провадження № 1-кп/200/10/2013
справа №
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2013 року липня 18 дня
Бабушкінський районний суд м.
Дніпропетровська, одноособово, під
головуванням судді Чулініна Д. Г.,

за секретаря -
Коляда В. В.,

з участю:
прокурора Чередника А. В.,

потерпілого ОСОБА_1,

захисника адвоката ОСОБА_2,

громадського
захисника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровськ у
залі суду кримінальну справу за
обвинуваченням:

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина
України, народженого у м.
Дніпропетровську, росіянина за
національністю, з професійно-технічною
освітою, не одруженого, бездітного,
який нині працює слюсарем у Товариства
з обмеженою відповідальністю
Промислової компанії «Лідер», постійно
мешкає за зареєстрованим місцем
проживання у АДРЕСА_1, раніше не
судимого, -

у вчиненні злочину за ч. 1 ст. 296 КК
України, -

ВСТАНОВИВ:

В м. Дніпропетровську шостого травня 2010
року в нічний час близько 23 години у
дворі будинку АДРЕСА_1, будучи у стані
алкогольного сп'яніння, ОСОБА_4 з
хуліганських спонукань явної неповаги
до суспільства підійшов до раніше йому
незнайомого ОСОБА_1 і умисно, грубо
порушуючи громадський порядок, проявив
особливу зухвалість, завдавши
стиснутою в кулак рукою удар по обличчю
ОСОБА_1, заподіявши фізичну біль. Діючи
з особливою зухвалістю, ОСОБА_4
продовжив свої хуліганські дії,
незважаючи на зауваження, в ході чого
схопив ОСОБА_1 за ланцюг з золота
вартістю в 15 721 гривню, що висів на його
шиї, внаслідок чого з необхідністю
пошкодив це майно і спричинив легкі
тілесні ушкодження у виді синяків на
шиї потерпілого.

Підсудний ОСОБА_4 своєї вини у
хуліганстві не визнав повністю і,
будучи допитаним в судовому засіданні,
розповів про обстановку свого побиття,
стверджуючи про завідомо неправдивий
донос потерпілого про тяжкий злочин, за
яким згодом його обмовили свідки. В
ході досудового слідства ОСОБА_4
спочатку висував версію про вчинене
над ним хуліганське побиття невідомим
молодиком у віці не старше 20 років, який
використав нікчемний привід для
застосування насильства на ґрунті
позички цигарок (т. 1 а.с. 13, 43-50), потім
вказував на відсутність в пам'яті
спогадів про суспільно небезпечну
подію через своє сильне алкогольне
сп'яніння (т. 1 а.с. 92-93, 136), а на останок
виправдовувався тими показаннями, які
давав після очних ставок 19.05.2011 про
буйство стосовно нього ОСОБА_1, який мав
не однократні приводи в міліцію,
внаслідок чого підсудний зазнав
тілесні ушкодження у виді синців на
обличчі, в області серця, ніг, попереку
і нирок, розсічення на потилиці з
втратою свідомості після перших
ударів, за яких зміг прийти до тями вже
у машині дорожньо-патрульної служби (т.
2 а.с. 142-143, 241-242). Зміну показань протягом
розслідування кримінальної справи в
судовому засіданні ОСОБА_4 пояснював
поганим самопочуттям після події,
навіюванням і перекручуванням
слідчими його слів, а також
психологічним тиском
дорожньо-постової служби міліції, яка
не вжила жодних заходів до освідування
фізичного здоров'я затриманого, не
зважаючи на його найтяжчий стан, і
взяла на віру показання
заінтересованих свідків про його стан
алкогольного сп'яніння.

За власним зізнанням підсудного, він
оглядався лікарем-наркологом, але
відмовився від проходження медичного
огляду на стан алкогольного сп'яніння з
причин побиття і скаржився лікарям на
сильні головні болі, вимагаючи надання,
в першу чергу, медичної допомоги, чому
перешкоджала міліція, проте лише через
12 годин здав всі аналізи у міській
клінічній лікарні № 16, куди його
доставила міліція.

Пояснив суду, що у встановлені вище час
і в місці, придбавши цигарки, повз
столика для відпочинку біля
трансформаторної будки через двір
повертався цілком у тверезому стані
додому, де проживає постійно з мамою, і
до столика не підходив. Підсудний
стверджував, що за цим столиком
розпивала пиво компанія раніше йому
незнайомих хлопців, одного з яких він
на його прохання пригостив цигаркою,
після чого пішов далі до свого під'їзду,
нікого не чіпаючи, і на своєму шляху не
пізніше 23 години з цікавості звернув
увагу на автомобіль, що стояв порожнім
з відкритими дверима. Потерпілий
ОСОБА_1, який появився раптово, у стані
алкогольного сп'яніння чіплявся до
ОСОБА_4, з'ясовуючи міжособистісні
стосунки на ґрунті
приватновласницьких інтересів
схоронності цього автомобіля, що
слідує зі слів підсудного про те, як
потерпілий учинив бійку без пояснення
до того причин, схопивши ОСОБА_4 за шию і
руки, у відповідь на що жодного удару
підсудний не наніс. Водночас, всупереч
розповіді про пригощання цигарками,
ОСОБА_4 вказав, що побачив чоловік
шість, які сиділи за столиком, лише
після того, як до столика його потягнув
потерпілий, відтаскуючи від
автомобіля. ОСОБА_4 наполягав, що зміг
викрутитися і підійшов до ліхтаря,
прямуючи до свого дев'ятого під'їзду, та
вже на дорозі біля восьмого під'їзду
будинку його ззаду наздогнав
потерпілий, який наніс шість чи сім
ударів в обличчя.

Вина підсудного у вчинені злочину за
пред'явленим обвинуваченням,
незважаючи на її заперечення
підсудним, підтверджується сукупністю
достатніх достовірних даних, здобутих
за допомогою доказів, що зібрані з
дотриманням встановленого порядку
відповідно до п.п. 7, 8, 11 розділу ХІ
«Перехідні положення» КПК України, які
в тісному зв'язку між собою безсумнівно
викривають підсудного і спростовують
його заперечення. А саме.

Про подію злочину на АДРЕСА_1, вказав
потерпілий ОСОБА_1 у своїй заяві від
07.05.2010 (т. 1 а.с. 4), яку в обстановці
затримання ОСОБА_4 і відібрання у нього
свого майна помилково сприйняв як
пограбування, що вбачається з показань
ОСОБА_1 в судовому засіданні.

На час події злочину опосередковано
вказують відомості журналу реєстрації
черговим прийнятого повідомлення під
№ 1970 про бійку на АДРЕСА_1, в сукупності
з листом Заступника начальника штабу
Дніпропетровського МУ ГУМВС України в
області від 13.07.2010 під № 30/шт-770 (т. 2 а.с.
15-17), які доводять виклик міліції о 23
годині 15 хвилин 06.05.2010.

З показань свідка з оперативним
псевдонімом ОСОБА_5, що добуті під час
досудового слідства в ході допиту під
протокол від 03.07.2010 (т. 2 а.с. 8-10) і
оголошені в судовому засіданні в
порядку за ст. 306 КПК 1960 року, вбачається
виклик нею міліції 06.05.2010 спецлінією
телефонного зв'язку « 102» після
побаченої нею з квартири бійки у дворі
на відстані 50-60 метрів біля палісадника
восьмого під'їзду будинку та в
освітленому стовповим ліхтарем місці з
наступним повторним викликом міліції,
про що вона крикнула у двір, з якого
перед цим чула заклики раніше їй
малознайомого ОСОБА_1 до компаньйонів
шукати порваний ланцюжок, який впав на
землю. Ці показання узгоджуються зі
змістом двох телефонних розмов, що
зафіксовані на аудиозаписі, вилученому
в ході виїмки під протокол від 13.04.2010 (т.
2 а.с. 18-19, 34-35), які прослухані 19.07.2010 з
участю ОСОБА_5 під протокол (т. 2 а.с. 27-29).

З показань потерпілого ОСОБА_1,
допитаного в судовому засіданні,
слідує проведення ним дозвілля за
столиком у дворі будинку на АДРЕСА_1,
ближче до школи в ніч проти п'ятниці
07.05.2010 за розпиванням пива з раніше йому
незнайомими ОСОБА_6, ОСОБА_7 і ОСОБА_8,
яких він пригощав, і після спілкування
з якими протягом години вже близько 23
години появився підсудний ОСОБА_4, який
хитаючись підходив до столика візаві
відносно потерпілого, і від якого
тхнуло запахом чогось спиртного.
Потерпілий ОСОБА_1 уточнив, що приїхав у
цей двір з товаришем ОСОБА_9 на чорному
автомобілі «КІА», за кермом якого був
найманий водій, вжив дві-три пляшки
пива. Детально розповідаючи про
випадкову зустріч з підсудним у нічний
час на ділянці місцевості з тьмяним
освітленням, потерпілий в своїх
показаннях прямо вказав на п'яну
завзятість підсудного ОСОБА_4 з
раптовим проявом агресії в його
поведінці, коли потерпілий підвівся з
місця, зробивши один крок праворуч, у
відповідь на образливе чіпляння
ОСОБА_4, який, обійшовши столик, мовчки з
силою обійняв ОСОБА_1 ззаду за шию після
того, як пригостився цигаркою. Без
будь-яких сумнів потерпілий послідовно
описав п'яну витівку ОСОБА_4, в якій
полягало порушення нормального
відпочинку громадян, вказуючи на бійку,
учинену підсудним ударом з розвороту
з-за спини правою рукою в ліву щоку
потерпілого, яким йому завдано лише
фізичного болю; на агресивну спробу
другого удару попри зауваження
потерпілого після його розвороту до
підсудного лицем, за якої ОСОБА_4
схопився за золотий ланцюг і, міцно
тримаючись за нього, повиснув спереду
на шиї, зігнувши ОСОБА_1, від чого вушко
ланцюжка розтягнулося, і потерпілий
впав на землю у положенні сидячи.
Пояснюючи свої підозри про
пограбування, ОСОБА_1 показав, що
підсудний після учиненої ним бійки
залишав місце події, не випускаючи з
лівої руки належний потерпілому
золотий ланцюг, а золотий хрестик
згодом був знайдений біля столика.

Показання потерпілого про характер і
локалізацію тілесних ушкоджень
знайшли своє пряме підтвердження в
об'єктивних даних довідки № 1497
приймального відділення міської
клінічної лікарні № 10 (т. 1 а.с. 10), які у
тісному зв'язку з судово-медичним
дослідженням ОСОБА_1 за висновком
експерта № 1553е від 11.05.2010 (т. 1 а.с. 32)
вказують на виявлення у нього легких
тілесних ушкоджень у виді синців на
боковій поверхні шиї ліворуч, що за
часом утворення відповідають часу
події злочину і не виключають їх
заподіяння від натягнення ланцюжка
поперед потерпілого чи вниз.

Виявлення двох синців на зовнішній
поверхні правого передпліччя і правої
кисті потерпілий пояснив тим, що
напередодні цих подій зазнав вивих
руки, що сумнівів у суду не викликає,
оскільки у лікарні скарг на ці
ушкодження від нього не надходило і їх
лікування не призначалося.

Речовим доказом з урахуванням
консультації спеціалістів
Дніпропетровського казенного
підприємства пробірного контролю за
актом від 20.05.2010 (т. 1 а.с. 154-155) визнаний
підвіс з жовтого золота 585 проби у
вигляді хреста з накладкою у вигляді
розп'яття з зеленого золота 585 проби та
ланцюг з золота 585 проби загальною
масою 49,91 г (т. 1 а.с. 181), що виданий до
огляду на місці події 07.05.2010 під
протокол (т. 1 а.с. 6). На собі застібка
ланцюга зберегла сліди пошкодження з
виламаним шматком до трьох мм, що
вбачається з добутих в ході огляду
відомостей в сукупності з даними
товарознавчого дослідження, описаного
у висновку експерта № 70/34-304 від 11.06.2010
(т. 1 а.с. 176-179), за яким визначена
загальна вартість належних
потерпілому золотих речей.

Для суду очевидно, що показання
потерпілого, речові докази та медичні
дані про тілесні ушкодження
потерпілого в своїй сукупності
доводять той факт, що золотий ланцюг з
шиї потерпілого був зірваний під час
бійки підсудним, до чого корисливі
спонукання були відсутні.

Підсудному ОСОБА_4 була дана очна
ставка з потерпілим ОСОБА_1, в ході якої,
як вбачається з протоколу від 07.05.2010 (т. 1
а.с. 45-50), вони підтвердили, що взагалі не
були знайомі до події поставленого за
вину злочину, та вказали на відсутність
спонукань особистісної неприязні до
бійки і подальших насильницьких дій.

Показаннями свідка ОСОБА_10 в судовому
засіданні, що послідовно повторюють
раніше надані нею свідчення під час
досудового слідства, підтверджено
проведення дозвілля одним гуртом з
п'яти чоловік у дворі будинку на
АДРЕСА_1, увечері 06.05.2010 близько 22 години
з розпиванням алкогольних напоїв за
столиком, поблизу якого стояв
автомобіль. ОСОБА_10 відзначила, що
вдруге вийшла на балкон десь опівночі,
коли стихла музика з автомобіля, і
побачила у дворі міліцію, але очевидцем
бійки вона не була, як не чула
характерних для неї звуків.

Свідок ОСОБА_8, будучи допитаним в
судовому засіданні, показав суду на
проведення з потерпілим ОСОБА_1
дозвілля звечора 06.05.2010 в ніч проти
п'ятниці 07.05.2010 в компанії свідків
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_9, і з посиланням
на давність подій зміг пригадати, що
того вечора у стані алкогольного
сп'яніння спав за столиком, через що
самої бійки не бачив, бо проснувся, вже
коли шукали золотий підвіс у вигляді
хреста з розп'яттям. Про появу ОСОБА_4 і
про його демонстративне буйство з
обставинами пошкодження золотого
ланцюга, що описані в його показання
під час допиту під протокол від 16.06.2011
(т. 3 а.с. 32-35), ОСОБА_8, як слідує з його
уточнень в судовому засіданні, відомо
зі слів іншої особи, через що такі
показання до уваги судом не
приймаються.

В своїх показаннях ОСОБА_6 і ОСОБА_7
підтвердили показання потерпілого про
порушення ОСОБА_4 їх нормального
відпочинку з учиненням бійки, що
загалом тривало від 10 до 15 хвилин. Так,
ОСОБА_6 показав суду на проведення
дозвілля у встановлені вище час і в
місці за спілкуванням з розпиванням
пива, яким пригощав присутніх ОСОБА_1,
яке перервала поява нікому незнайомого
підсудного ОСОБА_4 у стані алкогольного
сп'яніння, про який свідок зробив
висновок за характерною хиткою
«п'яною» ходою і запахом перегару. Зі
слів ОСОБА_6, достовірність яких
ставити під сумнів у суду немає вагомих
підстав, на прохання ОСОБА_4 про позичку
йому цигарки потерпілий його
пригостив, і потерпілий не виказував
ані словом, ані жестом жодної образи на
адресу підсудного, після чого свідок
відволікся і вже бачив, як після
розриву злотого ланцюга на шиї ОСОБА_1
підсудний спробував залишити місце
злочину, чому завадив потерпілий,
застосувавши з цією метою насильство. В
судовому засіданні ОСОБА_11
беззастережно підтвердив показання
ОСОБА_6 про стан сп'яніння підсудного і
позичку цигарок.

Як вбачається зі свідчень ОСОБА_11, на
його очах у відповідь на усне запитання
потерпілого на предмет з'ясування їх
знайомства після мовчазної паузи
ОСОБА_4 раптом стиснутою в кулак правою
рукою ударив ОСОБА_1 по обличчю в
область нижньої щелепи без будь-яких
пояснень, чим учинив бійку, під час якої
після обопільних стусанів ОСОБА_4
замахнувся вдарити потерпілого, проте
хитнувся, вчепившись в золотий ланцюг,
на якому повиснув, і під тяжінням маси
його тіла ланцюг розірвався, а
потерпілий і підсудний впали додолу.

Розбіжності показань ОСОБА_6 і ОСОБА_11 в
судовому засіданні з їх показаннями,
добутими в ході досудового
розслідування, від них не залежать і
мають об'єктивний характер, оскільки
безпосередньо зв'язані з тактикою
розслідування кримінальної справи,
обраною слідчим в залежності від його
переконання у правовій кваліфікації
пригоди, зміна якої за кожним разом
тягла інше коло обставин, що підлягали
з'ясуванню за допомогою свідчень цих
осіб згідно з ст. 65 КПК 1960 року.

У всякому випадку, і ОСОБА_6, і ОСОБА_11
послідовно в ході досудового і
судового слідства підтверджували, що
першим удар наніс саме підсудний без
жодного видимого, хоч скільки б
особистісно-значущого приводу, тим
самим підсудний виступив ініціатором
бійки з явним нехтуванням
елементарними правилами поведінки і
соціально прийнятного спілкування.

Перевіркою показань ОСОБА_1 на
місцевості під час відтворення
обстановки і обставин події під
протокол від 12.05.2010 зі складанням схеми
і фототаблиці (т. 1 а.с. 101-108) встановлене
місце злочину і хронологія розвитку
ініційованого підсудним конфлікту, що
з тотожною схожістю збігаються з
місцем злочину і перебігом сутички, на
які вказав свідок ОСОБА_6 під час
перевірки на місцевості показань про
об'єктивну можливість спостерігати в
умовах місця злочину і нічного часу
доби за бійкою і за хапанням за золотий
ланцюг, яка підтвердилася, про що
складений протокол відтворення
обстановки і обставин події від 26.07.2010
зі складанням схеми (т. 2 а.с. 46-49).

Добуті відомості з наведених свідчень
ОСОБА_10, ОСОБА_8, ОСОБА_6 і ОСОБА_11, будучи
узгодженими між собою та тісно
пов'язаними з відомостями про місце
злочину, без жодних сумнівів доводять
усвідомлення підсудним перебування
його у громадському місці і в той час,
за яких порушення нормального
відпочинку з приниженням гідності
людини та учинена бійка неминуче
поєднані з грубим порушенням
громадського порядку.

Зібрані свідчення про стан
алкогольного сп'яніння підсудного не
суперечать довідці № 1499 приймального
відділення міської клінічної лікарні
№ 10 (т. 1 а.с. 14), дослідивши яку суд зміг
безпосередньо переконатися в тому, що
під час опитування лікарем проти ночі
07.05.2010 ОСОБА_4 не заперечував вживання
напередодні алкоголю, що узгоджується
з даними протоколу медичного огляду на
стан сп'яніння № 983 від 07.05.2010 (т. 1 а.с. 15),
за якими через дві години після
опитування за наявності запаху
алкоголю з порожнини рота і млявої
рухової сфери та міміки підсудний
відмовився здавати зразки
біологічного середовища для аналізів
на вміст алкоголю, а так само проводити
будь-які інші дослідження, ухиляючись
від з'ясування, згідно з істиною, свого
стану, що вказує на відсутність у нього
стану патологічного алкогольного
сп'яніння.

Узгодженість показань потерпілого з
речовими доказами та зібраними
достовірними документами, які
доповнюються показаннями свідків, що
відновлюють закономірний перебіг
подій у часі й просторі, а так само
відсутність в них протиріч з
характером і локалізацією тілесних
ушкоджень, виключають у суду будь-які
сумніви в істинності обставин, які ними
підтверджуються, що безсумнівно
спростовує версію підсудного про
зведений потерпілим на нього наклеп.

Крім того, ОСОБА_1 в своїх показаннях
визнав вчинення насильницьких дій для
повернення свого золотого ланцюга,
після того як, виявивши у себе його
пропажу, на відстані не більше 25 метрів
від столика наздогнав підсудного і
підсіканням збив з ніг, заваливши на
землю. З його слів, підсудний дуже міцно
тримав у руці цінну річ, через що
потерпілий розтиснув два пальці і
висмикнув з руки золотий ланцюг,
загубивши золотий підвіс, що
підштовхнуло його до думки про вчинене
відносно нього пограбування. За
твердженнями потерпілого, тілесні
ушкодження підсудному наніс лише він.
Ці показання узгоджуються з легкими
тілесними ушкодженнями ОСОБА_4,
виявленими у підсумку його
судово-медичного дослідження,
описаного у висновку експерта № 1557е
від 11.05.2010 (т. 1 а.с. 76-77), за яким, окрім
синців і саден на його обличчі та в
правій тьмяно-скроневій області
голови, йому заподіяні лише садна на
задній поверхні обох ліктьових
суглобів, в лівій поперековій області,
в області куприка, на зовнішньо-боковій
поверхні правого колінного суглобу і
на задній підпахвовій (російською
«подмышечной») лінії праворуч, а не в
паховій області, на яку вказувала
свідок під оперативним псевдонімом
ОСОБА_5 під час її допиту.

Протиріччя показань ОСОБА_1 в судовому
засіданні з добутими під час допитів і
очних ставок на досудовому слідстві
його показаннями (т. 1 а.с. 24-26, 45-50, т. 3 а.с.
10-12, 21-23) в частині обстановки і способу
вчинення хуліганських дій, на
переконання суду, виникли внаслідок
зосередження потерпілого на сфері
своїх інтересів у запобіганні втраті
свого майна і на обуренні зухвалою
витівкою, якою було принижено його
гідність. З огляду на обрану слідчим
тактику розслідування за попередньою
кваліфікацією корисливого злочину
ОСОБА_1, детально розповідаючи про
пошкодження і повернення свого майна,
не приділяв уваги обстановці зустрічі
з ОСОБА_4 і провокації бійки. Відтак,
немає підстав вважати опороченими
показання потерпілого в судовому
засіданні, достовірність яких
перевірена сукупністю даних речових
доказів, свідчень очевидців та наявних
медичних даних про тілесні ушкодження
в їх сукупності.

Як вбачається з довідки № 1499
приймального відділення міської
клінічної лікарні № 10 (т. 1 а.с. 14), зі
слів ОСОБА_4 лікарем 07.05.2010 о 03 годині 15
хвилин записано, що він 06.05.2010 близько 23
години зазнав побутової травми від
падіння, що не виключає підсіканню. В
сукупності з показаннями свідків
ОСОБА_11 і ОСОБА_6 добутими відомостями
про ступінь небезпеки для здоров'я
підсудного тілесних ушкоджень і
характерною для їх заподіяння як
механікою утворення, так і прикладеною
силою доведено, що насильницькі дії
потерпілим застосовані в інтересах
самозахисту права власності на виріб з
дорогоцінного металу вже після
проявленої підсудним особливої
зухвалості.

Відтак, показання свідка під
оперативним псевдонімом ОСОБА_5 в
частині побиття увечері 06.05.2010 ОСОБА_4,
що відображені в протоколі її допиту
від 03.07.2010 (т. 2 а.с. 8-10), окрім
невідповідності анатомічній області
виявлених тілесних ушкоджень,
відхиляються судом через
невідповідність вимогам належності
доказу, бо вказують на події, які
відбулися вже після скоєного, що згідно
з ст. 13 КК України утворює поставлений
за вину закінчений злочин.

З цих же мотивів невідповідності
вимогам належності доказу суд відхиляє
добуті під час розслідування і
розгляду цієї кримінальної справи
показання свідка ОСОБА_9, який став
очевидцем вже обставинам відібрання
потерпілим у підсудного своєї речі і
наслідків застосованої сили для
затримання останнього, а з початком і
перебігом соціального конфлікту між
ними свідок обізнаний зі слів
потерпілого.

В оцінці протоколу допиту свідка під
оперативним псевдонімом ОСОБА_5 від
19.07.2010 (т. 2 а.с. 30-32) увагу суду звертають
відображені в ньому обставини, за яких
свідок, вийшовши на балкон на почутий з
двору шум і крики, спостерігала за
пригодою не раніше як через п'ять
хвилин після зустрічі потерпілого з
підсудним, тобто не з самого початку
розвитку соціального конфлікту, через
що на фоні емоційного збудження від
побаченого, яке визнала сама ОСОБА_5,
свої суб'єктивні оціночні судження про
конкретну життєву ситуацію вона видала
за сформоване твердження про факти, на
що також вказує використання припущень
у висловах як під час цього допиту, так
і під час її попереднього допиту під
протокол від 03.07.2010 (т. 2 а.с. 8-10). Звідси, з
урахуванням з'ясованих умов місця
події суд відхиляє показання свідка
під оперативним псевдонімом ОСОБА_5
через її логічну помилку за типом
«підміни фактів судженням».

Вивченням особи ОСОБА_1 за даними
обліків з'ясовано, що він судимостей не
має, до кримінальної відповідальності
не притягувався, а останнього разу до
події злочину затримувався міліцією
десять років тому (т. 1 а.с. 27, т. 2 а.с. 221),
чим спростовується твердження
підсудного про репутацію потерпілого
як дебошира і викриває сторону захисту
у спробі застосувати в доказуванні
логічну помилку шляхом використання
«аргументу до особистості».

Звертає на себе увагу позиція
підсудного ОСОБА_4, яку він займав під
час досудового і судового слідства,
поступово висуваючи зустрічні
обвинувачення потерпілому ОСОБА_1, з
чим пов'язана зміна його показань.
Оцінюючи надані ОСОБА_4 в суді і під час
досудового розслідування показання в
тісному зв'язку з обставинами
медичного огляду на стан сп'яніння, з
предметом скарг на дії слідчих та
прокурорів, в яких виражена правова
позиція громадського захисника ОСОБА_3,
який приймав спроби вступити у справу
від дня її порушення, суд знаходить
такі показання суперечливими,
непослідовними і недостовірними.
Перебільшення в показаннях і
зверненнях до органів досудового
слідства тяжкості стану здоров'я
підсудного, яке спростоване
об'єктивними медичними даними,
використання в доказуванні висунутої
версії захисту логічних помилок,
спрямованих на применшення ролі ОСОБА_4
в провокації бійки, в пошкодженні чужих
цінних речей та у втручанні в
проведення дозвілля третіми особами,
оцінюються судом не більше як проявом
захисно-установчої поведінки зі
спробою уникнути кримінальної
відповідальності в повну міру його
вини. З цим пов'язана правова позиція
громадського захисника ОСОБА_3, яка
заслуговує на окрему оцінку суду з
огляду на кількість і зміст скарг
поданих ним в ході досудового і
судового слідства, оскільки,
викладаючи їх доводи за принципом
«процес заради самого процесу» з
посиланням на вже розв'язані раніше
окремі процесуальні питанні заради
того, що б відволікти юрисдикційний
орган від предмету доказування у цій
кримінальній справі, громадський
захисник використав надані йому
процесуальним права в такій формі
зловживання правом на захист як
сутяжництво.

Суд, оцінивши досліджені в судовому
засіданні докази, за стійким
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на повному та всебічному
дослідженні всіх з'ясованих обставин в
їх сукупності, знаходить, що вина
підсудного ОСОБА_4 у скоєному та
обставини вчиненого ними злочину
знайшли своє підтвердження достатніми
доказами.

За наявними характеристиками з місця
проживання і роботи ОСОБА_4 здобув
освіту з достатнім запасом знань,
навичок і вмінь для досягнення
необхідного рівня культури
особистості відповідно набутому
життєвому досвіду і, не маючи психічних
захворювань, зберігав повною мірою
здатність до усвідомлення значення
своїх дій, а так само до керування ними.
Скупість мотиваційної сфери ОСОБА_4
призвела до набуття ним шкідливих
побутових звичок і традицій з
послабленням на фоні пияцтва
позитивних соціальних зв'язків.

У з'ясованій обстановці у нічний час
доби в громадському місці в своєму
бажанні підтримати особистісний
престиж на противагу інших членів
суспільства ОСОБА_4 спонтанно,
реалізуючи невизначений умисел,
демонстративно порушив нормальний
відпочинок громадян з образливим
чіплянням до потерпілого та учинив з
ним бійку, чим грубо порушував
громадський порядок.

Потерпілий під час зустрічі до
спровокованої сутички не вчинив жодної
дії, яка істотно б зачіпала інтереси
винної особи, а навпроти задовільнив
прохання останньої, тоді як підсудний,
будучи зорієнтованим у своїх інтересах
на сферу побутових стосунків і найменш
культурні стандарти поведінки у сфері
дозвілля, без жодного приводу пошкодив
цінну річ і завдав потерпілому легких
тілесних ушкоджень, проявляючи
особливу зухвалість. Насильство над
потерпілим не лише принижувало його
особисту гідність, а за спрямованістю
дій підсудного з невизначеним прямим
умислом було виразом показової
неповаги, в загалі, до людської
особистості як такої, утворюючи в
поєднані з відкритим нехтуванням
загальноприйнятими в суспільстві
елементарними правилами поведінки і
співжиття обрану підсудним потворну
форму самоствердження.

Відповідно, спонукання особи, що
знайшли свій зовнішній прояв в її
поведінці, характеризують виключно
хуліганські мотиви явної неповаги до
суспільства: самоствердження для
хизування своєю п'яною завзятістю
(молодецтвом).

Наведені посилки переконують суд, що
умисні дії ОСОБА_4, що виразилися у
грубому порушенні громадського
порядку у формі порушення нормального
відпочинку громадян з приниженням
гідності людини та учинення бійки з
мотивів явної неповаги до суспільства,
що в поєднанні з пошкодженням майна і
насильством супроводжувалося
особливою зухвалістю, підлягають
кваліфікації хуліганством за ч. 1 ст. 296
КК України, як роз'яснював Пленум
Верховного Суду України в п. 5 постанови
№ 10 від 22.12.2006 «Про судову практику у
справах про хуліганство».

Доводи сторони захисту про застосоване
насильство до ОСОБА_4 і не
відповідність заподіяної йому шкоди
обстановці захисту потерпілим своїх
інтересів не можуть прийматися до
уваги, оскільки стосуються оцінки дій
потерпілого на предмет дотримання ним
встановлених меж відповідно до ч. 2 ст. 38
КК України, які за часом не передують, а
слідують після події поставленого за
вину злочину, а тому злочинність діяння
ОСОБА_4 виключати не можуть і виходять
за межі судового розгляду цієї
кримінальної справи за ст. 275 КПК 1960
року.

Розв'язуючи питання про вид і міру
покарання відповідно до ст. 65 КК
України, суд, керуючись
правосвідомістю, враховує вчинення
умисного насильницького злочину, що
посягає на громадський порядок і
додатково на здоров'я і майно особи,
який віднесений кримінальним Законом
за формальними ознаками до категорії
злочинів невеликої тяжкості з
можливістю призначення покарання у
виді обмеження волі. За матеріальною
ознакою суспільної небезпеки ступінь
тяжкості злочину характеризується
його етіологією у сфері дозвілля,
криміногенним фактором якої слугував
ситуативний конфлікт на фоні
алкогольного сп'яніння.

Вивченням особи винного з'ясовано, що
він схвально характеризується за
місцем постійного проживання, на
обліку лікарів нарколога і психіатра
не перебуває, декілька разів змінював
місце роботи в пошуках підходящої, а
так само не виявив схильності до сталих
сімейних зв'язків, заснованих на
законному шлюбі, і після події злочину
до кримінальної відповідальності за
інші посягання не притягувався, від
слідства і суду не ухилявся.

Суд зупинення провадження у
кримінальній справі згідно з п. 1 ч. 1 ст.
206 КПК 1960 року за постановами слідчого
протягом червня 2011 року до уваги не
приймає, оскільки за відсутності
оголошеного розшуку обвинуваченого і
доказів вручення йому повістки,
невиконаного приводу до слідчого немає
підстав розглядати таке процесуальне
ускладнення наслідком ухилення особи
від слідства. Так само, не дає підстав
для твердження про ухилення від
слідства і суду зупинення провадження
у кримінальній справі згідно з п. 2 ч. 1
ст. 206 КПК 1960 року за відсутності
медичних документів, оскільки
провадження у справі на протязі
досудового слідства з травня 2010 року до
квітня 2011 року зупинялося з ініціативи
слідчого з метою виправдати порушення
правил про строки розслідування за ст.
120 КПК 1960 року.

Відповідно, з урахуванням характеру і
ступеня тяжкості вперше вчиненого
злочину, особи винного, суд за стійким
внутрішнім переконанням в силу ч. 5 ст. 74
КК України знаходить за необхідне
звільнити його від покарання на
підставі закінчення до дня
постановлення цього вироку більше
трьох років і двох місяців з дня
вчинення злочину, що за строком
давності за п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України
виключає караність діяння.

За наявності відповідної заяви
потерпілого цивільний позов у
відповідності до ст. 291 КПК 1960 року
розгляду не підлягає. Процесуальні
витрати, що складаються з витрат на
проведення експертизи, суд вважає
необхідним відповідно до ч. 3 ст. 93 КПК
1960 року віднести на рахунок підсудного.

Відповідно до п. 9 розділу ХІ «Перехідні
положення» КПК України підписка про
невиїзд, що застосована як запобіжний
захід до дня набрання чинності цим
Кодексом, підлягає скасуванню
відповідно до ст.ст. 165, 343 КПК 1960 року.

Керуючись ст.ст. 5, 368, 374 и п.п. 11, 15
розділу ХІ «Перехідні положення» КПК
України, ст.ст. 323-324, 343 КПК 1960 року, -

З А С У Д И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим за
пред'явленим обвинуваченням у вчинені
передбаченого за ч. 1 ст. 296 КК України
хуліганства з призначенням чотирьох
років обмеження волі, звільнивши від
такого покарання згідно з ч. 5 ст. 74 КК
України за строком давності.

Цивільний позов ОСОБА_1 залишити без
розгляду, роз'яснивши йому право на
розгляд його вимог до ОСОБА_4 у формі
цивільного судочинства.

Речові докази:

ланцюг і хрест з золота 585 проби
загальною масою 49,91 г, передані під
розписку ОСОБА_1 на відповідальне
зберігання, - вважати повернутими у
законне володіння за належністю;

CD-диск для лазерних систем зчитування з
аудіозаписом телефонного дзвінка у
чергову частину міліції, - зберігати у
кримінальній справі.

Поклавши на підсудного процесуальні
витрати, стягнути з ОСОБА_4 (ІПН
невідомий) на користь держави на
розрахунковий рахунок 0050,
відкритий НДЕК Центром при ГУМВС
України у Дніпропетровській області
() в ГУДКС України у
Дніпропетровській області (МФО 805012), 300
гривень 48 коп. з призначенням платежу:
«за послуги НДЕКЦ, висновок експерта №
70/34-304 від 11.06.2010».

Зарахувати у строк покарання попереднє
ув'язнення ОСОБА_4 під вартою з сьомого
до 17 травня 2010 року в перерахунку
згідно з ст. 72 КК України на 20 днів
обмеження волі.

Запобіжний захід у виді підписки
ОСОБА_4 про невиїзд, - скасувати.

Вирок підлягає оскарженню до
Апеляційного суду Дніпропетровської
області шляхом подання через
Бабушкінський районний суд м.
Дніпропетровська апеляції у формі
письмової скарги протягом 15 діб,
починаючи з наступної після його
проголошення доби, із плином яких
набирає законної сили.

Головуючий