УКРАЇНА АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
Іменем України

27 листопада 2007 року апеляцій
ний суд Житомирської області
в складі
суддів: Фоміна Ю.В. - головуюч
ого,
Зав'язуна СМ. та Широкопояса
Ю.В.,
з участю: прокурора Селючен
ко 1.1.,
представника потерпілого
ОСОБА_1.,
засуджених ОСОБА_2. та ОСОБА
_3. ,
захисника засудженого ОСО
БА_2 - адвоката ОСОБА_4.,
розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі су
ду в м. Житомирі кримінальну с
праву за апеляціями засуджен
ихОСОБА_2 та ОСОБА_3. на вирок Ма
линського районного суду Жит
омирської області від 1 серпн
я 2007 року,

встановив:

Цим вироком засуджено:
ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, неодруженого
, працюючого машиністом конв
еєра ВАТ "Пинязевицький кар'є
р", несудимого, -
за ч.3 ст. 296 КК України на 3 роки
позбавлення волі, за ч. 1 ст. 122 КК
України - на 2 роки обмеження в
олі. На підставі ст. 70 КК Україн
и остаточно призначено покар
ання ОСОБА_2 за сукупністю зло
чинів - 3 роки позбавлення волі
;
ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2, одруженого, що
має на утриманні малолітню д
итину, працюючого фрезерувал
ьником ВАТ "Прожектор", несуди
мого, -
за ч. 2 ст. 296 КК України на 3 роки
обмеження волі.
Згідно ст. ст. 75, 76 КК України в
ирішено звільнити ОСОБА_3. від
відбування призначеного пок
арання з випробуванням на 3 ро
ки, зобов'язано його не виїждж
ати за межі України на постій
не проживання без дозволу кр
имінально-виконавчої систем
и, повідомляти ці органи про з
міну
Справа № 11-697/2007 Головуючий у с
уді 1-ї інстанції ОСОБА_1 А.О.
Категорія ст. 296 ч.3 КК України
Суддя-доповідач Широкопояс
Ю.В.

2
місця проживання та періо
дично з'являтися в ці органи д
ля реєстрації.
Вирішено стягнути з засуд
женого ОСОБА_2 550 грн. 95 коп. на ко
ристь Житомирської обласної
лікарні матеріальної шкоди
та 434 грн. 94 коп. на користь Малин
ського районного ТМО у відшк
одування витрат на лікування
потерпілого ОСОБА_1.
Згідно вироку, 20 червня 2004 рок
у близько 4 години на пляжі поб
лизу вул. Г.Бондарик в м. Малин
і ОСОБА_2. та ОСОБА_3 , перебуваюч
и в стані алкогольного сп'яні
ння, вчинили групою осіб хулі
ганство, а ОСОБА_2 також цей же
злочин, пов'язаний з опором гр
омадянину, який припиняв йог
о хуліганські дії, та умисно з
аподіяв ОСОБА_1 середньої тяж
кості тілесні ушкодження за
таких обставин.
ОСОБА_2 та ОСОБА_3, грубо поруш
уючи громадський порядок в ч
астині забезпечення спокійн
их умов побуту та відпочинку
людей, ігноруючи існуючі в су
спільстві елементарні прави
ла поведінки, моральності та
добропристойності, підійшли
до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7., ОСОБА
_8, ОСОБА_9. , ОСОБА_10. , ОСОБА_1. та ОСО
БА_11, які вживали пиво на лавці
міського пляжу. Брутально ла
ючись, засуджені стали проси
ти у них гроші на таксі щоб діс
татися додому. Вказані особи
зібрали копійками декілька
гривень і ОСОБА_11 повідомив, щ
о грошей більше немає. На вимо
гу ОСОБА_2 ОСОБА_11 відійшов з ни
м у сторону для розмови, під ча
с якої ОСОБА_2 з особливою зухв
алістю двічі вдарив ОСОБА_11 ку
лаком в обличчя. ОСОБА_11 став з
ахищатися. У цей час ОСОБА_3, ді
ючи з хуліганських спонукань
та з метою спричинення тілес
них ушкоджень, вдарив ОСОБА_11
кулаком в обличчя. ОСОБА_11 вті
к. Не наздогнавши ОСОБА_11, ОСОБ
А_2 та ОСОБА_3 повернулися до ре
шти хлопців. ОСОБА_2 став розпи
тувати їх про ОСОБА_11 та, не поч
увши відповіді, безпричинно
вдарив кулаком в обличчя ОСО
БА_5 та замахнувся на нього вдр
уге щоб вдарити ОСОБА_5. З мето
ю припинення вказаних хуліга
нських дій ОСОБА_1 схопив ОСОБ
А_2 за руку і не дав йому можлив
ості нанести удар. У відповід
ь на це ОСОБА_2 декілька раз вд
арив ОСОБА_1 кулаками по облич
чю та тулубу. Від цього ОСОБА_1
впав та втратив свідомість, а
ОСОБА_2 ще декілька раз вдарив
його ногами по тілу. Такими ді
ями ОСОБА_2 заподіяв ОСОБА_1 ті
лесні ушкодження у вигляді к
рововиливів на тілі та кінці
вках, закритої черепно-мозко
вої травми у виді забійної ра
ни волосяної частини голови,
крововиливів та саден на обл
иччі, крововиливів під кон'юн
ктиву лівого ока та забою гол
овного мозку середнього ступ
еню.
В апеляціях:
- засуджений ОСОБА_2 просить
змінити вирок, - виключити з

обвинувачення ч.3 ст. 296 КК Укр
аїни та призначити йому пока
рання за ч. 1 ст.
122 КК України, не пов'язане з п
озбавленням волі;
- засуджений ОСОБА_3 просить
скасувати вирок щодо нього т
а
закрити справу за відсутн
істю в його діях складу злочи
ну.

3
Посилаючись на свою оцінк
у доказів, твердять про невід
повідність фактичним обстав
инам справи висновків суду п
ро вчинення ними хуліганства
. ОСОБА_2 також вказує на невід
повідність призначеного йом
у покарання тяжкості злочину
та даним про його особу.
У письмових запереченнях н
а апеляції потерпілий ОСОБА_
1 просить залишити вирок без з
міни.
Заслухавши доповідача, поя
снення засуджених та захисни
ка в підтримання апеляцій, по
яснення представника потерп
ілого та міркування прокурор
а про залишення вироку без зм
іни, перевіривши справу, апел
яційний суд визнає, що апеляц
ії підлягають частковому зад
оволенню з таких підстав.
Висновки суду про винність
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у вчиненні зл
очинів, за які їх засуджено, за
винятком умислу дій ОСОБА_2 що
до потерпілого ОСОБА_11, підтве
рджуються розглянутими в суд
овому засіданні та викладени
ми у вироку доказами.
Зокрема, наведеними у вирок
у фактичними обставинами про
хуліганські дії засуджених
в ніч з 19 на 20 червня 2004 року на те
риторії Малинського міськог
о пляжу під час відпочинку та
м великої кількості молоді, щ
о містяться у наведених у вир
оку показаннях потерпілих ОС
ОБА_1, ОСОБА_11 та ОСОБА_5, свідків
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, О
СОБА_10, ОСОБА_12 та ОСОБА_13, даних
протоколах огляду місця поді
ї, очних ставок та відтворенн
я обстановки та обставин под
ії; про заподіяння ОСОБА_2 ОСОБ
А_1 середньої тяжкості тілесн
их ушкоджень, встановлених в
исновком судово-медичної екс
пертизи.
Сам ОСОБА_1 в судовому засід
анні показав, що після втечі О
СОБА_11 він бив ОСОБА_5 та ОСОБА_1
, який хотів припинити його ді
ї.
Суд першої інстанції обгру
нтовано відкинув як недостов
ірні показання засуджених пр
о факт нанесення ОСОБА_11 удару
пляшкою по голові ОСОБА_2, оск
ільки сукупністю всіх дослід
жених у судовому засіданні д
оказів (у тому числі висновко
м судово-медичної експертизи
про наявність у ОСОБА_2 легких
тілесних ушкоджень, що могли
виникнути від удару пляшкою
по голові), не доведено, що ці т
ілесні ушкодження ОСОБА_2 спр
ичинив саме ОСОБА_11.
Так, згідно показань багать
ох свідків - очевидців та поте
рпілого ОСОБА_11, він не бив ОСО
БА_2 пляшкою по голові. ОСОБА_2 т
а ОСОБА_3 перебували в стані ал
когольного сп'яніння.
На початку досудового слі
дства засуджені стверджувал
и, що вони під час конфлікту з
групою молоді на Малинському
міському пляжі були в стані а
лкогольного сп'яніння та не п
ам'ятали всіх обставин події
, зокрема, хто саме і коли вдар
ив ОСОБА_2 пляшкою по голові.

4
Сам по собі факт наявності
у ОСОБА_2 легких тілесних ушко
джень, які могли бути заподія
ні вночі 20.06.2004р., не спростовує п
равильності висновків суду п
ро доведеність винності обох
засуджених у вчиненні хуліг
анства.
Відповідно до вимог ст. 275 КПК
України розгляд справи пров
адиться тільки в межах пред'я
вленого обвинувачення, а том
у суд не вправі змінити обвин
увачення підсудного на таке,
яке істотно відрізняється в
ід пред'явленого за фактични
ми обставинами.
Проте, суд першої інстанції
не дотримався вказаних вимо
г закону при розгляді даної к
римінальної справи.
Так, визнавши доведеним той
факт, що ОСОБА_2 з хуліганськи
х спонукань наносив удари ОС
ОБА_11 по голові, суд першої інс
танції вийшов за межі обвину
вачення, оскільки у постанов
і про притягнення як обвинув
аченого ОСОБА_2 та обвинуваль
ному висновку не вказаний ху
ліганський мотив цих дій ОСО
БА_2 щодо ОСОБА_11.
Тому з мотивувальної части
ни вироку щодо ОСОБА_2 підляга
є виключенню вказівка про ху
ліганський мотив нанесення О
СОБА_2 ударів ОСОБА_11.
З врахуванням подальших ху
ліганських дій ОСОБА_3 та ОСОБ
А_2, що були правильно встановл
ені судом першої інстанції н
а підставі аналізу всіх досл
іджених у судовому засіданні
доказів, не впливають на прав
ильність висновків суду про
доведеність винності обох за
суджених у вчиненні хуліганс
тва.
Встановлені судом хуліган
ські дії засудженого ОСОБА_3 с
тверджуються наведеними у ви
року показаннями потерпілих
ОСОБА_5 (на очній ставці з ОСОБ
А_3) та ОСОБА_11.
Факт невиявлення у ОСОБА_11 т
ілесних ушкоджень при медичн
ому огляді не спростовує вис
новків суду з врахуванням вс
іх досліджених у судовому за
сіданні доказів.
На досудовому слідстві бул
и деталізовані та розмежован
і дії всіх учасників конфлік
ту.
Зокрема, обопільні дії ОСОБ
А_3 та ОСОБА_8 по спричиненню од
не одному ударів та побоїв пі
д час хуліганства виведені с
лідчим за межі обвинувачення
засуджених (а. с. 93-94 т. 2).
Оскільки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 бр
али участь у вчиненні хуліга
нства як виконавці без попер
едньої змови між собою, відпо
відно до ч. 1 ст. 28 КК України, суд
правильно визнав доведеною
винність обох засуджених у в
чиненні хуліганства групою о
сіб.
Оскільки ОСОБА_2 під час хул
іганських дій спричинив сере
дньої тяжкості тілесні ушкод
ження потерпілому ОСОБА_1, яки
й припиняв хуліганство, його
дії правильно додатково ква
ліфіковані за ознакою

5
хуліганства, пов'язаного з
опором громадянину, який при
пиняв хуліганські дії, та як у
мисне середньої тяжкості тіл
есне ушкодження.
Тому дії ОСОБА_2 та ОСОБА_3 кв
аліфіковано правильно. Довод
и апеляцій про недоведеність
винності засуджених у вчине
нні хуліганства та неправиль
ність кваліфікації їх дій як
хуліганства, є необгрунтова
ними.
Покарання обом засудженим
призначено відповідно до ви
мог ст. 65 КК України, відповідн
о тяжкості злочинів та даних
про особи засуджених. Підста
в вважати його явно несправе
дливим внаслідок суворості щ
одо ОСОБА_2 немає.
Згідно даних фіскального ч
ека №4651 від 19.11.2007р., пояснень засу
дженого ОСОБА_2 та його захисн
ика, 19.11.2007р. засуджений ОСОБА_2 до
бровільно відшкодував потер
пілому ОСОБА_1 200 грн. у відшкоду
вання шкоди від злочину.
Представник потерпілого О
СОБА_1. пояснив, що до цього час
у ніхто з винних не просив у ни
х пробачення та не робив спро
б щодо відшкодування матеріа
льних та моральних збитків в
ід злочину.
З огляду на те, що таке відшк
одування зроблено після пост
ановления вироку по цій спра
ві, воно не впливає на правиль
ність висновку суду щодо пок
арання, призначеного ОСОБА_2.

Тому апеляційний суд не зна
ходить підстав для пом'якшен
ня ОСОБА_2 покарання.
Згідно п. ж ст. 7 Закону Україн
и "Про амністію" від 19.04.2007р., амніс
тія не застосовується щодо о
сіб, до яких протягом 1997-2007 років
було застосовано амністію а
бо помилування незалежно від
зняття чи погашення судимос
ті та які знову вчинили умисн
ий злочин.
З матеріалів справи видно, щ
о постановою Малинського рай
суду Житомирської області ві
д 16.04.2004р. ОСОБА_3. було звільнено в
ід кримінальної відповідаль
ності за ч. 2 ст. 206 КК України 1960 р.
на підставі п. а ст. 1 Закону Укр
аїни "Про амністію" від 11.07.2003р.
Тому не підлягає задоволен
ню клопотання засудженого ОС
ОБА_3, якого визнано винним у в
чиненні умисного злочину, пр
о застосування до нього амні
стії згідно п. б ст. 1 Закону Укр
аїни "Про амністію" від 19.04.2007р.
Керуючись ст. ст. 365, 366 КПК Укр
аїни, апеляційний суд, -

ухвалив:

апеляцію засудженогоОСОБ
А_2 задовольнити частково, апе
ляцію засудженого ОСОБА_3. зал
ишити без задоволення.
Вирок Малинського районно
го суду Житомирської області
від 1 серпня 2007 року щодо ОСОБА
_2 змінити.

6
Виключити з мотивувальної
частини вироку вказівку про
хуліганський мотив нанесенн
я ОСОБА_2. ударів ОСОБА_11.
В решті цей вирок залишити
без зміни.
На підставі п. ж ст. 7 Закону У
країни "Про амністію" від 19.04.2007р
. 'відмовити в задоволенні кло
потання засудженого ОСОБА_3. п
ро застосування до нього амн
істії.