинувачений встав та з положення стоячи продовжив наносити удари ногами в тулуб та життєво важний орган - обличчя і голову лежачому потерпілому;
показаннями свідка ОСОБА_13 , який вказав, що під час першої події нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 схопив передпліччям правої руки за шию ОСОБА_10 та таким чином стягнув його на землю, після чого почав наносити удари руками в голову, в тулуб та область грудної клітини, а потім з положення стоячи декілька ударів ногами в тулуб потерпілого;
показаннями свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які вказали, що під час виявлення потерпілого ОСОБА_10 , не впізнали свого односельчанина взагалі у зв`язку з сильним знівеченням обличчя;
висновками цитологічної та імунологічної судово-медичних експертиз, а саме на правому кросівку, який належить ОСОБА_8 виявлено кров ОСОБА_10 , що підтверджує нанесення ударів ногами та не суперечить висновкам судово-медичної експертизи №60 від 29.07.2014 в частині локалізації тілесних ушкоджень.
Також прокурор в своїй апеляційній скарзі зазначив, що під час судового засідання проводився допит судово-медичного експерта Рубіжанського відділення судово-медичної експертизи ОСОБА_16 , який показав, що потерпілому завдано тілесні ушкодження а саме:
- садна: у тім`яної ділянки зліва; в скроневій області зліва; в тім`яній області справа; в скроневій області справа; в виличної області справа; в області кута нижньої щелепи справа; на правій щоці; на верхній губі праворуч; на верхній губі по середній лінії; в області нижньої повіки правого ока з переходом на спинку носа справа; в лобовій області справа; на тильній верхні правої кисті; на правому колінному суглобі; на передній поверхні лівого лучезап`ястного суглоба; на передній поверхні грудної клітки зліва в області 10 ребра по передній пахвовій лінії. Утворилися від контакту з тупим твердим предметом (предметами) або поверхнею індивідуальні особливості їх в пошкоджень не відобразилися. Дані садна могли виникнути, як в результаті нанесення удару (ударів) руками або ногами, так і могли виникнути в результаті зіткнення або тертя з тупою твердою поверхнею асфальту (ґрунту) при падінні, або переміщенні тіла при обставинах і в строк відомих з постанови. За ступенем тяжкості дані ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень стосовно до живої особи і в прямому причинному зв`язку зі смертю не перебувають.
- синці: в області верхнього та нижнього правого ока; на внутрішній поверхні верхньої губи по середній лінії; на внутрішній поверхні нижньої губи по середній лінії. Утворилися від контакту з тупим твердим предметом (предметами) індивідуальні особливості яких в пошкоджень не відобразилися і могли виникнути в результаті нанесення ударів руками або ногами в вищеописані області за обставин і в строк відомі з постанови. За ступенем тяжкості дані ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень стосовно до живої особи і в прямому причинному зв`язку зі смертю не перебувають.
- синці: на правій вушній раковині, в виличної ділянки зліва, на лівій вушній раковині. Утворилися від контакту з тупим твердим предметом (предметами) або поверхнею, індивідуальні особливості яких в пошкоджень не відобразилися і могли виникнути, як в результаті нанесення ударів руками або ногами в вищеописані області, так і могли виникнути в результаті зіткнення з поверхнею грунту (асфальту) при падінні, при обставинах і в строк відомі з постанови. За ступенем тяжкості дані ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень стосовно до живої особи і в прямому причинному зв`язку зі смертю не перебувають.
- крововиливи в м`які покрови голови: в тім`яно-скроневої області зліва, субдуральна гематома в тім`яно-скроневої області зліва, субарахноїдальний крововилив в тім`яно-скроневої області лівої півкулі. За ступенем тяжкості дані ушкодження відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння і перебувають в прямому причинному зв`язку зі смертю.
Як зазначає апелянт, під час допиту у судовому засіданні експерт підтвердив висновки судово-медичної експертизи №60 від 29.07.2014 та вказав, що тілесні ушкодження, які призвели до смерті, а саме крововиливи в м`які покрови голови, могли утворитися одномоментно від контакту з тупим твердим предметом (предметами) або поверхнею, індивідуальні особливості яких в пошкодженнях не відобразилися і могли виникнути, як в результаті нанесення ударів руками або ногами в вищеописані області, так і могли виникнути в результаті зіткнення з поверхнею ґрунту (асфальту) при падінні з прискоренням, та після отримання вказаних ушкоджень, у людини починається кома та як наслідок вона неспроможна на будь-які активні дії.
Прокурор вважає, що висновки експерта ґрунтувалися на медичному дослідженні трупа ОСОБА_10 , відеозаписі слідчого експерименту, показаннях свідків та Звинуваченого здобутих під час досудового розслідування, але свідок ОСОБА_12 під час судового розгляду вказав, що потерпілий на момент падіння виставив ліву руку вперед, після падіння та під час нанесення ударів ОСОБА_8 захищав обличчя руками. Під час допиту державний обвинувач звернув увагу на зазначені свідчення як суду так і судово-медичного експерта, на що останній вказав, що за таких обставин тілесні ушкодження, які спричинили смерть, тобто закрита черепно-мозкова травма з крововиливом під оболонку і в тканину головного мозку, не утворилися в результаті падіння та зіткнення з поверхнею грунту (асфальту). Вказане підтверджується записом судового засідання та є невід`ємною частиною фіксації судового процесу згідно ч.4 ст.107 КПК України.
Прокурор в своїй апеляційній скарзі зазначає, що смерть потерпілого ОСОБА_10 настала не одразу після нанесення тілесних ушкоджень, а згідно медичної документації - 15 травня 2014 року о 10 годині 05 хвилин в реанімаційному відділенні Рубіжанської MЛ від закритої черепно-мозкової травми з крововиливом під оболонку і в тканину головного мозку, що також підтверджує правильність кваліфікації кримінального правопорушення за ч.2 ст.121 КК України.
Апелянт вважає, що суд першої інстанції не взяв до уваги вищевказані докази та не відобразив їх у мотивувальній частині вироку, які були також досліджені ним в судовому засіданні, та які в повній мірі спростовують його висновки, зроблені у більшій частині на непідтверджених показах обвинуваченого ОСОБА_8 .
Також прокурор зазначив, що суд першої інстанції поверхнево дослідив обставину, що має суттєве значення, як подія, з приводу відносин, що склалися на той момент, а саме сварку між обвинуваченим та потерпілим, яка виникла на ґрунті особистих неприязних відносин та як наслідок таких обставин, у подальшому ОСОБА_8 завдав ОСОБА_10 тілесні ушкодження, які не сумісні з життям.
Висновки суду щодо необережного спричинення потерпілому тілесних ушкоджень, які у подальшому призвели до смерті, як вважає прокурор, не відповідають фактичним встановленим судом обставинам в їх сукупності та є однобічними, оскільки суд не зазначив у вироку, чому приймає до уваги одні докази і відкидає інші.
Так, свідчення ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які вказали, що під час виявлення потерпілого ОСОБА_10 , не впізнали свого односельчанина взагалі у зв`язку з сильним знівеченням обличчя, не вказується судом у мотивувальній частині вироку взагалі, а тільки, що обличчя потерпілого було в синцях.
Відповідно характер дій, кількість та локалізація тілесних ушкоджень, вказує на зміст та спрямованість умислу обвинуваченого, щодо нанесення ОСОБА_10 тяжких тілесних ушкоджень, не може розглядатися окремо (поштовх з падінням та подальше спричинення ушкоджень) та дає переконливі підстави для висновку про те, що ОСОБА_8 повинен був усвідомлювати та усвідомлював можливість настання наслідків у вигляді смерті потерпілого, тобто його дії підпадають під ознаки ч.2 ст.121 КК України, як умисне заподіяння потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, які спричинили його смерть.
На думку прокурора, вказане свідчить про невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, застосування без належних на те підстав ч.З ст.337 КПК, що призвело до незаконної та необгрунтованої перекваліфікації дій засудженого з ч.2 ст.121 на ч.І ст.119 КК України, і як наслідок до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Крім того, прокурор в своїй апеляційній скарзі посилається на порушення положень ст.65 КК України під час призначення покарання, оскільки судом не в повній мірі враховано суспільну небезпечність та ступінь тяжкості вчиненого злочину, а саме, що ОСОБА_8 вчинив тяжкий злочин, спрямований на завдання шкоди здоров`ю, що відповідно ст.3 Конституції України є найвищою соціальною цінністю.
При визначенні суспільної небезпечності злочину, як зазначає апелянт, судом не надано належну правову оцінку способу та обставинам вчинення злочину, а саме те, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення у стані алкогольного сп`яніння, вину визнав частково та вказав, що після падіння потерпілого не наносив останньому удари в голову, а тільки декілька по ногах.
Наведене, на думку прокурора, свідчить про підвищену суспільну небезпечність та неможливість виправлення і перевиховання засудженого за допомогою призначеної йому міри покарання.
Крім того, в апеляційній скарзі прокурора зазначається, що відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день. Однак, на думку прокурора, усупереч зазначеним вимогам закону суд першої інстанції без мотивування встановив початок строку покарання з моменту фактичного затримання обвинуваченого, а саме з 14.05.2014 року. Прокурор вважає, що згідно з ч.І ст.17 КПК України особа не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде встановлено вироком, тобто покарання може бути призначено лише засудженому. Таким чином, початок строку відбування покарання у вигляді позбавлення волі особі, яка перебуває під вартою, необхідно рахувати виключно з дня ухвалення обвинувального вироку.
У порушення зазначених вимог закону, як зазначає апелянт, вироком суду ОСОБА_8 фактично піддано покаранню у час, коли він мав процесуальний статус підозрюваного та обвинуваченого,- з моменту затримання. Неправильним визначенням початку строку відбування покарання суд штучно визнав запобіжний захід у вигляді тримання під вартою кримінальним покарання у вигляді позбавлення волі.
Тому прокурор у своїй апеляційній скарзі просить апеляційний суд вирок Кремінського районного суду Луганської області від 22.04.2015 стосовно ОСОБА_8 за ч.І ст.119 КК України - скасувати, у зв`язку з невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ч.2 ст.121 КК України - у вигляді 9 років позбавлення волі.
Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши думку прокурора та потерпілого, які підтримали доводи апеляційної скарги у повному обсязі та наполягав на її задоволенні, вислухавши захисника та обвинуваченого, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вважали вирок суду законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступного.
Згідно вимогам ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обгрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до ст.94 КПК України.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Висновки суду першої інстанції про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 в скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.119 КК України при обставинах, встановлених вироком суду, а також правова кваліфікація, основані на зібраних по справі та перевіреними судом доказах, являються обґрунтованими та належним чином мотивованими.

Так, у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, визнав частково, суду пояснив, що наміру завдати тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_10 або смерті він не мав. 13 травня 2014 року він разом із ОСОБА_13 , ОСОБА_12 та ОСОБА_10 в с.Голубівка Кремінського району Луганської області, на літньому майданчику, розташованому по вул.Леніна біля магазину «Господарчі товари» святкував день народження останнього. Раніше, він ніколи не конфліктував з потерпілим, відношення між ними були приятельськими. В ході святкування дня народження ОСОБА_10 запропонував йому поборотися на руках. Він згодився і виграв в реслінзі, а це збурило ОСОБА_10 , який гарячкував, кричав, що нібито він боровся не чесно. Після декількох взаємних образ вони продовжили вживати спиртні напої, та ОСОБА_10 став вести себе не зовсім адекватно, а саме вилив на землю напій, який призначався саме йому, став чіплятися до Головні. На це він його попередив, що якщо він не заспокоїться, то він йому «наб`є морду». Коли Матухно не заспокоївся, то він встав із-за столу та повалив ОСОБА_10 з лавки на землю, утримуючи його за шию рукою. Після чого вдарив останнього в область лівого вуха долонею, і ще двічі почергово кулаками правої та лівої руки в обличчя, куди саме не запам`ятав. Потім кулаком правої руки наніс ще 3 удари в область його голови. Підвівшись, ОСОБА_10 пішов від них по вул.Леніна с.Голубівка, та став висловлюватися на його нецензурною лайкою. Він в збудженому стані, пішов за ОСОБА_10 , та приблизно на перехресті наздогнав і штовхнув у ліве плече зі сторони спини. Від поштовху ОСОБА_10 з положення стоячи впав на живіт на ліву сторону, а він ще двічі вдарив його лежачого ногами по ногах. Вчиняючи бійку та поштовх у спину він не допускав можливості отримання ОСОБА_10 ушкоджень, від яких той помре. Розкаюється та просить вибачення у потерпілого.
Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що загиблий його син ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Повідомив також, що син був зростом до 180 см, важив до 100 кг, займався важкою атлетикою, боротьбою, був здоровий і добре фізично розвинутий. Приблизно 8-9 травня 2014 року син приїхав до нього в АДРЕСА_2 були роковини смерті його дружини - матері ОСОБА_10 , а 13 травня був його, - ОСОБА_17 , день народження. В той день вони взяли пива, горілки та трошки випили за день народження ОСОБА_17 . Після 20.00 годин син пішов відмічати день народження з товаришами. Син не ночував дома. Очевидцем подій, за яких його син отримав тілесні ушкодження, він не був. Знає про них зі слів односельців та співробітників міліції. Підтвердив, що витрати на поховання сина, придбання пам`ятника йому відшкодовані повністю, в сумі 22 тис. грн. Моральна шкода відшкодована у сумі - 7 тис. грн.
Свідок ОСОБА_18 у судовому засіданні показав, що 13 травня 2014 року, приблизно о 20.30 годині, проїжджаючи повз магазина в с.Голубівка, його запросив до себе ОСОБА_11 , махнувши йому рукою. Під`їхавши, він побачив на лавочках біля одного із столів, які розташовані поблизу магазину, знаходилися ОСОБА_8 і ОСОБА_13 , які вживали спиртне. Він також приєднався. Приблизно о 21 годині до них підійшов ОСОБА_10 , який вже був напідпитку. Потім стали святкувати день народження ОСОБА_10 . Пили всі. Десь о 21.30 годині хтось з хлопців запропонував поборотися на руках. ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , сидячи один проти одного, стали боротися на руках. Він став їм говорити, щоб вони перестали боротися, оскільки були п`яні. ОСОБА_10 відреагував, сказавши, що він ще молодий влазити в їх бесіду, встав та через стіл вдарив його кулаком в грудну клітину. На що ОСОБА_8 зіскочив зі свого місця і, схопивши передпліччям правої руки ОСОБА_10 за шию, повалив його на землю. Потім нахилився над ним та наніс 2-3 удари почергово кулаками правої та лівої руки в голову, десь 8 ударів по животу та грудній клітині, та ще 5-6 ударів ногами в область грудної клітини. Потім ОСОБА_8 сів за стіл, а ОСОБА_10 підвівся з землі та також сів за стіл, при цьому у нього кровотечі не було. ОСОБА_8 налив самогону, та протягнув його ОСОБА_10 , щоб випити за примирення, але останній вибив цей стакан та пішов геть. На відстані приблизно 5-6 метрів, висловився нецензурною лайкою на адресу ОСОБА_8 . Той встав із-за столу та пішов за ОСОБА_10 . Потім він побачив, як ОСОБА_8 вдарив ОСОБА_10 в спину, який впав вперед. Він бачив, як ОСОБА_8 наносив лежачому ОСОБА_10 удари в щоку 1-2, в чоло 2-3, один в грудину та один у бік та декілька ногами, але точно не пом`ятає. Удари по силі були «хороші». І він, злякавшись, побіг покликати когось на допомогу.
Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні дав пояснення, що 13 травня 2014 року в с.Голубівка Кремінського району Луганської області на літньому майданчику біля магазину «Господарські товари» він, ОСОБА_8 , та ОСОБА_12 вживали спиртне. Приблизно о 20.30 годині до них приєднався спільний знайомий ОСОБА_10 . Біля 21.32 години між ОСОБА_10 та ОСОБА_12 виник конфлікт із-за армреслінгу, який затіяли ОСОБА_19 та ОСОБА_11 . За ОСОБА_20 заступився ОСОБА_8 , після чого конфлікт продовжився між ОСОБА_8 та ОСОБА_10 . Після чого ОСОБА_8 схватив передпліччям правої руки Матухно та повалив з лавки на землю. Потім ОСОБА_8 нахилився над Матухно та наніс 2-3 удари почергово кулаками правої та лівої руки в голову, десь 8 ударів в область животу та грудної клітини, та 5-6 ударів ногами в область грудної клітини. Потім ОСОБА_8 сів за стіл, а ОСОБА_10 встав з землі та також сів за стіл, при цьому у нього ніякої крові на обличчі не було. ОСОБА_8 налив самогону та протягнув його ОСОБА_10 , щоб примиритися, але останній вибив цей стакан та пішов від магазину, викрикуючи образи на адресу ОСОБА_11 . На що ОСОБА_8 кинувся його здоганять. Все, що коїлось на перехресті доріг с. Голубівка - с. Климівка він не бачив, тільки чув шум ударів, але при цьому ОСОБА_19 не кричав.
Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні пояснила, що вона працює санітаркою в с.Голубівка. Вранці 14.05.2014 р. вона виганяла корів на пасовище. Обабіч дороги, недалеко від перехрестя доріг Голубівка-Климівка знайшла молодого чоловіка не притомного. У нього обличчя було в синцях.
Свідок ОСОБА_15 дала аналогічні свідчення, підтвердила що побитого потерпілого знайшла разом із ОСОБА_14 .
Свідок ОСОБА_21 в судовому засіданні пояснив, що 14.05.2014 р., приблизно 00.30 годин, до нього хтось постукав. Коли він вийшов на вулицю, та побачив онука свого знайомого - ОСОБА_12 . Той намагався розповісти, що якомусь хлопцеві потрібна допомога. Так, як ОСОБА_12 був в нетверезому стані, він не взяв цю звістку до уваги. Про подію дізнався згодом від односельців.
Згідно з протоколом огляду місця пригоди від 14.05.2014 року, яким є перехрестя доріг с. Голубівка і с. Климівка, поблизу будинку АДРЕСА_3 , були виявлені та з місця вилучено каміння зі слідами РБК, недопалки цигарок (аскп. 3-8 т.1).
Згідно з протоколом огляду місця події від 14.05.2014 року, проведеного в АДРЕСА_4 були виявлені та вилучені за місцем мешкання ОСОБА_22 : кофта сірого кольору, спортивні штани чорного кольору, пара шкарпеток. ( аскп. 11-12 т.1).
Згідно з протоколом обшуку від 16.05.2014 р. за місцем мешкання ОСОБА_8 в АДРЕСА_1 , були виявлені та вилучені: футболка сірого кольору, спортивні штани чорного кольору, джинсові брюки темно-сірого кольору, кросівки білого кольору (аскп. 125-128 т.1) та відібрані у нього зразки біоматеріалів для подальшого експертного дослідження (ас.37-42 т.1). Відповідно до висновків цитологічної, імунологічної та судово-медичної експертиз на речах, вилучених у ОСОБА_8 його крові, крові ОСОБА_19 не виявлено (аскп. 134-136 т.1), а на правому кросівку виявлено кров Матухно (аскп. І39-141); зі змивів з рук обвинуваченого крові не виявлено (аскп.144-145 т.1); під нігтями крові Матухно не виявлено, виявлено клітини, походження яких від ОСОБА_19 не виключено (аскп. 149-151 т.1) .
Згідно з висновком судово-медичної експертизи у ОСОБА_8 будь яких тілесних ушкоджень не виявлено (аскп. 44 т.1).
Згідно з висновком судово-медичної експертизи №60 від 29.07.2014 р. потерпілому ОСОБА_10 заподіяні тілесні ушкодження у вигляді:
садно: в тім`яній області зліва, в області скроні зліва, в тім`яній області справа, в області скроні справа, в скуловій області справа, в області кута нижньої щелепи справа, на правій щоці, на верхній губі справа, на верхній губі по серединій лінії, в область нижнього віка правового ока з переходом на спинуку носа справа, в область чола справа, на тильній поверхні правій кісті, на правому колінному суглобі, на передній поверхні лівого проміневозап`ясного суглобу, на передній поверхні грудної клітини зліва в області 10 ребра по передній підпаховій лінії, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень у відношенні до живої особи та в прямому причинному зв`язку зі смертю не перебувають;
синців: в області повіка верхнього та нижнього ока, на внутрішній поверхні верхньої губи по середній лінії, на правій вушній раковині, в скуловій області зліва, на лівій вушній раковині, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень у відношенні до живої особи та в прямому причинному зв`язку зі смертю не перебувають;
крововиливів в м`які покрови голови: в тім`яно-скроневу область зліва, субдуральну гематому тім`яно-скроневу область зліва, субарахноїдальний крововилив тім`яно-скроневу область лівої півкулі, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент заподіяння, та перебувають в прямому причинному зв`язку зі смертю.
Наявним є алкогольне сп`яніння (аскп. 168-170 т.1).
Допитаний в судовому засіданні судово-медичний експерт Рубіжанського міського відділення Луганського обласного бюро судово-медичної експертизи ОСОБА_16 пояснив, що він підтверджує достовірність висновків проведеної ним експертизи. Всі вищеописані в п.2 експертизи тілесні ушкодження потерпілого у своїй сукупності відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою, як небезпечні для життя в момент заподіяння, та перебувають в прямому причинному зв`язку зі смертю. Зазначив також, що встановлений на трупі комплекс ушкоджень у вигляді: в тім`яній області області скроні зліва, синця на лівій вушній раковині, крововиливу в м`які покрови голови: в тім`яно-скроневу область зліва, субдуральну гематому тім`яно-скроневу область зліва, субарахноїдальний крововилив тім`яно-скроневу область лівої півкулі - могли утворитися одноментно в результаті зіткнення лівої сторони голови з асфальтованою поверхнею при падінні з прискоренням з положення стоячи, та за обставин, викладених в поясненнях ОСОБА_11 при слідчому експерименті, про що він і зазначив у своєму висновку (аскп. 72 т.2).
За таких обставин суд першої інстанції дійшов висновку, з яким погоджується колегія суддів апеляційного суду, що сукупність приведених доказів, здобутих під час досудового слідства не доводить винуватість ОСОБА_8 у навмисному заподіянні тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , що спричинило його смерть. Такий висновок суду ґрунтується на повному, всебічному аналізі сукупності достатніх, допустимих і достовірних доказів, зібраних у встановленому законом порядку та належним чином досліджених і перевірених судом.
Зокрема, суд першої інстанції у своєму вироку обґрунтовано зазначив, що за показами обвинуваченого ОСОБА_8 , який під час судового слідства надав послідовні, з подробицями та узгоджені між собою покази щодо обставин скоєного та отримання потерпілим ОСОБА_10 тілесних ушкоджень, вказуючи на непередбачуваність для нього смерті від поштовху та наслідків бійки взагалі, які корелюються із показами свідків ОСОБА_13 і ОСОБА_12 , як під час допиту в суді, так і під час дослідження судом протоколів та відеозапису слідчого експерименту з їх участю (аскп. 73-81, 82-86,89 т.1).
Так, обвинувачений ОСОБА_8 показав, що він не мав умислу завдати ОСОБА_10 тяжких тілесних ушкоджень або смерті, оскільки, не зважаючи на виниклий конфлікт 13.05.2014 року між ним та потерпілим, до того були добрі, приятельські стосунки, раніше вони ніколи не сварилися. Діючи з більшою обачністю, він повинен був і міг би передбачити такі наслідки інциденту.
Окрім цього, суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що після дослідженого судом протоколу слідчого експерименту (аскп. 54-62 т.2), в ході проведення якого підозрюваний ОСОБА_8 розповів про обставини подій 13.05.2014 року, у суду не виникло сумнівів у достовірності показань підозрюваного, оскільки з протоколу вбачається відсутність зауважень у слідчого, понятих та інших учасників слідчої дії.
З показань свідка ОСОБА_12 , який є безпосереднім очевидцем подій на перехресті, вбачається, що саме після поштовху - удару ОСОБА_8 потерпілому в спину, останній впав з висоти власного зросту на дорожнє покриття із зіткненням частиною голови, що співпадає з іншими матеріалами кримінального провадження, досліджених судом.
Як покази свідків, так і показання обвинуваченого ОСОБА_8 , в частині локалізації тілесних ушкоджень та механізму їх заподіяння, повністю співпадають та узгоджуються з висновком медичних експертиз №60 від 29.07.2014 року (аскп. 168-170 т.1,72 т.2), в яких зазначено, що встановлений на трупі комплекс ушкоджень у вигляді: в тім`яній області зліва, в області скроні зліва, синця на лівій вушній раковині, крововиливу в м`які покрови голови: в тім`яно-скроневу область зліва, субдуральну гематому тім`яно-скроневу область зліва, субарахноїдальний крововилив тім`яно-скроневу область лівої півкулі - могли утворитися одномоментно в результаті зіткнення лівої сторони голови з асфальтованою поверхністю при падінні з прискоренням стоячи, при обставинах викладених ОСОБА_8 «... ОСОБА_8 наздогнав його із положення стоячи штовхнув ОСОБА_10 у ліве плече зі сторони спини. Від поштовху ОСОБА_10 з положення стоячи впав на ліву сторону і вдарився лівою стороною голови об асфальтовану поверхню...» Всі вищеописані в п.2 ушкодження у своїй сукупності відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою, як небезпечні для життя в момент заподіяння, та перебувають в прямому причинному зв`язку зі смертю.
Свій висновок експерт підтвердив в судовому засіданні суду першої інстанції, пояснивши саме такий вірогідний механізм виникнення тілесних ушкоджень потерпілого, що збігається з фактичними обставинами.
За таких обставин суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про те, що обвинувачений ОСОБА_8 не міг передбачити, що внаслідок його необережних дій - поштувху ОСОБА_10 в ліве плече з боку спини та падіння останнього з положення стоячи на ліву сторону і зіткнення лівою стороною голови з дорожнім покриттям, потерпілий помре від одержаної травми, однак повинен був і міг передбачати, що така його дія може бути небезпечною, та призведе до тяжких суспільно небезпечних наслідків у вигляді смерті.
Виходячи з вищенаведеного, колегія суддів вважає правильним кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.1 ст.119 КК України, як вбивство через необережність.
При призначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд у відповідності до ст.65 КПК України врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який є злочином середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується позитивно, раніше не судимий, свою вину у вчиненому злочині визнав, щиро розкаявся та частково відшкодував спричинену шкоду, що свідчить про наявність пом`якшуючих обставин, передбачених ст.66 КК України, та обтяжуючих обставин, передбачених ст.67 КК України, а саме скоєння злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Тому доводи апелянта стосовно невідповідністі висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, істотних порушеннями вимог кримінального процесуального закону, неправильності застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого колегія суддів вважає безпідставними та непереконливими.
Відповідно до п.2 ч.4 ст.374 КПК України у резолютивній частині вироку зазначаються покарання, призначене по кожному з обвинувачень, що визнані судом доведеними, остаточна міра покарання, обрана судом; початок строку відбування покарання, рішення про залік досудового тримання під вартою.
Відповідно до ч.5 ст.72 КК України попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день.
Як вбачається із матеріалу кримінального провадження досудового розслідування обвинувачений ОСОБА_8 був затриманий в порядку ст.208 КПК України 14 травня 2014 року (т.1 а.с.32-33). Ухвалою слідчого судді Кремінського районного суду Луганської області від 16.05.2014 року відносно ОСОБА_8 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з 14.05.2014 року строком на 60 днів (т.1 а.с.120). Ухвалою слідчого судді Кремінського районного суду Луганської області від 11.07.2014 року термін запобіжного заходу стосовно ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою було продовжено до 14 серпня 2014 року (т.2 а.с.49-51). Ухвалою слідчого судді Кремінського районного суду Луганської області від 11.08.2014 року термін запобіжного заходу стосовно ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою було продовжено до 14 листопада 2014 року (т.2 а.с.85).
Згідно матеріалів судового розгляду (т.1 а.с.22) ухвалою Кремінського районного суду Луганської області від 03.09.2014 року запобіжний захід стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 залишено - тримання під вартою.
В подальшому ухвалами Кремінського районного суду Луганської області термін запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою неодноразово було продовжено, в останнє до 29 квітня 2015 року (т.1 а.с.52, 87, 107).
Тобто, з моменту затримання з 14.05.2014 року та до ухвалення вироку суду 22 квітня 2015 року, обвинувачений ОСОБА_8 не звільнявся з-під варти.
За таких обставин, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції при призначені обвинуваченому ОСОБА_8 покарання і визначенні дати початку строку відбування покарання, були додержані вимоги ч.5 ст.72 та п.2 ч.4 ст.374 КПК України, суттєвих порушень норм КПК України, передбачених ст.412 КПК України, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення не встановлено.
Тому, доводи апеляції прокурора про те, що судом першої інстанції допущені істотні порушення вимог матеріального та процесуального закону України є безпідставними і задоволенню не підлягають, а вирок суду є законним та обґрунтованим.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 та ст.ст.418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора прокуратури Кремінського району Луганської області ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Кремінського районного суду Луганської області від 22 квітня 2015 року відносно ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили після її оголошення, але на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ. Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:
_______________ _____________ _____________
/ ОСОБА_2 / / ОСОБА_1 / / ОСОБА_3 /