Справа № 1/2506/280/11
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.06.2011 року Деснянський районний суд м. Чернігова в складі :

головуючого - судді - Самусь Л.В.

при секретарі - Сидорець Ю.В.

з участю прокурора - Коваленко Л.М.

потерпілого - ОСОБА_1

та представника потерпілого - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не працюючого, не одруженого, має на утриманні матір пенсіонерку, ІНФОРМАЦІЯ_4, сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, доньку Анастасію, ІНФОРМАЦІЯ_6, раніше не судимого, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_7,

у скоєнні злочину, передбаченого ст. 122 ч.1 КК України, -

в с т а н о в и в :

06.11.2010 р. близько 22.00 год. підсудний ОСОБА_3, знаходячись у квартирі АДРЕСА_1, в ході раптово виниклого конфлікту, який виник на ґрунті особистих неприязних стосунків, умисно наніс один удар кулаком в область щелепи потерпілому ОСОБА_1, чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді синця та забиття мяких тканин обличчя, перелому нижньої щелепи справи в ділянці суглобового паростка, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоровя.

Підсудний, допитаний у судовому засіданні, вину у предявленому обвинуваченні за ст. 122 ч.1 КК України, визнав повністю, у повному обсязі підтримав свої попередні свідчення, які давав у ході досудового слідства та повністю підтвердив обставини вчиненого ним злочину, викладені в обвинуваченні. У скоєному щиро розкаявся, жалкував щодо вчиненого та просив суворо не карати. Позовні вимоги прокурора та потерпілого визнав у повному обсязі і обіцяв відшкодувати.

Потерпілий у судовому засіданні підтримав свої попередні свідчення, уточнив заявлені позовні вимоги, зменшивши їх та просив стягнути з підсудного матеріальну шкоду у розмірі 928 грн. 14 коп. та 4000 грн. моральної шкоди, від вимог стягнення витрат за адвокатські послуги у розмірі 2500 грн. відмовився. Також зазначив, що внаслідок протиправних дій підсудного йому завдана матеріальна шкода та моральна, яка полягає у фізичному болю та душевних стражданнях. Він отримав тілесні ушкодження, після яких тривалий час проходив лікування, в звязку з чим поніс витрати, повязані з придбанням ліків. Його стан здоровя не дає у повній мірі реалізувати свої можливості за місцем роботи, він не може переносити фізичні навантаження, вести звичний образ життя, а він є батьком двох малолітніх дітей, котрих необхідно забезпечувати, постійно відчуває головний біль, з приводу зазначеного він дуже хвилюється та переживає, як отримане тілесне ушкодження відобразиться на його здоровї у подальшому. Щодо міри покарання поклався на розсуд суду, але просив підсудного суворо не карати, надати тому можливість відшкодувати завдану шкоду.

Представник потерпілого просила задовольнити позовні вимоги потерпілого та не призначати підсудному суворого покарання.

Враховуючи свідчення підсудного, потерпілого та його представника, а також те, що фактичні обставини справи, розміри цивільних позовів, доведеність вини підсудного, кваліфікація його дій ніким не оспорюються, суд відповідно до ст. ст. 299 ч.3, 301-1 КПК України визнав недоцільним дослідження інших доказів і знаходить, що предявлене обвинувачення знайшло своє підтвердження в повному обсязі, дії підсудного правильно кваліфіковані за ст. 122 ч.1 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоровя, а його вина у скоєному стверджується у повному обсязі.

Вирішуючи питання про міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є злочином середньої тяжкості, наявність цивільних позовів, особу винного його вік, сімейний стан, наявність трьох утриманців, наявність постійного місця проживання та формально позитивну характеристику за таким, позитивну характеристику з попереднього місця роботи, відсутність попередніх притягнень до кримінальної та адміністративної відповідальності, враховує думку потерпілого, який не наполягав на призначенні суворого покарання та, навпаки, просив не призначати тому суворого покарання, обставини, які помякшують покарання щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відсутність обставин, які обтяжують покарання, у звязку з чим доходить висновку, що ОСОБА_3 необхідно призначити покарання у вигляді позбавлення волі, але в мінімальних межах санкції ст. 122 ч.1 КК України, якою передбачене покарання за вчинений підсудним злочин, разом з тим, вважає за можливе виправлення підсудного без відбування покарання, тобто про прийняття рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, із покладенням обовязків, передбачених ст. 76 КК України, що є необхіднім і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Заявлений прокурором позов про відшкодування підсудним витрат, у звязку з перебуванням потерпілого на лікуванні, обґрунтований на законі, підтверджується матеріалами справи, не заперечується підсудним, а тому підлягає задоволенню, а саме, належить стягнути з підсудного 5607 грн. зазначених витрат на користь Чернігівського обласного бюджету.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 про стягнення 928 грн. 14 коп. у відшкодування матеріальної шкоди, уточнений в судовому засіданні, також обґрунтований на законі, підтверджуються матеріалами справи, визнаний підсудним, а тому підлягає задоволенню у зазначеному ним розмірі.

Суд вважає доведеними і позовні вимоги потерпілого стосовно завдання моральної шкоди, оскільки протиправними діями підсудного, йому дійсно завдані витрати немайнового характеру, внаслідок моральних страждань та інших негативних явищ, суд враховує наслідки, які настали від дій підсудного, тяжкість заподіяння тілесних ушкоджень та вимушених змін у житті, тривалість лікування, обґрунтування позову потерпілим, щодо глибини фізичних та душевних страждань, виходячи із матеріального стану підсудного, з урахуванням ступеня його вини, а також, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, їх належить задовольнити у повному розмірі, що не заперечується підсудним,

Речові докази та судові витрати по справі відсутні.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України, суд

з а с у д и в :

ОСОБА_3 визнати винним за ст. 122 ч.1 КК України і призначити покарання у вигляді 2 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку в 1 рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обовязки.

В силу ст. 76 КК України зобовязати засудженого повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Чернігівського обласного бюджету 5607 грн. витрат за лікування потерпілого ОСОБА_1 в Чернігівській обласній лікарні.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 928 грн. 14 коп. у відшкодування матеріальної шкоди та 4000 грн. у відшкодування моральної шкоди, а всього 4928 грн. 14 коп.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишити підписку про невиїзд.

На вирок можуть бути подані апеляції до апеляційного суду Чернігівської області протягом 15 діб із моменту його проголошення.

Суддя Л.В. Самусь