Справа № 559/1347/14-к
Номер провадження 1-кс/559/181/2014
УХВАЛА
про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою
"25" квітня 2014 р. Дубенський міськрайонний суд Рівненської області

Слідчий суддя ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

захисника адвоката: ОСОБА_4 діє на підставі доручення від 23.04.2014 року №017-0000229

ініціатора клопотання: старшого слідчого ОСОБА_5

розглянувши клопотання старшого слідчого СВ Дубенського МВ УМВС України в Рівненській області ОСОБА_5 погоджене із старшим прокурором Дубенської міжрайонної прокуратури ОСОБА_3 , за матеріалами кримінального провадження за №0000336 від 23 квітня 2014 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.156 КК України, про обрання запобіжного заходу підозрюваному

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Дубно Рівненської області, громадянину України, з середньою освітою, не працюючому, за змістом ст.89 КК України раніше не судимому, не одруженому, проживаючому в АДРЕСА_1
у виді тримання під вартою,-
ВСТАНОВИВ:
Клопотання обґрунтовується наступними доводами. 23 квітня 2014 року до Дубенського МВ УМВС України в Рівненській області надійшла заява ОСОБА_7 , 1986 року народження, жительки с. Мартинівка Дубенського району Рівненської області, про те, що близько 16 години, 22 квітня 2014 року у с. Мартинівка Дубенського району Рівненської області ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , житель с. Мартинівка Дубенського району Рівненської області вчинив розпусні дії відносно її сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та намагався його зґвалтувати.

Відомості про дане кримінальне правопорушення було внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000336 від 23 квітня 2014 року, визначивши попередню правову кваліфікацію ч.2 ст.156 КК України.

24 квітня 2014 року ОСОБА_6 оголошено підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.156 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 22 квітня 2014 року, ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння у с. Мартинівка Дубенського району Рівненської області, зустрівши знайомого йому малолітнього ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вирішив вчинити розпусні дії щодо останнього, з метою задоволення своєї статевої пристрасті.

Реалізовуючи свій злочинний намір, направлений на вчинення розпусних дій, близько 16 години, 22 квітня 2014 року, ОСОБА_6 , знаючи про малолітній вік ОСОБА_8 , з метою задоволення своєї статевої пристрасті, заманив останнього на горище нежитлового будинку, що розміщений в лісопосадці поблизу с. Мартинівка Дубенського району Рівненської області, де скориставшись безпорадним станом ОСОБА_8 , оскільки він через свій малолітній вік не міг усвідомлювати характеру вчинюваних із ним дій та чинити опір, повалив малолітнього ОСОБА_8 на підлогу та, утримуючи силою, зняв з останнього одяг, оголив свій статевий орган та розпочав здійснювати непристойні доторкання своїм статевим органом до ніг і сідниць ОСОБА_8 , тобто, розпочав здійснювати імітацію статевого акту по відношенню до малолітнього ОСОБА_8 та тим самим ОСОБА_6 вчинив розпусні дії по відношенню до малолітнього.

Внаслідок злочинних дій ОСОБА_6 малолітньому ОСОБА_8 , було спричинено фізичну та моральну шкоду.

Своїми умисними діями ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.156 КК України. Дії кваліфікуються як вчинення розпусних дій щодо малолітньої особи.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого йому злочині, повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: показаннями потерпілого малолітнього ОСОБА_8 , який підтвердив факт вчинення відносно нього розпусних дій, вказав на особу, яка вчинила відносно нього кримінальне правопорушення, розповів про обставини вчинення щодо нього вказаного правопорушення та прямо вказав на ОСОБА_6 , як на особу, яка вчинила відносно нього кримінальне правопорушення; показаннями свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_7 , а також результатом проведеного огляду місця події від 23.04.2014 року на території закинутого господарства, що знаходиться в с. Мартинівка Дубенського району Рівненської області, де було зафіксовано обстановку вчиненого кримінального правопорушення.

Крім цього, в ході проведення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, було встановлено, що ОСОБА_6 являється особою раніше судимою за вчинення корисливого злочину, зокрема: 05.10.2010 року, був засуджений Дубенським районним судом, за вчинення злочину передбаченого ч.3 ст.185 КК України, до покарання у вигляді 3 роки позбавлення волі, однак на підставі ст. 75, 104 КК України засудженого ОСОБА_6 було звільнено від покарання з випробуванням на іспитовий термін 1 рік. Після цього, ОСОБА_6 належних йому висновків не зробив і продовжив свою злочинну діяльність, зокрема вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст.156 КК України, тобто кримінальне правопорушення у вчиненні якого підозрюється. Це дає підстави вважати, що ОСОБА_6 не зважаючи на всі можливі заходи, що були надані йому, щоб стати на шлях виправлення та усвідомити свою провину, що свідчить про те, що згідно ст.75 КК України, його покарання у вигляді позбавлення волі строком 3 (три) роки було змінено з встановленням йому іспитового терміну 1 рік, для подальшого виправлення, однак ОСОБА_6 відбувши визначений йому термін, зухвало продовжив свою злочинну діяльність, шляхом вчинення нових тяжких кримінальних правопорушень, що дає підстави вважати, що він є суспільно-небезпечною особою, яка потребує ізоляції від суспільства. Крім того, вищевикладене свідчить про те, що перебуваючи на волі ОСОБА_6 може продовжити свою злочинну діяльність та вчиняти нові злочини, так як з вищевикладеного вбачається те, що ОСОБА_6 не хоче та не бажає ставати на шлях свого виправлення.

ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких, за вчинення якого передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, що дає підстави вважати, що він, з метою уникнення передбаченого покарання може ухилятися від органів досудового розслідування та суду, будь-яким способом.

Аналізуючи обрану лінію поведінки ОСОБА_6 , із здобутими об`єктивними даними, спосіб життя, характеристику з місця проживання згідно якої встановлено, що ОСОБА_6 за час проживання на території Шепетинської сільської ради зарекомендував себе негативно, на даний час ніде не працює та не навчається, порушує громадський спокій, неодноразово був замічений у вживанні спиртних напоїв, не поважає старших, вживає нецензурні слова, ображає малолітніх дітей, неодноразово отримував зауваження від дільничного інспектора міліції та сільського голови відносно поведінки, на які ОСОБА_6 не реагує, що дає підстави вважати, що ОСОБА_6 веде антиморальний спосіб життя, являється суспільно небезпечною особою, а тому виникає необхідність у ізолюванні його від суспільства.

Крім цього, ОСОБА_6 не працюючий, являється не одруженим, на утриманні дітей не має, проживає із своїм братом та сестрою, однак тісних родинних стосунків з останніми не підтримує, що підтверджується показаннями свідків допитаних в ході проведення досудового розслідування, у зв`язку з чим ОСОБА_6 , за місцем свого проживання, нічого не утримує, що дає підстави вважати, що він може вільно залишити місце проживання і таким чином ухилитися від органів досудового слідства та перешкодити встановленню істини у справі.

Обрання ОСОБА_6 менш суворого запобіжного заходу, наприклад, у виді домашнього арешту, не забезпечить належної поведінки підозрюваного, бо у даному випадку, знову ж таки, будуть створені йому умови і надана можливість продовжити свою злочинну діяльність.

Крім вищенаведеного встановлено, що ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення у виді розпусних дій, щодо малолітнього ОСОБА_8 , що характеризується як аморальний вчинок, з точки зору християнства та норм суспільної моралі, що повторно доводить той факт, що ОСОБА_6 , являється суспільно небезпечною особою та потребує ізоляції від суспільства шляхом обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Також, перебування на волі дасть можливість ОСОБА_6 чинити тиск на потерпілого, можливих свідків та очевидців вчиненого кримінального правопорушення, з метою схилення їх до зміни показань у даному кримінальному провадженні, що дасть можливість останньому, ухилитися від органів досудового слідства та суду, а тому з мотивів попередження цьому слідчий вважає, що ОСОБА_6 необхідно обрати запобіжний захід тримання під вартою.

Вищевикладені факти свідчать про те, що ОСОБА_6 дійсно вчинив вказане кримінальне правопорушення, він являється суспільно-небезпечною особою, схильною до вчинення такої категорії злочинів і таким чином потребує ізоляції від суспільства. Перебування на волі надасть йому можливість сховатись від слідства та суду, дозволить продовжити злочинну діяльність і перешкоджати встановленню істини у справі. Обрання в даному випадку менш суворого запобіжного заходу, ніж взяття під варту, не забезпечить належної поведінки підозрюваного.

Враховуючи вищевикладені ризики того, що ОСОБА_6 може перешкоджати встановленню істини у справі та продовжувати свою злочинну діяльність, тому, слідчий вважає за необхідне обрати йому запобіжний захід тримання під вартою бо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти доведеним у клопотанні ризикам.

На підставі вищевикладеного звернувся до слідчого судді із відповідним клопотанням.

В судовому засіданні прокурор підтримав подання з викладених у ньому підстав.

Підозрюваний ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що не заперечує своєї причетності до скоєння кримінального правопорушення у якому йому висунуто підозру, та не заперечує проти обрання щодо нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Захисник підозрюваного ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив що зважаючи на те, як ставляться в місцях затримання до осіб що скоїли таку категорію злочинів, просить обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Вислухавши пояснення затриманого підозрюваного ОСОБА_6 , доводи прокурора, та захисника, ознайомившись з матеріалами справи, суд приходить до висновку, що клопотання про обрання такого запобіжного заходу як тримання під вартою є обґрунтованим та підлягає до задоволення.

За змістом п.4 ч.1 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Санкція ч.2 ст.156 КК України, за якою підозрюється ОСОБА_6 передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

У якості наявних ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КК України, слідчий вказує те, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення, може переховуватись від слідства, незаконно впливати на свідків та малолітнього потерпілого, примушуючи їх до дачі неправдивих показів та, таким чином, уникнути відповідальності.

Крім того, слідчий наводить обставини, що враховуються при обрані запобіжного заходу, а саме, те що підозрюваний не одружений, ніде не працює, не має засобів до існування, немає тісних сімейних зв`язків, що підтверджується показами свідків допитаних під час досудового розслідування, а також те що підозрюваний вже притягувався до кримінальної відповідальності. Відповідно до характеристики з місця проживання ОСОБА_6 за час проживання на території Шепетинської сільської ради зарекомендував себе негативно, на даний час ніде не працює та не навчається, порушує громадський спокій, неодноразово був замічений у вживанні спиртних напоїв, не поважає старших, вживає нецензурні слова, ображає малолітніх дітей, неодноразово отримував зауваження від дільничного інспектора міліції та сільського голови відносно поведінки, на які ОСОБА_6 не реагує, що дає підстави вважати, що ОСОБА_6 веде антиморальний спосіб життя.

Суд також враховує, що ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення у виді розпусних дій, щодо малолітнього ОСОБА_8 , що характеризується як аморальний вчинок з точки зору християнства та норм суспільної моралі.

За змістом ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

За змістом ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до змісту ч.3 ст.176 КПК України такий запобіжний захід як тримання під вартою є найбільш суворим запобіжним заходом і застосовується лише тоді, коли прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів передбачених частиною першою цієї статі не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

В даному випадку такі ризики що наведені слідчим, як здатність вчинення іншого кримінального правопорушення, можливість переховуватись від слідства, можливість перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні - доведено в повному обсязі.

Наведені обставини в сукупності свідчать про те, що є необхідність ізоляції від суспільства підозрюваного ОСОБА_6 і застосування відносно нього такого найбільш суворого запобіжного заходу до ОСОБА_6 як тримання під вартою.

Відповідно до п.2 ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою враховуючи підстави та обставини передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Тож, зважаючи на те, що ОСОБА_6 скоєно умисний злочин, із застосуванням насильства відносно малолітнього, розмір застави у кримінальному провадженні не визначається.

Керуючись ст.ст.176, 177, 178 ,183, 194, 196, 197, 309 КПК України,

УХВАЛИВ:
Клопотання старшого слідчого СВ Дубенського МВ УМВС України в Рівненській області ОСОБА_5 про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_6 у виді тримання під вартою - задоволити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дубно Рівненської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не судимого, не одруженого, проживаючого в АДРЕСА_1 запобіжний захід - тримання під вартою строком на 60 днів в СІ №24 м.Рівне.

Зарахувати у строк тримання під вартою строк затримання ОСОБА_6 з 10 години 45 хвилин 23 квітня 2014 року і дату закінчення строку дії ухвали рахувати 22 червня 2014 року об 10 годині 45 хвилин.

Копію ухвали направити для виконання начальнику Дубенського МВ УМВС України в Рівненській області, та начальнику СІ № 24 м.Рівне.

Копію ухвали вручити підозрюваному негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Рівненської області протягом п`яти днів з дня проголошення.

Слідчий суддя Дубенського міськрайонного суду ОСОБА_1