Київський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

28 січня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в режимі відеоконференції з використанням підсистеми "Електронний суд" кримінальне провадження № 0000259 щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тараща Київської області, громадянина України,

що зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

судимого:

1) вироком Таращанського районного суду Київської області

від 07.05.2018 за ч.2 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі,

на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки;

2) вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області

від 06.05.2021 за ч.2 ст.185 КК України на підставі ст.71 КК України

на 3 роки 6 місяців позбавлення волі,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.119, ч.1 ст.121 КК України,

за апеляційною скаргою прокурора на вирок Богуславського районного суду Київської області від 13 червня 2025 року,

у с т а н о в и л а :

Вироком Богуславського районного суду Київської області від 13.06.2025 ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.119, ч.1 ст.121 КК України, і йому призначено покарання:

- за ч.1 ст.119 КК України - 3 роки позбавлення волі;

- за ч.1 ст.121 КК України - 5 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_7 визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ч.4 ст.70, ст.72 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання покарань, призначених за цим вироком та вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06.05.2021, ОСОБА_7 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років 1 місяць. Також суд зарахував ОСОБА_7 у строк покарання частково відбуте покарання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06.05.2021 з 08.06.2021 по 17.09.2024.

Початок строку відбування покарання суд ухвалив обчислювати з дня набрання вироком законної сили і на підставі ч.5 ст.72 КК України зарахував у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 11.08.2019 по 07.06.2021 та з 18.09.2024 по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

В апеляційній скарзі заступник керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_8 просить вирок суду першої інстанції частині призначеного покарання змінити, а саме:

- звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.119 КК України, на підставі ст.49 КК України та закрити кримінальне провадження в цій частині на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України;

- визначити ОСОБА_7 за ч.1 ст.121 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років;

- на підставі ч.4 ст.70, ст.72 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання покарань, призначених за цим вироком та вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06.05.2021, визначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років 1 місяць;

- виключити посилання суду на ч.1 ст.70 КК України при призначенні ОСОБА_7 остаточного покарання.

Прокурор не оспорює фактичні обставини кримінальних правопорушень, встановлені судом, які викладені у вироку, доведеність винуватості обвинуваченого та правову кваліфікацію його дій. Разом з тим, вважає, що суд неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, оскільки не застосував закон, який підлягає застосуванню.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.119 КК України, є нетяжким злочином, строк давності притягнення до кримінальної відповідальності за який згідно з п.3 ч.1 ст.49 КК України становить 5 років. Враховуючи те, що вказане кримінальне правопорушення ОСОБА_7 вчинив 11.08.2019, перебіг давності у цьому кримінальному провадженні через ухилення обвинуваченого від досудового розслідування або суду не зупинявся та не переривався вчиненням нового злочину, строк давності притягнення до кримінальної відповідальності закінчився ще 11.08.2024.

Заслухавши суддю-доповідача; доводи прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу і просила її задовольнити; доводи захисника ОСОБА_6 , який погодився з тим, що закінчився строк давності притягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності і поклався на розсуд суду щодо рішення за наслідками розгляду апеляційної скарги прокурора; провівши судові дебати, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що її належить задовольнити частково, з таких підстав.

Вироком суду визнано доведеним, що ОСОБА_7 вчинив кримінальні правопорушення за наступних обставин.

11 серпня 2019 року близько 03 години ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 перебували в домоволодінні останнього за адресою: АДРЕСА_2 , коли в будинок ОСОБА_11 прийшли ОСОБА_7 та ОСОБА_12 . Всередині будинку між ОСОБА_7 , ОСОБА_11 та ОСОБА_9 на ґрунті неприязних відносин, які виникли раптово, стався конфлікт, після чого вони та ОСОБА_12 вийшли на поріг будинку, де конфлікт продовжився.

В ході даного конфлікту у ОСОБА_7 виник умисел на заподіяння шкоди здоров`ю ОСОБА_11 , реалізовуючи який ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, умисно завдав один удар правим ліктем в голову, від якого ОСОБА_11 впав на тверде покриття, вдарився головою, внаслідок чого отримав закриту черепно-мозкову травму. Продовжуючи свої дії, ОСОБА_7 підійшов до потерпілого та умисно завдав йому декілька ударів кулаками в грудну клітку, спричинивши закриту травму грудної клітки у виді множинних переломів ребер з лівобічним гемопневматораксом. Від отриманої закритої черепно-мозкової травми ОСОБА_11 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджуються наявними доказами в їх сукупності і ніким з учасників судового провадження не оспорюються. Тому колегія суддів не перевіряє їх відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України.

За встановлених судом фактичних обставин кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч.1 ст.119 КК України - вбивство, вчинене через необережність, та за ч.1 ст.121 КК України - умисне тяжке тілесного ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, - є вірною.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли бути підставою для зміни або скасування вироку, колегія суддів не вбачає.

Суд відповідно до вимог ст.65 КК України врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, і призначив ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі в межах, установлених у відповідних санкціях. Вид та розмір призначеного покарання прокурором в апеляційній скарзі також не оспорюється.

Разом з тим, доводи прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, оскільки суд не звільнив ОСОБА_7 від покарання, призначеного за ч.1 ст.119 КК України, за наявності для цього підстав, є слушними.

Згідно з п.3 ч.1 ст.49 КК України в редакції Закону № 1183-VII від 08.04.2014, чинній на час вчинення кримінального правопорушення, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину середньої тяжкості і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років.

Згідно з ч.5 ст.74 КК України особа також може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених статтею 49 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст.12 КК України у відповідній редакції злочин, передбачений ч.1 ст.119 КК України, відносився до категорії злочинів середньої тяжкості.

Вказаний злочин ОСОБА_7 вчинив 11 серпня 2019 року, тобто на час ухвалення вироку минув п`ятирічний строк давності, і за відсутності відповідного клопотання він підлягав звільненню принаймні від призначеного за ч.1 ст.119 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

При цьому перебіг давності не зупинявся і не переривався, оскільки обвинувачений не ухилявся від досудового слідства або суду і нових кримінальних правопорушень не вчинював.

А тому суд, призначивши ОСОБА_7 за ч.1 ст.119 КК України покарання, повинен був звільнити від нього у зв`язку із закінченням строків давності та не призначати покарання за сукупністю кримінальних правопорушень на підставі ч.1 ст.70 КК України.

Згідно зі ст.409 КПК України підставою для зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Тому неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, тобто незастосування закону, який підлягає застосуванню, - положень п.3 ч.1 ст.49 КК України в редакції Закону № 1183-VII від 08.04.2014, ч.5 ст.74 КК України, і застосування закону, який не підлягає застосуванню, - положень ч.1 ст.70 КК України згідно зі ст.ст.408, 413 КПК України є підставою для зміни вироку суду першої інстанції, а саме, звільнення ОСОБА_7 від покарання, призначеного за ч.1 ст.119 КК України та виключення з нього рішення суду про призначення покарання за сукупністю кримінальних правопорушень на підставі ч.1 ст.70 КК України.

При цьому вимога прокурора про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.119 КК України, на підставі ст.49 КК України та закриття кримінального провадження на підставі п.1 ст.2 ст.284 КПК України задоволена бути не може, оскільки згода обвинуваченого ОСОБА_7 на таке звільнення, яка згідно з ч.3 ст.285 КПК України є обов`язковою, відсутня. До того ж, закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності не може бути здійснено шляхом зміни вироку, а виключно шляхом його скасування у відповідній частині.

Відсутні підстави і для визначення ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст.121 КК України та на підставі ч.4 ст.70 КК України, оскільки вирок у цій частині залишається без зміни.

За таких обставин апеляційна скарга прокурора задовольняється частково.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу заступника керівника Київської обласної прокуратури задовольнити частково.

Вирок Богуславського районного суду Київської області від 13 червня 2025 року щодо ОСОБА_7 змінити.

На підставі ст.49, ч.5 ст.74 КК України звільнити ОСОБА_7 від покарання у виді позбавлення волі на строк 3 /три/ роки, призначеного за ч.1 ст.119 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Виключити з вироку рішення суду про призначення ОСОБА_7 покарання на підставі ч.1 ст.70 КК України.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч.1 ст.121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 /п`ять/ років.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання покарань, призначеного за цим вироком та вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 6 травня 2021 року, вважати ОСОБА_7 засудженим до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 6 /шість/ років 1 /один/ місяць.

Початок строку обчислювати з 13 червня 2025 року.

Зарахувати ОСОБА_7 у строк покарання відбуте ним повністю покарання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 6 травня 2021 року з 8 червня 2021 року по 7 грудня 2024 року.

Зарахувати ОСОБА_7 у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 11 серпня 2019 року по 7 червня 2021 року, з 8 грудня 2024 року по 10 вересня 2025 року.

Вважати ОСОБА_7 таким, що повністю відбув призначене йому покарання.

У решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу суду апеляційної інстанції може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_13