Справа № 747/755/14
1-кп/746/2/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.01.2015 року Срібнянський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Срібнянського районного суду Чернігівської області в смт. Срібне кримінальне провадження № 0000155 від 30.07.2014 року відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, пенсіонера, не судимого,

обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 ч.2 КК України

В С Т А Н О В И В :

30 липня 2014 року, близько 09 години 30 хвилин ОСОБА_6 , перебуваючи перед вхідними дверима в приміщенні коридора житлового будинку АДРЕСА_2 , в ході сварки з ОСОБА_4 , умисно наніс один удар сокирою , яку тримав обома руками , по спині ОСОБА_4 , спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді забійної рани м`яких тканин спини зліва, що згідно висновку судово-медичної експертизи № 360 від 15.08.2014 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень , що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у скоєнні кримінального правопорушення , передбаченого ст. 125 ч.2 КК України, не визнав, від дачі показань відповідно до ст. 63 Конституції України, ст. 18 КПК України відмовився.

Винуватість ОСОБА_6 у вчиненні даного кримінального правопорушення підтверджується :

- Показами потерпілого ОСОБА_4 в судовому засіданні, із яких вбачається, що він 29 липня 2014 року приїхав в господарство по. АДРЕСА_2 , яке успадкував від матері. Попросив ОСОБА_6 , який проживав тимчасово у господарстві, до ранку 30 липня 2014 року виселитися. Коли 30 липня 2014 року о 9 год. 30 хв. разом з ОСОБА_7 та дружиною приїхав до господарства, то виявив вхідні двері замкненими. На прохання, адресоване ОСОБА_6 , відчинити двері, у відповідь почув лайку.Тоді від штовхнув двері. Від поштовху защіпка не витримала і двері відкрились. На порозі побачив ОСОБА_6 з сокирою, який замахнувся на нього та наніс один удар по його тілу. Він намагався ухилитись від удару, але удар прийшовся в область лівої лопатки.Після цього він викликав працівників міліції. Підтримав позовні вимоги про стягнення з обвинуваченого матеріальної шкоди у розмірі 840 грн., яку обгрунтовує витратиами на придбання квитків на проїзд для участі в судовому засіданні, та моральної шкоди у розмірі 5000 грн. Моральна шкода полягала в його стражданнях від отриманого удару, перенесенні больвих відчуттів, порушенні звичного способу життя;

Доводи обвинуваченого ОСОБА_6 про непричетність до скоєння злочину, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України , спростовуються як вищевикладеним поясненням потерпілого, так і дослідженими в судовому засіданні доказами, що були зібрані та долучені до матеріалів кримінального провадження:

- Висновком судово-медичного експерта № 360 від 15 серпня 2014 року, із якого вбачається, що у ОСОБА_4 мали місце наступні тілесні ушкодження: забійна рана м`яких тканин спини зліва.Тілесні ушкодження виникли від дії тупих предметів, по давності можуть відповідати 30 липя 2014 року та відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Травмуюча дія відносно ОСОБА_4 була направленна ззаду наперед або в близькому до нього напрямку.Тілесні ушкоджнення не могли утворитись при падінні на площині.Дане тілесне ушкодження знаходиться в ділянці, не доступній для нанесення власною рукою;

- Протоколом слідчого екперимену від 28.10.2014 року за участю потерпілого ОСОБА_4 , в ході проведення якого , з метою перевірки і уточнення відомостей щодо можливості нанесення підозрюваним ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_4 тілесних ушкоджень, встановлено, як потерпілий ОСОБА_4 дав показання щодо обставин нанесення йому тілесних ушкоджень 30.07.2014 року ОСОБА_6 , продемонструвавши, як відбувалися дії, про що складено план-схему та виготовлено фототаблиці;

- Речовим доказом- футболкою, виданою потерпілим в ході проведення слідчого експерименту, яка була на потрепілому під час спричинення йому тілесних ушкоджень.

З метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий, прокурор має право провести слідчий експеримент шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань, що передбачено ч.1 ст. 240 КПК України.

До участі в слідчому експерименті можуть бути залучені підозрюваний, потерпілий, свідок, захисник, представник. Слідчий експеримент, що проводиться в житлі чи іншому володінні особи, здійснюється лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді за клопотанням слідчого, погодженого з прокурором, або прокурора, яке розглядається в порядку, передбаченому цим Кодексом, для розгляду клопотань про проведення обшуку в житлі чи іншому володінні особи. Про проведення слідчого експерименту слідчий, прокурор складає протокол згідно з вимогами цього Кодексу. Крім того, у протоколі докладно викладаються умови і результати слідчого експерименту. Вимоги до складення протоколу передбачені ст. 104 КПК України. Порушення правил складання і засвідчення протоколу слідчої та іншої процесуальної дії викликає сумнів у вірогідності викладених у ньому відомостей і тягне за собою недопустимість використання їх у кримінальному провадженні.

В ході досудового розслідування проведено слідчі експерименти 29.09.2014 року з участю підозрюваного ОСОБА_6 та 07.11.2014 року з участю свідка ОСОБА_7 , які суд визнає недопустимими доказами виходячи з наступного.Слідчі експерименти 29.09.2014 року та 07.11.2014 року проведені в житлі та господарстві ОСОБА_4 , про що вбачається із свідоцтва про права на спадшину за заповітом, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Ні при проведенні слідчого експерименту з участю пізозрюваного 29.09.2014 року, ні при проведенні слідчого експерименту з участю свідка ОСОБА_7 добровільної згоди власника ОСОБА_4 на проведення таких слідчих дій не отримано.Слідчим суддею клопотання про проведення вказаних слідчих експериментів не розглядались та рішення не приймались. Крім того, в ході судового роззгляду встановлено вади зору та слуху у обвинуваченого ОСОБА_6 , що є безумовною підставою для обов`язкової участі захисника у кримінальному провадженні. ОСОБА_6 у судовому засіданні вказав, що повідомляв слідчому про наявність вказаних фізичних вад, проте його заява залишена поза увагою, захисник не залучений. Враховуючи вищевикладене, він не мав змоги ознайомитися з відомостями, внесеними до протоколу слідчого екперименту з його участю.

Отже, враховуючи викладені порушення вимог кримінально- процесуального кодексу України при проведенні слідчих експериментів 29.09.2014 року з участю підозрюваного ОСОБА_6 та 07.11.2014 року з участю свідка ОСОБА_7 , вказані докази не можна вважати допустимими.

Одними із доказів є речові докази, тобто матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Прокурором заявлено про навність речового доказу: сокири, якою було скоєно кримінальне правопорушення. Слідчим винесена постанова від 27.08.2014 року- про визнання речовим доказом сокири .У постанові зазначено, що сокира у ОСОБА_6 вилучена. Проте протоколу слідчої дій щодо вилученя сокири не складено в ході досудового слідства та суду не надано. За таких обставин викликає сумнів належність вказаного предмету до кримінального провадження та використання його як доказу.Тому сокиру не можна вважати допустимим речовим доказом.

Аналіз належних і допустимих доказів щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, досліджених в судовому засіданні , дає суду підстави вважати їх такими , що узгоджуються між собою та доводять винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення за ч.2 ст. 125 КК України, тобто умисному легкому тілесному ушкодженні, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, що знайшло своє підтвердження в судовому засіданні.

При визначенні виду і розміру покарання суд враховує ступінь і характер суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

ОСОБА_6 вчинив злочин невеликої тяжкості, не судимий, за місцем проживання Березівською сільською радою характеризується позитивно.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_6 , у відповідності до ст.66 КК України є активне сприяння розкриттю злочину . Пом`якшуюча покарання обставина - щире каяття, встановлена в ході досудового розслідування , підтвердження в ході судового розгляду не знайшла, так як обвинувачений вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнав.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_6 , не встановлено.

Враховуючи тяжкість вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, суд вважає, що йому слід призначити покарання по ст . 125 ч.2 КК України у виді штрафу . Призначення обвинуваченому такого виду покарання буде достатнім для його виправлення і перевиховання , запобігання вчиненню нових злочинів, відповідатиме тяжкості вчиненого злочину і є єдино вірним для досягнення визначеної у статті 50 КК України мети покарання - виправлення засудженого і запобігання вчиненню інших злочинів як ним, так і іншими особами.

Цивільний позов ОСОБА_4 підлягає частковому задоволенню. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує характер, ступінь, обсяг та тривалість моральних страждань, яких зазнав потерпілий , а також виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, вважає доведеними вимоги про відшкодування 2500 грн. моральної шкоди , здатних компенсувати фізичні й моральні страждання потерпілого , які слід стягнути з обвинуваченого на користь потерпілого. У відповідності до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 1 ст. 1195 ЦК України передбачено, що фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 про стягнення матеріальної шкоди, завданої злочином, обґрунтований виключно витратами, понесеними на придбання квитків для проїзду для участі в розгляді справи, що не є матеріальною шкодою , завданою потерпілому , внаслідок злочинних дій обвинуваченого в розумінні ст.ст. 1166 та 1195 ЦК України, тому задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 373,374 КПК України , суд

З А С У Д И В:

ОСОБА_6 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення , передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_4 у відшкодування моральної шкоди 2500 грн., відмовивши в задоволені решти позову.

Речові докази, що перебувають на зберіганні в кімнаті речових доказів Талалаївського РВ УМВС: футболку повернути володільцю ОСОБА_4 , сокиру повернути ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Чернігівської області протягом 30 днів з дня його проголошення через Срібнянський районний суд Чернігівської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя