Справа №295/3449/15-к

ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.05.2015 року м. Житомир

Богунський районний суд м.Житомира в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі кримінальне провадження №0000807 від 09.02.2015р. стосовно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Житомира, громадянки України, українки, освіта середня спеціальна, не одруженої, працюючої не офіційно, зареєстрованої та проживаючої в АДРЕСА_1 , раніше судимої:

04.11.2010р. Богунським районним судом м.Житомира за ч.1 ст.185КК України на 240 годин громадських робіт;

21.12.2010р. Корольовським районним судом м.Житомира за ч.1 ст.190,75,76КК України на 2 роки обмеження волі з іспитовим строком 2 роки;

31.07.2012р. Корольовським районним судом м.Житомира за ч.2 ст. ст.389,71,72КК України на 2 роки 3 місяці 5 днів обмеження волі

за ч.2 ст.190КК України

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_4

обвинуваченої ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 25 грудня 2014року близько 20 години перебувала за місцем проживання своєї знайомої ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 , де у неї виник злочинний умисел, направлений на повторне заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, а саме ноутбуком торгівельної марки "Acer", який належить ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, перебуваючи у вказаному місці, за згаданих вище обставин, ОСОБА_3 , керуючись корисливим мотивом, попрохала ОСОБА_6 надати їй вказаний ноутбук в тимчасове користування, а саме для того, щоб в подальшому даний ноутбук закласти та отримати за нього грошові кошти, при цьому повідомила останньому неправдиві відомості про те, що поверне ноутбук через два тижні, хоча наміру повертати його власнику не мала.

В свою чергу ОСОБА_6 , будучи помилково впевненим в добросовісності дій ОСОБА_3 , не здогадуючись про її злочинні наміри, добровільно надав останній належний йому ноутбук торгівельної марки "Acer", модельного ряду Aspire 3750-2334G50Mnkk (S/N: LXRPE0C76500), для нібито тимчасового користування. Отримавши у вказаний спосіб дане майно, ОСОБА_3 місце вчинення злочину залишила, та в подальшому розпорядилася ним на власний розсуд.

Окрім цього, 26 грудня 2014 року близько 19 години у ОСОБА_3 , яка перебувала за місцем проживання свого знайомого ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_3 виник злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, вчиненим повторно, а саме мобільним телефоном торгової марки Samsung в корпусі чорного кольору, який належить ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, перебуваючи у вказаному місці, за згаданих вище обставин, ОСОБА_3 , керуючись корисливим мотивом, попрохала ОСОБА_6 надати їй вказаний мобільний телефон на тимчасове користування, так-як її мобільний телефон зламався, при цьому повідомила останньому неправдиві відомості про те, що поверне мобільний телефон у найближчий час, хоча наміру повертати його власнику не мала.

В свою чергу, ОСОБА_6 , будучи помилково впевненим в добросовісності дій ОСОБА_3 , не здогадуючись про її злочинні наміри, добровільно надав останній, належний йому мобільний телефон торгової марки Samsung модельного ряду GT-C3050 для нібито тимчасового користування. Отримавши у вказаний спосіб дане майно, ОСОБА_3 місце вчинення злочину залишила, та в подальшому розпорядилася ним на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_3 , шляхом зловживання довірою заволоділа чужим майном, яке належить ОСОБА_6 , а саме: ноутбуком торгівельної марки "Acer", модельного ряду Aspire 3750- 2334G50Mnkk (S/N: LXRPE0C76500) вартістю 4000 грн та мобільним телефоном торгової марки Samsung модельного ряду GT- С3050 вартістю 150 грн, чим заподіяла ОСОБА_6 майнової шкоди на загальну суму 4150 грн.

Обвинувачена ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого їй злочину визнала повністю і пояснила, що дійсно у вечірній час 25.12.2014року коли перебувала у своєї знайомої ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 , попросила у ОСОБА_8 , який також знаходився в квартирі, дати їй ноутбук, для того, щоб здати в ломбард та отримати гроші. При цьому пообіцяла, що поверне його через два тижні. ОСОБА_9 погодився та передав їй ноутбук. Після цього ноутбук віддала невідомій особі, який його не повернув. Наступного дня перебувала вдома у знайомого ОСОБА_7 , де також знаходився ОСОБА_10 останнього там попросила дати їй мобільний телефон, який обіцяла повернути. ОСОБА_9 дав їй мобільний телефон марки Самсунг. Цей телефон власнику не повернула, оскільки він (телефон) зламався. У вчиненому розкаялась.

Оскільки в судовому засіданні обвинувачена визнала фактичні обставини вчинення злочину, не оспорює їх, її позиція є добровільною, а тому суд за згодою учасників процесу визнав недоцільним дослідження доказів, що підтверджують ці обставини, роз`яснивши позбавлення права на оскарження цих обставин в апеляційному порядку.

Виходячи з наведеного, суд вважає вину обвинуваченої ОСОБА_3 доведеною повністю та кваліфікує її умисні дії за ч.2 ст.190КК України, які виразились у заволодінні чужим майном, шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.

Призначаючи обвинуваченій ОСОБА_3 покарання суд виходить із загальних засад призначення покарання ст.65КК України, та враховує ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, який згідно з ст.12КК України відноситься до злочину середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченої, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачена ОСОБА_3 свою вину у вчиненому визнала повністю, щиро розкаялася, сприяла розкриттю злочину. Ці обставини суд визнає такими, що пом`якшують її покарання.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої судом не встановлено.

Крім того суд враховує, що обвинувачена має молодий вік, працює не офіційно, посередньо характеризується по місцю проживання, на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, раніше притягувалася до кримінальної відповідальності, а тому приходить до висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим призначає покарання у виді обмеження волі, звільнивши на підставі ст.75КК України від відбування покарання з випробуванням та покладенням передбачених ст.76КК України обов`язків.

Речові докази та процесуальні витрати у справі відсутні.

Керуючись ст.ст.371,373,374КПК України, суд
У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України та призначити їй покарання за цим законом 2 роки 6 місяців обмеження волі.

На підставі ст.75КК України звільнити ОСОБА_3 від призначеного покарання з випробуванням, якщо вона протягом двох років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки, передбачені ст.76 КК України:

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи;

- періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу обвинуваченій ОСОБА_3 не обирати.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд м.Житомира протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду, який набрав законної сили обов`язковий для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

Суддя ОСОБА_1