АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

Справа № 11-кп/796/1160/2015 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2015 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3
ОСОБА_4
при секретарі судового засідання ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Києві кримінальне провадження №0001448 щодо ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, за апеляційною скаргою прокурора прокуратури Голосіївського району м. Києва ОСОБА_8 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 02 червня 2015 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 02 червня 2015 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001448 щодо ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, повернуто прокурору.

Як зазначено в ухвалі суду, вказаний обвинувальний акт складений без додержання вимог ст. 291 КПК України, оскільки вказана адреса проживання обвинуваченого ОСОБА_7 не відповідає дійсності, що підтверджується довідками про причини повернення повідомлення та рапортами ДІМ Голосіївського РУГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_9 , о/у ВКР Голосіївського РУГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_10 та о/у ВКР Голосіївського РУГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_11 .

В апеляційні скарзі прокурор у провадженні просить скасувати ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва та постановити нову, якою призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

Свої апеляційні вимоги прокурор обґрунтовує тим, що суд першої інстанції дійшов хибного висновку про невідповідність обвинувального акту вимогам КПК України, оскільки вважає, що суд, повертаючи обвинувальний акт прокурору, безпідставно послався на рапорти працівників міліції, так як вони не можуть бути абсолютною підставою, на яких можуть ґрунтуватися судові рішення. При цьому зазначає, що суд залишив поза увагою те, що ОСОБА_7 проживає за адресою: АДРЕСА_1 , та під час відвідування працівників міліції міг тимчасово відлучитися з місця проживання, за яким йому під час досудового розслідування ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 21.02.2015 року був встановлений запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, а відтак за матеріалами кримінального провадження повністю доведено та у обвинувальному акті обґрунтовано зазначено місце проживання обвинуваченого саме за вказаною адресою.

Розглянувши провадження у відсутність обвинуваченого, який у встановлений законом спосіб, у тому числі і з використанням телефонного зв`язку повідомлявся про день та час апеляційного розгляду, проте у судове засідання не з`явився, відомостей про поважність причин своєї неявки не надав, клопотань про відкладення розгляду справи не заявляв, заслухавши доповідь судді; доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора та просив її задовольнити; перевіривши матеріали судового провадження з обвинувальним актом та обговоривши доводи апеляційної скарги; колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Вичерпні вимоги до обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування викладені в ст. 291 КПК України. Зокрема в п. 2 ч. 2 цієї статті зазначено, що обвинувальний акт має містити анкетні відомості обвинуваченого, зокрема місце проживання останнього.

На думку колегії суддів, з огляду на наявні у кримінальному провадженні відомості стосовно даних обвинуваченого, висновки суду першої інстанції ґрунтуються на вимогах кримінального процесуального закону та є безумовною підставою для повернення акту прокурору.

Так, як убачається із матеріалів справи, обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 186 КК України надійшов на розгляд до суду 20 квітня 2015 року та ухвалою судді-доповідача призначений у підготовче засідання на 27 квітня 2015 року, про що обвинувачений був належним чином повідомлений шляхом відправки поштової кореспонденції та з використанням телефонного зв`язку.
Разом з тим, ні у зазначене судове засідання, ні у подальші судові засідання, ОСОБА_7 не з`явився. На виконання ухвал суду від 05 травня 2015 року та 20 травня 2015 року привід обвинуваченого до суду здійснений не був. При цьому відповідно до інформації, наданої Голосіївським РУ ГУ МВС України у м. Києві, що зафіксовано у рапортах працівників міліції та свідків, ОСОБА_7 , фактично порушивши встановлений йому запобіжний захід, за адресою, яка вказана в обвинувальному акті, не проживає протягом тривалого часу; більш того самовільно залишив його, та на даний час місце перебування обвинуваченого нікому не відомо.

Ці обставини у суді апеляційної інстанції фактично не оспорювались і прокурором, а тому доводи в апеляційній скарзі про необґрунтованість висновків суду першої інстанції в цій частині є безпідставними та задоволенню не підлягають, оскільки наявні недоліки обвинувального акту, а враховуючи вимоги чинного законодавства щодо розумних строків прийняття процесуальних рішень, унеможливлюють судовий розгляд справи.

Врахувавши наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що обвинувальний акт містить недоліки, (а саме не відповідає вимогам п. 2 ч. 2 ст. 291 КПК України, оскільки у ньому фактично не зазначені усі необхідні анкетні відомості обвинуваченого, зокрема місце проживання останнього) у зв`язку із чим обґрунтовано повернув вказаний процесуальний документ прокурору для усунення недоліків, а відтак підстав для скасування ухвали суду, яка є законною і належним чином мотивованою, не вбачається.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора прокуратури Голосіївського району м. Києва, ОСОБА_8 , - залишити без задоволення, а ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 02 червня 2015 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001448 по обвинуваченню ОСОБА_7 за ст. 186 ч. 2 КК України, повернутий прокурору для усунення недоліків, - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції є остаточною та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4