справа № 482/2363/13-к В И Р О К
Іменем України
10 лютого 2014 року м. Нова Одеса
Новоодеський районний суд Миколаївської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі судового засідання ОСОБА_2
У розгляді даної справи, в судовому засіданні, приймали участь сторони кримінального провадження: процесуальний прокурор прокуратури Новоодеського району Миколаївської області ОСОБА_4 , захисник ОСОБА_5 , обвинувачений ОСОБА_3 , потерпілий ОСОБА_6
С У Д, В С Т А Н О В И В і ВИЗНАЄ ДОВЕДЕННИМ, ЩО:
21 вересня 2013 року, в нічний час, близько 01 години, ОСОБА_3 , підійшов до ОСОБА_6 , який знаходився на східцях другого поверху ресторану « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташований по АДРЕСА_2 , та діючи умисно та протиправно, з метою спричинення тілесних ушкоджень невизначеного ступеню тяжкості, наніс кулаком правої руки удар в обличчя останньому, внаслідок чого спричинив ОСОБА_6 відкритий перелом нижньої щелепи справа зі зміщенням відломків, який відноситься до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.
Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.122ч.1 КК України, а саме умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
Прокурором по справі заявлений цивільний позов в інтересах держави в особі Миколаївської обласної лікарні до обвинуваченого про відшкодування 739,44 гривень витрат на стаціонарне лікеування потерпілого.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , повністю визнав свою вину у скоєні інкримінованого йому у провину злочині, що передбачений ст.122 ч.1 КК України і по суті пред`явленого обвинувачення пояснив, що вночі 21.09.2013 року, коли після бійки, він виходив з ресторану « ІНФОРМАЦІЯ_2 », та на східцях зустрівся з потерпілим, якому наніс один удар рукою в обличчя. Свої дії пояснив тим, що був роздратований конфліктом, який відбувся в ресторані, під час якого йому розбили носа, а тому і ударив потерпілого. Зазначив, що не бажав спричиняти потерпілому середньої тяжкості тілесних ушкоджень, а просто наніс йому удар, не розраховуючи на те, що цим зламає щелепу потерпілому. В скоєному кається, вибачився перед потерпілим та запевняє суд, що усвідомив негативні наслідки свого діяння, а тому просить не позбавляти його волі. Позов прокурора визнає повністю.
Вислухавши в судовому засідання покази обвинуваченого, покази потерпілого, свідка та дослідивши документи кримінального провадження, оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що крім визнання обвинуваченим своєї вини у скоєні злочину, передбаченого ст.122 ч.1 КК України, його вина в інкримінованому в провину злочині повністю доведена в судовому засіданні дослідженими доказами та підтверджується, крім його показань, також показами потерпілого, свідка і дослідженими документами.
Так, з показів допитаного в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_6 , вбачається, що вночі 21.09.2013 року він перебував в ресторані «Південний», що розташований по вул. Леніна, в м. Нова Одеса Миколаївської області. Коли він знаходився на східцях цього ресторану, то до нього підбіг обвинувачений ОСОБА_3 , який був в нетверезому стані та ударив його кулаком в щелепу, внаслідок чого зламав йому нижню щелепу, в результаті чого він потрапив до Миколаївської обласної лікарні, де пройшов курс лікування.
З показів допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_7 вбачається, що він перебував з потерпілим в ресторані вночі 21.09.2013 року і був свідком, бачив, як обвинувачений ОСОБА_3 ударив кулаком руки в щелепу потерпілого ОСОБА_6 на східцях в ресторані.
Згідно дослідженого в суді висновку експерта №1716 від 25.10.2013 року, у потерпілого ОСОБА_6 мали місце тілесні ушкодження у виді відкритого ангулярного перелому нижньої щелепи справа зі зміщенням відломків, які могли виникнути від дії тупого твердого предмету, у строк незадовго до моменту звернення за медичною допомогою, не виключено в строк і при обставинах, які були вказані в постанові, тобто 21.09.2013 року. За ступенем тяжкості дане тілесне ушкодження відноситься до категорії середньої тяжкості по ознаці тривалого розладу здоров`я на строк більше 21 дня.
Всі дослідженні в судовому засіданні фактичні обставини справи узгоджуються як між собою, так узгоджуються і з показами допитаного в суді обвинуваченого, потерпілого, свідка, викриваючи його провину у вчинені злочину, передбаченого ст.122ч.1 КК України.
Злочин, передбачений ст.122ч.1 КК України, передбачає наявність умислу в діянні обвинуваченого.
Як вбачається з досліджених в суді доказів, обвинувачений діяв з непрямим умислом, тобто наносячи удар кулаком у щелепу потерпілому та усвідомлюючи характер і суспільну небезпеку своїх дій, він передбачав настання суспільно-небезпечних наслідків цих своїх дій і хоча не бажав їх настання, але свідомо припускав, що після нанесення ним такого удару кулаком в нижню щелепу потерпілого, такі наслідки можуть виникнути.
Тому, за таких обставин, дослідивши в судовому засіданні покази обвинуваченого, потерпілого та всі фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_3 в інкримінованому йому в провину злочині, повністю доведена дослідженими доказами, які, відповідно до ст.ст.84-86 КПК України, являються належними і допустимими та які слід покласти в основу обвинувального вироку суду.
Органом досудового розслідування дії обвинуваченого кваліфіковані за ст.122ч.1 КК України.
Відповідно до ст.94 КПК України, аналізуючи та оцінюючи дослідженні в судовому засіданні докази, як кожного окремо, так і всіх їх у сукупності, суд приходить до висновку, що така кваліфікація дій обвинуваченого являється правильною.
З досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи, вбачається, що ОСОБА_3 вчинив злочин, що передбачений ст.122ч.1 КК України, тобто умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він являється працездатним, військовозобов`язаним громадянином України, який в даний час не працює, не одружений, непонолітніх дітей та інших утриманців не має, раніше не судимий, на обліку у лікарів Ново одеської ЦРЛ не перебуває, за місцем проживання характеризуються позитивно.
Тому, призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує, як ступінь тяжкості та характер скоєного обвинуваченим злочину, так і його особу та обставини, що обтяжують та пом`якшують йому покарання, а також враховує його матеріальний та сімейний стан, думку прокурора та інших учасників судового розгляду щодо призначення можливого покарання, з метою виправлення обвинуваченого.
Так, суд враховує, що скоєний обвинуваченим злочин відноситься до категорії середньої тяжкості та вчинений ним без зазначення обставин, що обтяжують йому покарання.
Серед обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд враховує визнання ним своєї провини, його каяття, сприяння слідству у встановлені об`єктивної істини по справі та у розкритті злочину, факт вибачення перед потерпілим, його посередню характеристику за місцем проживання, а також враховує його сімейний стан та всі інші обставини, що позитивно характеризують його особу та пом`якшують йому покарання.
За таких вищевказаних обставин, із врахуванням середнього ступеню тяжкості скоєного злочину та з урахуванням всіх фактичних обставин справи, в тому числі особи обвинуваченого, суд приходить до висновку, що відповідно до вимог ст.ст.65-68 КК України, йому має бути призначене покарання у виді обмеження волі, що передбачене санкцією статті обвинувачення, яке на думку суду буде відповідати як особі обвинуваченого та суспільно небезпечному характеру його діяння, так і буде достатнім і необхідним заходом для його виправлення і попередження можливості скоєння ним нових злочинів.
Приймаючи до уваги вищевикладені обставини, що позитивно характеризують особу обвинуваченого та пом`якшують йому покарання, з урахуванням повного усвідомлення ним негативних наслідків вчиненого злочину та визнанням ним своєї вини, його каяттям, зробленим вибаченням перед потерпілим, суд приходить до висновку, що це каяття обвинуваченого у скоєному злочині являється щирим, а тому приходить до висновку, що виправлення і перевиховання ОСОБА_3 все ж таки можливе без призначення йому реального відбування покарання у виді обмеження волі, а з наданням йому можливості виправлення, шляхом звільнення від відбування призначеного покарання з випробуванням, на підставі ст. 75 КК України та із встановленням обмежень, передбачених п.п. 2-3ч.1 ст. 76 КК України.
Заявлений прокурором цивільний позов по справі про стягнення з обвинуваченого витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину, на підставі ст.ст.36ч.2 п.12, 128 КПК України, ст.1206 ЦК України, - підлягає задоволенню.
Так, відповідно до ст.1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку заподіяння шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово, внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.
Згідно з ч.3 ст.1206 ЦК України, кошти на відшкодування витрат на лікування потерпілого зараховуються до відповідного бюджету територіальної громади у власності якої перебуває медичний заклад.
Як вбачається із встановлених в судовому засіданні обставин, внаслідок умисних протиправних, злочинних дій обвинуваченого, який наніс потерпілому удар кулаком в нижню щелепу і спричинив йому перелом щелепи, останній потрапив до Миколаївської обласної лікарні, де пройшов курс лікування.
Так, з дослідженої в судовому засіданні довідки Миколаївської обласної лікарні від 18.11.2013 року за №1701/28.2-12 вбачається, що за 18 днів перебування потерпілого ОСОБА_6 на лікуванні у відділені хірургічної стоматології цього закладу охорони здоров`я, затрати цього закладу на лікування потерпілого склали 739,44 грн., які і підлягають стягненню з обвинуваченого на користь цього медичного закладу.
Судові витрати по справі відсутні.
Керуючись ст. ст.368-371, 373-374,376 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В :
ОСОБА_3 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні, у скоєні злочину, передбаченого ст.122ч.1 КК України і призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 3(три) роки.
На підставі ст.75 КК України, звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання у виді обмеження волі на строк 3 роки з випробуванням, якщо він протягом одного року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ст.76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 наступні обов`язки:
- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну свого місця проживання.
Цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі Миколаївської обласної лікарні до обвинуваченого про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину, - задовольнити повністю.
Судові витрати по справі відсутні. Речових доказів по справі не має.
Запобіжний захід у відношенні обвинуваченого не обирався і підстави для його обрання, - відсутні.
Вирок суду може бути оскаржений протягом 30 днів з дня його оголошення до апеляційного суду Миколаївської області через Новоодеський районний суд Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги, а обвинуваченим в той же строк з моменту одержання копії вироку.

Копія вироку вручається обвинуваченому і прокурору під розписку, а потерпілому роз`яснюється право на отримання копії вироку в суді.

Головуючий: