11-кп/775/23/2015(м)
265/6534/14-к

Головуючий 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст.121 ч.1 КК України Доповідач ОСОБА_2

іменем У к р а ї н и
5 січня 2015 року колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Донецької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_3 суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5
секретаря ОСОБА_6
за участю прокурора ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
обвинуваченого ОСОБА_9

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українець, громадянин України, не одружений, маючий середню освіту, не судимий в силу ст. 89 КК України, не працюючий, мешкаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,-
визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч.1 КК України та призначено покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі з відбуванням покарання в кримінально - виконавчій установі закритого типу.
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 23 жовтня 2014 р. ОСОБА_9 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч.1 КК України вчиненого за наступних обставинах.
22 червня 2014 року приблизно о 14.00 годині, ОСОБА_9 , будучи у стані алкогольного сп`яніння, знаходився на території електропідстанції, яка розташована біля будинку 2/13 по вулиці Горлівській в Орджонікідзевському районі міста Маріуполя, та продовжував розпивати спиртні напої з раніше знайомим йому ОСОБА_11 , з яким у ОСОБА_12 стався конфлікт на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків. В ході даного конфлікту ОСОБА_11 наніс ОСОБА_13 кулаком руки, удар в область обличчя.
В цей час у ОСОБА_9 на ґрунті раніше виниклих із ОСОБА_11 неприязних відносин виник умисел на спричинення останньому тілесних - ушкоджень, після чого він пішов додому, взяв зі столу у коридорі, кухонний ніж, та тримаючи ніж у лівій руці, безпосередньо реалізуючи свій злочинний намір, переслідуючи мету спричинення ОСОБА_14 тілесних ушкоджень, повернувся до території електропідстанції, яка розташована біля будинку АДРЕСА_2 , де умисно наніс один удар ножем по тулубу потерпілого праворуч. В результаті злочинних дій ОСОБА_9 потерпілому ОСОБА_11 було спричинено: проникаюче колоте-різане поранення грудної клітки справа з пошкодженням жирового підвіска перикарда, що ускладнилося гемотораксом, які за ступенем тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя з момент заподіяння.
Не погодившись з вироком суду, захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду змінити в частині призначеного ОСОБА_9 покарання, застосував відносно нього положення ст. 75,76 КК України. В обґрунтування своїх апеляційних вимог вказує на незаконність вироку суду, оскільки призначене йому покарання є занадто суворим і не відповідає ступеню тяжкості вчиненого ним злочину та його особі. Так, суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_9 , не врахував той факт, що обвинувачений має позитивну характеристику, має постійне місце проживання, раніше не судимий, цивільний позов прокурора визнав повністю, потерпілий не заявляє до обвинуваченого позовних вимог та не вимагає застосування суворого покарання. Вважає, що суд при призначенні покарання не врахував, що обвинувачений має на утриманні бабусю похилого віку, яка є інвалідом 3-ї групи, мешкає разом з нею, та є єдиним годувальником сім`ї, тому захисник просить застосувати відносно обвинуваченого покарання, не пов`язане з ізоляцією від суспільства.
Вислухавши доповідача, захисника та обвинуваченого, які підтримали апеляційні вимоги, викладені в апеляції прокурора, який заперечував проти апеляційних вимог захисника, дослідивши письмові матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляція захисника задоволенню не підлягає за наступними підставами.
За вимогами ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах встановлених в санкції статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин; відповідно до положень Загальної частини КК України; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
За результатами апеляційного розгляду колегія суддів вважає, що міра покарання, призначена судом обвинуваченому, відповідає вимогам ст. 65 КК України. Суд, при призначенні покарання достатньою мірою врахував ступінь тяжкості та суспільної небезпечності вчиненого ОСОБА_13 кримінального правопорушення, яке віднесено до тяжких злочинів, врахував суд і його тяжкі наслідки, у якості обставини, що пом`якшує покарання, суд прийняв до уваги щиросердне каяття у вчиненому, а також данні про особу засудженого, який, будучі особою працездатного віку не працевлаштований, позитивно характеризується за місцем проживання, стан його здоров`я, відсутність у нього судимостей в порядку, передбаченому ст. 89 КК України. У якості обставини, що обтяжує покарання обвинуваченого, суд обґрунтовано врахував вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.
Обставини, наведені в апеляції захисника, в частині того, що на його утриманні перебуває непрацездатна бабуся, матеріалами справі не підтверджуються, оскільки даних про те, що обвинувачений працює матеріали справи не містять. Тому, на думку колегії суддів, ці обставини істотно не впливають на вирішення питання про міру покарання, призначену обвинуваченому.
За вказаних обставин, покарання, призначене судом у виді позбавлення волі у мінімальних межах, визначених санкцією статті Особливої частини КК України, якою передбачено покарання за вчинений злочин, колегія суддів вважає необхідним та достатнім для його виправлення та перевиховання. Враховуючи наведене, підстав для призначення засудженому більш м`якого покарання згідно вимог ст. 69, 75 КК України за апеляційними вимогами не вбачає.
На підставі викладеного, керуючись стст. 405,407 КПК України, колегія суддів, -
Апеляцію захисника ОСОБА_10 - залишити без задоволення.
Вирок Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 23 жовтня 2014 року, постановлений щодо ОСОБА_13 - залишити без зміни.
Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення ухвали, а засудженим, що тримається під вартою протягом цього строку з дня вручення йому копії ухвали суду.
Судді: