Єдиний унікальний номер 243/1709/15-к
Номер провадження 1-кп/243/175/2015
В И Р О К
Іменем України
29 травня 2015 року м. Слов`янськ

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Слов`янську Донецької області, українця, громадянина України, з повною середньою освітою, приватного підприємця, ІПН НОМЕР_1 , не одруженого, який проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України,

В С Т А Н О В И В:

На початку квітня 2014 року, на території Донецької області України, невстановленими досудовим слідством особами для насильницького підтримання влади незаконної самопроголошеної, так званої «Донецької народної республіки» було створено непередбачене законами України збройне формування, яке мало організовану структуру військового типу, а саме: єдиноначальність, підпорядкованість, чітку ієрархічність та дисципліну, були озброєні вогнепальною зброєю, вибухівкою, а також мали тяжке військове озброєння та військову техніку. Крім того, в зазначеному формуванні було визначено механізм вступу до нього, порядок проходження служби, в кожному структурному підрозділі ставились завдання щоденної діяльності, яка полягала в здійсненні методами військових операцій силової підтримки незаконно створених структур так званої «Донецької народної республіки», придушення організованого опору населення на окупованій території, депортації населення Донецької області, встановлення режиму військового стану, протистояння правоохоронним органам державновиконавчої влади України, знищення їх живої сили і матеріальних засобів, а також скоєння інших тяжких і особливо тяжких кримінальних правопорушень. Вказані формування дислокувались в різних населених пунктах та місцевостях Донецької області та мали загальну координацію керівництва.

В квітні 2014 року, ОСОБА_5 , діючи з прямим умислом, на пропозицію та переконання невстановленої досудовим слідством особи, вступив до незаконного збройного військового формування самопроголошеної, так званої «Донецької народної республіки». Ознайомившись з встановленими правилами поведінки, правами та обов`язками члена вказаного збройного формування ОСОБА_5 дав свою згоду на їх дотримання та виконання, тим самим, підтвердив свої наміри на участь у вищевказаному незаконному збройному формуванні та виконання його цілей і завдань.

Продовжуючи протиправну діяльність, у період з квітня 2014 року до липня 2014 року, ОСОБА_5 , здійснюючи свої умисні протиправні дії у складі непередбаченого законами України збройного формування, знаходячись на охороні блокпосту розташованого на перехресті АДРЕСА_2 та Шевченко, в м. Слов`янськ, Донецької області, був там в камуфльованому одязі, з «георгіївською стрічкою», мав при собі мисливську рушницю марки ТОЗ-25 та набої до неї, систематично виконував накази свого керівництва, які отримував від своїх керівників з числа незаконного збройного формування самопроголошеної так званої «Донецької народної республіки» пов`язані з здійсненням пропускного контролю транспортних засобів та перевірок осіб, які рухалися повз вищевказаний блокпост та виконував функції по охороні вказаного блокпоста, здійснював спостереження за навколишньою територією з метою попередження незаконного збройного формування про будь-яку небезпеку.

Крім цього, ОСОБА_5 виконував інші протиправні накази направлені проти представників влади із застосування автоматичної вогнепальної зброї, які отримував від своїх керівників з числа незаконного збройного військового формування самопроголошеної так званої «Донецької народної республіки».

Таким чином, протиправні дії ОСОБА_5 носили тривалий характер, а саме починаючи з квітня по липень 2014 року та виразились у активній участі в діяльності непередбаченого законами України збройного формування, що супроводжувались вчиненням опору представникам влади із застосуванням вогнепальної зброї.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою провину у висунутому обвинуваченні не визнав, та показав, що в період з квітня 2014 року по липень 2014 року він постійно знаходився за місцем свого мешкання у м. Слов`янськ. Майже кожного дня вранці він пішки йшов на мікрорайон Артема м. Слов`янськ до своє тещі, в якої брав їжу для своєї матері. Дорога до тещі, та від неї до матері, займала в нього більше двох годин. Від матері він йшов у квартиру свого дядька, це ще займало в нього більше години. Відвідавши всіх родичів, додому він повертався приблизно о 14:00 15:00 годині. В ті дні, коли він міг придбати бензин, він пересувався по місту на автомобілі Жигулі 2103. В такі дні, окрім свого звичайного маршруту, з дружиною вони їздили на залізничний вокзал м. Слов`янськ, де у свердловині набирали воду в бутилі, яку потім розвозили родичам та сусідам. З вечора кожного дня та до 5-6 години ранку він постійно знаходився у бомбосховищі. З огляду на такий навантажений розклад дня, в нього фізично не було можливості ще й знаходитись на блокпості та здійснювати там пропускний режим.

Декілька років він офіційно є мисливцем, має дозвіл на носіння та зберігання мисливської рушниці. Також він має спеціальний камуфльований одяг для мисливства. Наприкінці червня 2014 року, перед звільненням Слов`янська, через нестачу води та електроенергії, в нього повністю скінчився чистий одяг, а тому він був змушений ходити у мисливському камуфльованому одязі, в якому його хтось і міг бачити.

Дійсно біля місця його мешкання, на перехресті вулиць Урицького та Шевченко м. Слов`янськ був розміщений блокпост. В період з квітня 2014 року до липень 2014 року він неодноразово проходив через цей блокпост за водою до колодязю покинутого подвір`я. Також на блокпості, за допомогою генераторів, він, як і багато інших людей, заряджав свій мобільний телефон, підігрівав воду в електричному чайнику, користувався кип`ятильником.

Свою провину у висунутому обвинуваченні не визнає повністю, оскільки ніколи не приймав участі у діяльності незаконних збройних формувань.

Винність обвинувачено ОСОБА_5 в обсязі дій, викладених у вироку, незважаючи на повне невизнання своєї провини обвинуваченим, підтверджується показаннями свідків, даними безпосередньо в судовому засіданні, а також сукупністю інших об`єктивних доказів.

Так, допитаний в судовому засіданні з забезпеченням заходів безпеки свідок ОСОБА_7 , зазначив, що раніше з ОСОБА_5 він ніколи не був знайомий, підстави для його обмови в нього відсутні. Показав, що у липні 2014 року він постійно знаходився у м. Слов`янськ. На одному з блокпостів, поблизу міської лікарні ім. Леніна, на перехресті вулиць Шевченко та Урицького, його зупинив чоловік у камуфльованому одязі та зажадав пред`явити документи. На вигляд цьому чоловіку було за 40 років, одягнений він був у камуфльований одяг та мав при собі зброю. Точно описати зброю не може, вважає, що це була рушниця, повністю виключає наявність пістолету або автомату. Всього на блокпосту перебувало близько десяти таких осіб. Після цього, приблизно два рази, він бачив цього ж чоловіка неподалік блокпосту, разом з іншими особами у камуфльованому одязі. Керуючись відчуттям патріотизму, заради пам`яті людей, які загинули під час бойових дій у м. Слов`янськ, він добровільно прийшов до слов`янського відділку міліції і запропонував свою допомоги у встановленні осіб, причетних до участі в так званій ДНР. Через декілька днів у відділку міліції йому було пред`явлено для огляду декілька фотокарток у паперовому виді, а також на моніторі комп`ютера. На одному з паперових фото за рисами обличчя він впізнав ОСОБА_5 , як особу, яка на одному з блокпостів м. Слов`янськ здійснювала в нього перевірку документів. Того ж дня з понятими, працівниками міліції та військовими він виїхав на блокпост, на якому його зупиняв ОСОБА_5 . За результатами виїзду складався протокол, який підписав він і поняті, здійснювалось фотографування.

Вищенаведені свідком ОСОБА_7 факти і обставини підтверджені відповідними процесуальними документами, наявними в матеріалах кримінального провадження та дослідженими судом.

Так зі змісту протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 30 листопада 2014 року вбачається, що в присутності двох понятих, серед чотирьох пред`явлених фотокарток по загальним параметрам, овальній формі обличчя, формі носу, як особу, яку він бачив на блокпосту зі зброєю та у камуфльованому одязі на перехресті вулиць Шевченко та Урицького м. Слов`янськ, свідок ОСОБА_7 впізнав ОСОБА_5 (а.к.п 69-70).

Відповідно до даних протоколу проведення слідчого експерименту від 30 листопада 2014 року, знаходячись у службовому кабінеті Слов`янського МВ ГУМВС, в присутності понятих, свідок ОСОБА_7 показав, що в період, коли у м. Слов`янськ була встановлена влада НЗФ «ДНР», а саме з кінця червня по початок липня 2014 року він неодноразово бачив на блокпосту, розміщеному на перехресті вулиць Шевченко та Урицького, раніше не знайомого йому ОСОБА_5 . При цьому ОСОБА_8 знаходився на посту у камуфльованому одязі, до якого була прикріплена «георгіївська стрічка», а також шеврон з символікою «ДНР», а також мав при собі зброю. Знаходячись на блокпосту ОСОБА_8 здійснював контрольно-пропускний режим, а саме: здійснював огляд автомобілів і перевіряв документи у громадян. Після цього ОСОБА_7 і всі учасники слідчої дії прослідували за адресою: м. Слов`янськ, перехрестя вулиць Шевченко та Урицького, де ОСОБА_7 пояснив, що саме тут він бачив ОСОБА_9 за наведених обставин (а.к.п. 71-73).

Допитаний в судовому засіданні з забезпеченням заходів безпеки свідок ОСОБА_10 , зазначив, що він добре знає ОСОБА_9 візуально, як мешканця м. Слов`янськ. Знайомі вони ніколи не були, підстави для оговори ОСОБА_9 в нього відсутні. Наприкінці травня початку червня 2014 року він неодноразово проходив через блокпост, розташований на перехресті вулиць Шевченко та Урицького м. Слов`янськ та бачив там серед інших осіб ОСОБА_9 , який був одягнений у камуфльований одяг, мав при собі мисливську рушницю. На блокпості ОСОБА_9 , разом з іншими ополченцями, перевіряв документи у громадян, а також оглядав автомобілі. Після звільнення м. Слов`янськ йому запропонували здійснити у відділку міліції впізнання осіб, які знаходились на блокпостах м. Слов`янськ в період бойових дій. На одному з протоколів йому було пред`явлено чотири чорно-білі фотокартки, на одній з яких, в присутності двох понятих, він впізнав ОСОБА_11 .

Вищенаведені свідком ОСОБА_10 факти і обставини підтверджені відповідними процесуальними документами, наявними в матеріалах кримінального провадження та дослідженими судом.

Так зі змісту протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 28 листопада 2014 року вбачається, що в присутності двох понятих, серед чотирьох пред`явлених фотокарток за загальними ознаками, худорлявою статурою, овальним обличчям, виразом обличчя, як особу, яка знаходилась на блокпості (на перехресті вулиць Урицького та Шевченко) у камуфльованому одязі, зі зброєю в руках, з кінця травня по початок червня 2014 року свідок ОСОБА_10 впізнав ОСОБА_5 (а.к.п. 60-61).

Ухвалою слідчого судді Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 04 грудня 2014 року було задоволено клопотання слідчого про допит свідка ОСОБА_10 . Зі змісту протоколу допиту свідка ОСОБА_10 слідчим суддею Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 04 грудня 2014 року вбачається, що під час допиту свідок пояснював наступне. Приблизно наприкінці травня, чи початку червня 2014 року, він неодноразово пересувався пішки в бік свого будинку, на перехресті, де в той час був розміщений блокпост ополченців «ДНР». Приблизно 5-6 разів він бачив ОСОБА_9 , який був одягнений у камуфльовану форму, а на плечі, за спиною, висіла двоствольна мисливська рушниця. ОСОБА_9 стояв з іншими раніше не відомими свідку особами у камуфльованому одязі, з відзнаками «ДНР». Всі вони перевіряли документи у осіб, які проходили повз і проїжджаючих автомобілів. Раніше, до захвату м. Слов`янськ, свідок неодноразово бачив, що ОСОБА_9 пересувався на автомобілі марки «Мазда» джип (а.к.п. 93, 94-96).

Аналізуючи показання свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , надані у судовому засіданні в сукупності з іншими, зібраними у справі доказами, суд знаходить їх показання правдивими, такими, що відповідають об`єктивній дійсності, приймає їх до уваги, оскільки на думку суду, у свідків немає причин для обмови обвинуваченого, дані свідки не зацікавлені в результатах розгляду справи. Крім того, їх показання є незмінними та послідовними, як на стадії досудового розгляду, так і в судовому засіданні. Також показання цих свідків узгоджуються не тільки з протоколами слідчих дій, проведених за їх участі, зміст яких наведено судом вище, а й між собою.

Зі змісту протоколу проведення слідчого експерименту від 29 листопада 2014 року, складеного за участі свідка ОСОБА_12 вбачається, що в службовому приміщенні Слов`янського МВ останній пояснив, що з квітня по початок травня 2014 року він неодноразово бачив на блокпості, розміщеному на перехресті вулиць Шевченко та Урицького м. Слов`янськ раніше знайомого йому ОСОБА_13 . При цьому ОСОБА_8 знаходився на блокпості у камуфльованій військовій формі, до якої була прикріплена «георгіївська стрічка», а також шеврон з символікою «ДНР», мав при собі зброю. Перебуваючи на блокпості ОСОБА_8 здійснював контрольно-пропускний режим, здійснював огляд автомобілів, перевіряв документи у громадян. Далі ОСОБА_14 та всі учасники слідчої дії прослідували за адресою: м. Слов`янськ, перехресті вулиць Урицького та Шевченко. Тут Кошевий зупинився і пояснив, що саме тут він бачив ОСОБА_13 при зазначених ним обставинах (а.к.п. 57-59).

Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 29 листопада 2014 року вбачається, що в присутності двох понятих, серед чотирьох пред`явлених фотокарток за характерними ознаками обличчя, розрізом очей, формою носу, як особу, яка знаходилась на блокпості, на перехресті вулиць Урицького та Шевченко, у камуфльованому одязі, зі зброєю, свідок ОСОБА_12 впізнав ОСОБА_5 (а.к.п. 62-63).

Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 29 листопада 2014 року вбачається, що в присутності двох понятих, серед чотирьох пред`явлених фотокарток за формою обличчя, розрізом очей, як особу, яка знаходилась на блокпості на перехресті вулиць Урицького та Шевченко у камуфльованій формі, зі зброєю, з кінця травня по липень 2014 року свідок ОСОБА_15 впізнав ОСОБА_5 (а.к.п. 74-75).

Суд приймає до уваги протоколи пред`явлення особи для впізнання за фотознімками та проведення слідчого експерименту, зміст яких наведено вище, оскільки вони складені з дотриманням встановленого законом процесуального порядку. Доводи обвинуваченого з приводу того, що протоколи впізнання є недопустимими доказами, оскільки при їх складанні використовувалось його фотокартка, зроблена в приміщенні Слов`янського МВ, є надуманими та не заслуговують на увагу суду. Крім того, оглядом в судовому засіданні фотокарток у зазначених протоколах було встановлено, що вони відповідають вимогам, встановленим до них ч. 7 ст. 228 КПК України.

Зі змісту протоколу огляду місця події від 29 листопада 2014 року, проведеного за письмовою згодою власника приміщення ОСОБА_16 , вбачається, що об`єктом огляду є житловий будинок АДРЕСА_3 . В кухні справа був виявлений та вилучений армійський мішок, зміст якого наведений у протоколі огляду предмету від 29 листопада 2014 року: 1) ніж з шкіряному чохлі коричневого кольору загальною довжиною 25 см, довжина леза 135 мм, з дерев`яною ручкою, на лезі є маркування КОВ 95 XI8; 2) ніж в шкіряному чохлі бежевого кольору, довжина леза 20 см, загальна довжина 30 см, з ручкою в вигляді голови слона, на лезі є малюнок з зображення слона; 3) монокуляр МП2 7-50 чорного кольору, з шкіряним шнурком коричневого кольору; 4) шкіряний пояс на якому закріплено 3 шкіряних чохла,в кожному знаходиться по 8 мисливських патронів 16 калібру; 5) полімерний пакунок білого кольору в якому знаходиться 12 мисливських патронів 16 калібру (дріб); 6) напівпрозорий полімерний, пакунок жовтого кольору, в середині якого 12 мисливських патронів 16 калібру (дріб), та 11 мисливських патронів 16 калібру (картеч); 7) посвідчення № НОМЕР_2 про дозвіл на зброю, дозвіл № НОМЕР_3 гладкоствольна мисливська рушниця «ИЖ» 16 калібру, № НОМЕР_4 ; 8) полімерний пакунок в якому знаходиться камуфляжна форма, а саме штани, майка, кітель, з слідами носіння. Також в ході обшуку був виявлений, а потім оглянутий чохол синього кольору з ручкою для носіння чорного кольору, з застібкою - блискавкою, в середні два відділення в якому знаходиться мисливська рушниця ТОЗ-25, 1968 р.в., № НОМЕР_5 в розібраному стані. (а.к.п. 64,65-67,68 ).

Відповідно до даних висновку судової балістичної експертизи №547 от 19.12.2012 року, рушниця «ТОЗ-25» № НОМЕР_5 , є гладко ствольною вогнепальною зброєю двоствольною мисливською рушницею моделі «ТОЗ-25», 16-го калібру, № НОМЕР_6 1968 року виготовлення, виробництва Тульського заводу, яка виготовлена промисловим способом та до стрільби придатна (а.к.п. 102-105).

Допитані в залі суду свідки сторони захисту надали суду наступні пояснення.

Свідок ОСОБА_17 суду показала, що вона мешкає в центрі АДРЕСА_4 . З квітня по липень 2014 року її син ОСОБА_5 постійно приїжджав до неї з дружиною ОСОБА_18 на автомобілі «Жигулі», який належить його брату. Звичайно він був одягнений у спортивний костюм. Одного разу вона бачила його одягненим у його мисливський костюм, але ніяких позначок і стрічок на костюмі не було. Він поясняв, що немає води, а інших чистих речей в нього немає. ОСОБА_5 два-три рази на день привозив їй їжу та воду. Крім того в багажнику автомобіля була вода, підписана для інших літніх людей. Він дбав про неї, тещу та тварин брата, тому часу для перебування на блокпосту у нього не було. Протягом липня 2014 року ОСОБА_5 знаходився вдома по вул. Урицького, а у травні-червні разом із дружиною він перебував у бомбосховищі, яке знаходиться в 500 метрах від їхнього будинку. Вона використовувала інше бомбосховище, яке було кращим.

Свідок ОСОБА_18 суду показала, що вона мешкає разом зі своїм чоловіком ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_5 . Після 12 квітня 2014 року її чоловік постійно знаходився з нею, о 4-5 годині ранку вони спускались у бомбосховище. Коли не було бомбувань, вони годували собак дядька та кілька разів на добу їздили до його матері ОСОБА_17 , якій привозили їжу і воду. Воду вони набирали на залізничному вокзалі, а потім з колодязя біля блокпоста поблизу будинку №36 по вул. Шевченка. Ближче до кінця бойових дій вони постійно знаходились в підвалі. ОСОБА_5 мав камуфляжну форму та мисливську рушницю, яка зберігалася у сейфі, і протягом квітня-липня з сейфу її не виймав. Її чоловік їздив на автомобілі «Жигулі», а автомобіль «Мазда» знаходився у дворі будинку і він їм не користувався. ОСОБА_5 протягом 1,5-2 тижнів носив військову форму, на якій не було жодної символіки, тому що не було іншого чистого одягу. Приблизно з кінця травня місяця вони ходили за водою до колодязя, який знаходився біля блокпосту, звертались до людей які там знаходились з побутовими питаннями. Чоловіку пропонували вступити до ополчення, але він відмовився.

Допитана в залі суду як свідок ОСОБА_19 показала, що ОСОБА_9 є її сусідом. З квітня по кінець травня 2014 року вона неодноразово бачила його вдвох з дружиною. У різний час доби всі разом вони ховались у бомбосховище. Вона ніколи не бачила, щоб ОСОБА_9 був одягнений у камуфльований одяг, будь-які шеврони на його одязі. Також впевнена і наполягає на тому, що ОСОБА_9 ніколи не знаходився на блокпосту на вулиць Шевченко та Урицького, оскільки цей блокпост розміщений біля її будинку, вона часто проходила повз нього за водою, і ніколи ОСОБА_9 там не бачила.

Свідок ОСОБА_20 показав, в період з квітня по липень 2014 року він постійно знаходився у м. Слов`янськ. ОСОБА_9 є його сусідом. Він неодноразово бачив, як ОСОБА_9 на своєму автомобілі привозив людям воду у пляшках, приймав участь в облаштуванні бомбосховища та колодязя. В період проведення бойових дій у м. Слов`янськ ніколи не бачив ОСОБА_9 в одязі з символікою чи зі зброєю.

Свідок ОСОБА_21 показала, що ОСОБА_9 є її сусідом, їх квартири знаходяться в одному під`їзді. Весь час, в період з квітня по липень 2014 року, коли м. Слов`янськ піддавалось обстрілу, вона постійно бачила ОСОБА_11 . При цьому будь-які шеврони, стрічки на ньому були відсутні. Ніколи не бачила ОСОБА_9 на блокпостах м. Слов`янськ, чи зі зброєю у руках.

Допитаний в залі суду як свідок ОСОБА_22 показав, що з ОСОБА_9 він познайомився навесні 2014 року. Майже щодня він бачив, як ОСОБА_9 з дружиною возили людям воду. Біля будинку де він мешкає, на перехресті вулиць Шевченко та Урицького м. Слов`янськ, був розміщений блокпост, але ОСОБА_9 там він ніколи не бачив. Також не бачив, щоб ОСОБА_9 був одягнений у камуфльований одяг з будь-якими шевронами або символікою ДНР.

Аналогічні пояснення були надані в залі суду свідком ОСОБА_23 та її чоловіком свідком ОСОБА_24 , які також показали, що ОСОБА_9 є їх сусідом, вони живуть з ним у одному під`їзді. Протягом часу з квітня по липень 2014 року вони бачили його майже щодня. При цьому ніколи не бачили ОСОБА_9 в одязі з символікою чи зі зброєю.

Свідок ОСОБА_25 в залі суду показав, що приблизно останні п`ять років він знайомий з ОСОБА_5 , вони є сусідами та мешкають в одному під`їзді. Під час проведення бойових дій у місті Слов`янськ, в період з квітня по липень 2014 року, він бачив ОСОБА_5 майже щодня. Разом вони багато часу проводили у бомбосховищі. За декілька днів до звільнення ОСОБА_26 , приблизно наприкінці червня, двічі бачив, що ОСОБА_5 одягав на себе свій мисливський камуфляжний одяг. Ніколи не бачив, щоб ОСОБА_5 знаходився на блокпості та не чув від нього закликів до будь-яких дій, змови.

Суд ставиться критично до наведених пояснень свідків сторони захисти, оскільки всі вони є особисто знайомі з обвинуваченим, мають добір відносини з ним, є його близькими родичами або сусідами, а тому, на думку суду, є особами зацікавленими в результатах розгляду дійсного кримінального провадження та у такий спосіб намагаються допомогти ОСОБА_9 уникнути кримінальної відповідальності за скоєне. При цьому суд не виключає можливості, що в період з квітня по червень 2014 року свідки дійсно могли неодноразово бачити ОСОБА_9 , який не був одягнений у камуфльований одяг, вів звичайний, мирний спосіб життя. Однак, при цьому суд бере до уваги, що блокпост на перехресті вулиць Урицького та Шевченко розміщений безпосередньо біля попереднього місця мешкання обвинуваченого, що не позбавляло обвинуваченого можливості подовжувати підтримувати свої соціальні зв`язки. Наявність в розпорядженні обвинуваченого та його родини двох автомобілів також сприяла мобільності пересування останнього по м. Слов`янськ. З огляду на викладене, суд критично ставиться до доводів обвинуваченого ОСОБА_5 з приводу того, що він не скоював інкримінованого йому кримінального правопорушення, та вважає їх даними з метою уникнення відповідальності за скоєне, тим більше, вони повністю спростовуються прийнятими до уваги доказами сторони обвинувачення та не підтверджуються доказами сторони захисту.

Сукупність наведених і оцінених судом доказів переконує в тому, що обвинувачений ОСОБА_5 приймав участь у діяльності не передбачених законами України збройних формуваннях і його дії правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 260 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке віднесено до тяжких злочинів, суспільну небезпечність скоєного злочину, особу винного, який: вчинив злочин вперше (а.к.п. 109); характеризується за місцем реєстрації та проживання посередньо (а.к.п. 106); офіційно працевлаштований; на обліку в спеціалізованих медичних установах не перебуває (а.к.п. 107).

Обставин, згідно з положеннями статті 66 КК України, що пом`якшує покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

Обставин, згідно з положеннями статті 67 КК України, що обтяжує покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Аналізуючи викладене, суд, призначаючи ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі, погоджуючись з думкою прокурора, вважає, що виправлення обвинуваченого не може бути досягнуте без ізоляції від суспільства.

Беручи до уваги конкретні обставини скоєного кримінального правопорушення, його ступінь тяжкості, вищенаведені дані характеристики особистості ОСОБА_5 , який тривалий час приймав участь у діяльності незаконного збройного формування, яке на даний час є діючим, з огляду на повне не визнання обвинуваченим своєї вини у скоєному кримінальному правопорушенні, суд не знаходить підстав для застосування щодо обвинуваченого положень статті 75 КК України - звільнення від відбування покарання з випробуванням.

В ході досудового слідства по справі проведено судову балістичну експертизу фахівцями науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при ГУМВС України в Донецькій області. Витрати, пов`язані з проведенням експертних досліджень в сумі 393 грн. 12 коп. на підставі ст. 118 КПК України, включаються судом у процесуальні витрати і підлягають стягненню з обвинуваченого згідно з вимогами ч. 2 ст. 124 КПК України.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обраний на стадії досудового розслідування до ОСОБА_5 , необхідно залишити йому до набрання вироком законної сили.

Вирішуючи питання про долю речових доказів, суд виходив з наступного.

Згідно пункту 1 частини 9 статті 100 КПК України питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. При цьому: гроші, цінності та інше майно, які підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та/або зберегли на собі його сліди, конфіскуються, крім випадків, коли власник (законний володілець) не знав і не міг знати про їх незаконне використання. У такому разі зазначені гроші, цінності та інше майно повертаються власнику (законному володільцю).

За результати розгляду кримінального провадження було встановлено, що ОСОБА_5 приймаючи участь у діяльності не передбачених законами України збройних формуваннях в порушення вимог «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої Наказом МВС України N 622 від 21.08.98 року використовував належну йому мисливську рушницю, марки ТОЗ-25, а тому вона у відповідності до вимог пункту 1 частини 9 статті 100 КПК України має бути конфіскована (примусово безоплатно вилучена) разом з патронами.

Питання про інші речові докази слід вирішити в порядку, передбаченому статтею 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373-374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:

Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 260 КК України і призначити йому покарання за цією статтею Кримінального Закону у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту його затримання 02 грудня 2014 року.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід засудженому ОСОБА_5 залишити без зміни - тримання під вартою.

Стягнути з засудженого ОСОБА_5 на користь держави 393 (триста дев`яносто три) грн. 12 коп. процесуальних витрат.

Речові докази у кримінальному провадженні, залучені постановою слідчого від 29.11.2014 року до матеріалів кримінального провадження № 0000572, які відповідно до квитанції на прийняту зброю та боєприпаси №102 від 30.03.2015 року, знаходиться в камері зберігання речових доказів Ізюмського МВ ГУМВС України в Харківській області: 1) - армійський мішок; - ніж в шкіряному чохлі коричневого кольору загальною довжиною 25 см, довжина леза 135 мм, з дерев`яною ручкою, на лезі є маркування КОВ 95 Х18; - ніж в шкіряному чохлі бежевого кольору, довжина леза 20 см, загальна довжина 30 см, з ручкою у вигляді голови слона, на лезі є малюнок з зображенням слона; - монокуляр МП2 7-50 чорного кольору, з шкіряним шнурком коричневого кольору; - шкіряний пояс; - полімерний пакунок, в якому знаходиться камуфляжна форма знищити 2) - 8 мисливських патронів 16 калібру; - 12 мисливських патрони 16 калібру (дріб); - 12 мисливських патрони 16 калібру (дріб); - 11 мисливських патронів 16 калібру (картеч); - чохол синього кольору з ручкою для носіння чорного кольору, з застібкою-блискавкою, всередині два відділення, в якому знаходиться мисливська рушниця ТОЗ-25, 1968 р.в., № НОМЕР_5 в розібраному стані конфіскувати; 3) посвідчення № НОМЕР_2 про дозвіл на зброю, дозвіл № НОМЕР_3 гладкоствольна мисливська рушниця «ИЖ» 16 калібру, № НОМЕР_4 передати за належністю до сектору охорони громадського порядку Слов`янського МВ (з обслуговування м. Слов`янська та Слов`янського району) ГУМВС України у Донецькій області

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Донецької області через Слов`янський міськрайонний суд, протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок постановлено та підписано в нарадчій кімнаті в одному екземплярі.

Суддя

Слов`янського міськрайонного суду ОСОБА_1