03.06.2015
Справа № 642/4297/15-к,
Провадження 1кп/642/411/15

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 червня 2015 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,
потерпілої - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові обвинувальний акт по кримінальному провадженню №0000802 від 27.03.2015р., стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, українця, з середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, зокрема останній раз 10.07.2013р. Комінтернівським районним судом м.Харкова за ч.2 ст.307 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі, звільнився з місць позбавлення волі 12.06.2014р. на підставі ст.ст.2,9,10 Закону України «Про амністію»,

який обвинувачується у вчинені злочину передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

22 травня 2015 року до Ленінського районного суду м.Харкова від прокуратури Ленінського району м. Харкова надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному в ЕРДР за №0000802 від 27.03.2015р. стосовно ОСОБА_7 за вчинення кримінального правопорушення за ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України.

До обвинувального акту додано: реєстр матеріалів досудового розслідування, розписку ОСОБА_6 та захисника про отримання обвинувального акту.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні просив призначити кримінальне провадження до судового розгляду на підставі обвинувального акту, який відповідає вимогам КПК України. Заперечував проти задоволення клопотання захисника про повернення обвинувального акту прокурору.

Захисник ОСОБА_5 надав клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, вважав за неможливе призначення обвинувального акту до розгляду, оскільки він не відповідає вимогам КПК України, а обвинувачення є неконкретним, що позбавляє обвинуваченого права на захист. В обвинувальному акті не зазначено на яке діяння (кримінальне чи адміністративне) був направлений умиселОСОБА_6 . Також, ОСОБА_6 підозрюється з закінченому замаху на крадіжку, однак обвинувальний акт не містить з якого моменту був закінчений замах. Крім того, в порушення ст.291 КПК України в обвинувальному акті не зазначено дату та місце народження потерпілої.

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав клопотання захисника.
Потерпіла ОСОБА_4 погодилася з думкою прокурора щодо призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту. Заперечувала проти задоволення клопотання захисника про повернення обвинувального акту прокурору.

Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали обвинувального акту з додатками, вважає, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору з наступних підстав.

Згідно п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення прокурору обвинувального акту, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Відповідно до ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); дату та місце його складення та затвердження.
Виклад фактичних обставин кримінального правопорушення полягає у детальному описі об`єктивної сторони а також суб`єктивних ознак інкримінованого підозрюваному правопорушення.

Згідно обвинувального акту орган досудового слідства вважав встановленим, що ОСОБА_7 27.03.2015р. близько 12 год. 15 хв. маючи умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, вчинене за попередньою змовою групою осіб, знаходячись по АДРЕСА_2 вступив з невстановленою досудовим розслідуванням особою в злочинну змову, після чого розподіливши між собою ролі підійшов до вікна вищевказаного будинку, а невстановлена досудовим розслідуванням особа стала в стороні спостерігати за навколишньою обстановкою, щоб бути готовою ОСОБА_7 повідомити про появу сторонніх осіб. Після чого, ОСОБА_7 близько 12 год. 20 хв. підійшов до вікна будинку АДРЕСА_2 та скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає за допомогою металевого предмету відчинив вікно, яке знаходилося на провітрюванні в вищевказаний будинок та побачив раніше незнайому ОСОБА_4 зрозумів, що був поміченим, став тікати, тим самим не довівши свій злочинний умисел до кінця з причин, що не залежали від його волі. Через деяку відстань на перехресті вул. Скорохода та Ільїнської в м.Харкові ОСОБА_7 було затримано сторонніми особами.

Органом досудового слідства дії ОСОБА_7 було кваліфіковано за ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, тобто закінчений замах, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням до житла, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Відповідно до диспозиції ст.185 КК України особа притягується до кримінальної відповідальності у разі вчинення (замаху на вчинення) крадіжки, якщо вартість чужого майна становить більше 0,2 неоподаткованого мінімуму доходів громадян.

Починаючи з 01 січня 2011 року у відповідності з прийнятим Податковим кодексом України змінився порядок розмежування крадіжки, що передбачає кримінальну відповідальність і дрібної крадіжки, за яку настає адміністративна відповідальність.

Так, за статтею 185 КК України, настає кримінальна відповідальність при скоєні крадіжки майна, у випадках, якщо крадіжка майна не є дрібною.

Відповідно до ч.3 ст.51 КУпАП, крадіжка чужого майна вважається дрібною, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Неоподатковуваний мінімум доходів громадян відповідно до пункту 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу для цілей кваліфікації вчиненого за нормами адміністративного та кримінального законодавства встановлюється на рівні соціальної пільги.

Соціальна пільга підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 Податкового кодексу дорівнює розміру прожиткового мінімуму для працездатних, який встановлюється на 1 січня звітного року.

Законом України "Про Державний бюджет на 2015 рік" з 1 січня 2015 року цей мінімум становить 1218 грн., з 1 грудня 2015 року - 1378 грн.

Також, п. 1 розділу XIX ПК (зі змінами від 28 грудня 2014 року прийнятого Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», який набрав чинності 1 січня 2015 року) встановлено, що соціальна податкова пільга, встановлена підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 ПК Україні, набуває чинності з 01 січня 2016 року.

Тому до 31 грудня 2015 року для цілей застосування цього підпункту податкова соціальна пільга надається у розмірі 50% розміру прожиткового мінімуму для працездатних, який встановлено на 1 січня звітного року.

Таким чином у 2015 році кримінальна відповідальність настає якщо вартість викраденого чужого майна перевищує 121, 80 грн.

Крадіжка буде вважатись дрібною і відповідальність за яку згідно ст. 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення, настає якщо вартість такого майна на момент вчинення не перевищує 121 грн. 80 коп. (0,2 від 50% 1218 грн).

Проте, як вбачається з обвинувального акту на порушення вимог ст.291 КПК України слідчий не зазначив вартості чужого майна на яке здійснював замах ОСОБА_7 , оскільки відповідно до вимог ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягає доказуванню зокрема не тільки подія кримінального правопорушення, але вид і розмір шкоди завданої злочином (на яку здійснено замах щодо викрадення чужого майна).

Також, в порушення ч.2 ст.291 КПК України в обвинувальному акті не зазначено відомостей про дату та місце народження потерпілої ОСОБА_4 .
За таких обставин слідчим і прокурором порушено право обвинуваченого ОСОБА_7 на захист передбачене ст.42 КПК України, оскільки він має право знати у вчиненні якого кримінального правопорушення його обвинувачують та захищатися від конкретного обвинувачення.

На неконкретність викладення в обвинувальному акті фактичних обставин, формулювання обвинувачення вказує в своєму клопотанні і захисник ОСОБА_7 , ОСОБА_5 .

Таким чином, наведені вище обставини свідчать про невідповідність обвинувального акту вимогам КПК України та порушення права обвинуваченого ОСОБА_7 на захист від пред`явленого обвинувачення, яке є неконкретним та суперечить вимогам процесуального закону. Зазначені порушення вимог КПК України є істотними, що позбавляють можливості призначити кримінальне провадження до судового розгляду. Тому клопотання захисника щодо повернення прокурору обвинувального акту, з підстав його невідповідності вимогам КПК України є достатньо обґрунтованим і підлягає задоволенню.
Враховуючи наведене, суд вважає необхідним, відповідно п.3 ч.3 ст.314 КПК України, повернути обвинувальний акт прокурору, оскільки він не відповідає вищевикладеним вимогам КПК України для усунення виявлених порушень Закону.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 291, ч.3 ст.303, 314, 395 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання захисника ОСОБА_7 , ОСОБА_5 - задовольнити.

Обвинувальний акт по кримінальному провадженню №0000802 від 27.03.2015р. з відповідними додатками стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України повернути прокурору Ленінського району м.Харкова для усунення недоліків.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області через Ленінський районний суд м.Харкова протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1