КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №760/4382/26 Головуючий у І інстанції - ОСОБА_1
апеляційне провадження №11-сс/824/2903/2026 Доповідач у ІІ інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2026 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

Головуючий суддя: ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6

підозрюваного: ОСОБА_7

захисника: ОСОБА_8

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 24 лютого 2026 року щодо застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту щодо підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у кримінальному провадженні №0000034 від 16 січня 2024 року, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 359 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 24 лютого 2026 року клопотання старшого слідчого СУ Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором Київської обласної прокуратури ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0000034 від 16 січня 2024 року- задоволено частково.

Застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з 00 год. 00 хв. по 05 год. 00 хв., за винятком необхідності залишити це житло у разі оголошення повітряної тривоги та надання невідкладної медичної допомоги, в межах строку досудового розслідування, до 18 квітня 2026 року включно.

Покладено на підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком до 18 квітня 2026 року включно наступні обов`язки: не відлучатися за межі Київської області без дозволу слідчого, прокурора або суду (в залежності від стадії кримінального провадження); утримуватися від спілкування зі свідками, зокрема ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , та іншим підозрюваним ОСОБА_13 у вказаному кримінальному провадженні щодо його обставин поза межами процесуальних дій; повідомляти слідчого, прокурора чи суд (в залежності від стадії кримінального провадження) про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; прибувати за кожною вимогою до органу досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду (в залежності від стадії кримінального провадження); здати на зберігання до Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснено підозрюваному ОСОБА_7 , що відповідно до частини п`ятої статті 181 КПК України, працівники органу поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків.

Виконання даної ухвали доручено органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_7 . Орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік підозрюваного ОСОБА_7 .

Контроль за виконанням ухвали покладено на прокурора Київської обласної прокуратури ОСОБА_6 .

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисник ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відмовити; у разі якщо суд апеляційної інстанції дійде висновку про наявність підстав для застосування будь-якого запобіжного заходу, застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладенням обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 КПК України.

Вважає, що ухвала слідчого судді прийнята з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

У мотивування скарги зазначає, що підозра фактично ґрунтується на припущенні, якщо інструмент дозволяє отримати доступ - значить це спеціальний технічний засіб отримання інформації, що є хибним тлумаченням кримінальної норми, а саме статтею 359 КК України.

Вказує, що сторона обвинувачення у поданому клопотанні стверджує, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні інкримінованого йому злочину, зокрема тяжкого злочину, який карається позбавленням волі на строк від чотирьох до семи років, однак існування ризику переховування повинно підтверджуватися сукупністю обставин, жодного доказу того, що ОСОБА_7 намагається переховуватися від органів досудового розслідування та суду, стороною обвинувачення не надано, ризик переховування ОСОБА_7 є повністю не доведеним, формальним та таким, що основується лише на припущеннях сторони обвинувачення.

Щодо ризику впливу на свідків, інших співучасників злочину зазначає, що органом досудового розслідування на обґрунтування вказаного ризику стверджується, що на даний час не встановлено всіх співучасників ОСОБА_14 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, яким останній може повідомити про факт виявлення їхньої злочинної діяльності та обставини, що стали відомі йому в ході проведення досудового розслідування, що унеможливить притягнення до кримінальної відповідальності всіх винних осіб, а також може незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, показання свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_12 та ОСОБА_15 вже зафіксовані у відповідних протоколах допиту та долучені до матеріалів провадження, протоколи пред`явлення для впізнання за фотознімками від 26 грудня 2025 року також складені та наявні у матеріалах справи, доказова база стосовно показань цих осіб є сформованою та не залежить від подальшої поведінки підозрюваного, у клопотанні не наведено конкретного переліку, осіб, на яких нібито існує ризик незаконного впливу.

Також щодо ризику знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення вказує, що органом досудового розслідування на обґрунтування вказаного ризику стверджується, що на даний час не встановлено всіх речей та документів, які зберегли на собі сліди кримінального правопорушення та містять відомості, що можуть бути використані як доказ факту чи обставин кримінального правопорушення, а відтак ОСОБА_7 , перебуваючи без процесуального обмеження, може знищити або сховати зазначені матеріальні об`єкти та документи, у матеріалах провадження відсутні будь-які фактичні дані, які б свідчили про те, що ОСОБА_7 будь-коли вчиняв або намагався вчинити дії, спрямовані на знищення, схов або спотворення доказів чи документів.

Ризик перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_7 , на переконання сторони захисту, органом досудового розслідування на обґрунтування вказаних ризиків стверджується, що на даний час не встановлено всіх співучасників ОСОБА_7 у вчиненні даного кримінального правопорушення, яким останній може повідомити про факт виявлення їхньої злочинної діяльності та обставини, які стали відомі йому в ході проведення досудового розслідування, що унеможливить притягнення до кримінальної відповідальності всіх чинних осіб, а також зазначається про ймовірність продовження протиправної діяльності; ОСОБА_7 є особою, яка раніше не судима, до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувалась; відсутність судимості у ОСОБА_7 є обставиною, яка прямо спростовує тезу про необхідність особи до протиправної поведінки, сам по собі факт повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення не доводить і не може доводити ризик повторення злочину, в іншому разі зазначений ризик був би наявним у кожному без винятку кримінальному провадженні, що суперечить його правовій природі як індивідуалізованого та доведеного; у клопотанні не конкретизовано, яким саме способом ОСОБА_7 може перешкоджати кримінальному провадженню; сторона обвинувачення не навела жодного доказу того, що ОСОБА_7 будь-коли перешкоджав досудовому розслідуванню.

Посилається на те, що клопотання слідчого не містить жодного обґрунтування щодо застосування більш м`яких заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

У судовому засіданні стороною захисту була подана правова позиція до апеляційної скарги, в якій захисник ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 зазначає, що повідомлення про підозру ОСОБА_7 від 18 лютого 2026 року не відповідає вимогам обґрунтованості, встановленим статтями 276-277 КПК України та стандарту розумної підозри відповідно до практики Європейського суду з прав людини, і підлягає спростуванню як нормативно невідповідне та фактично неповне.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів судового провадження, слідчим управлінням Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000034, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16 січня 2024 року, за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 359 КК України.

20 лютого 2026 року до Солом`янського районного суду м. Києва надійшло клопотання старшого слідчого СУ Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором Київської обласної прокуратури ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0000034 від 16 січня 2024 року.

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 24 лютого 2026 року клопотання старшого слідчого СУ Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором Київської обласної прокуратури ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0000034 від 16 січня 2024 року- задоволено частково.

Застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з 00 год. 00 хв. по 05 год. 00 хв., за винятком необхідності залишити це житло у разі оголошення повітряної тривоги та надання невідкладної медичної допомоги, в межах строку досудового розслідування, до 18 квітня 2026 року включно.

Покладено на підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком до 18 квітня 2026 року включно наступні обов`язки: не відлучатися за межі Київської області без дозволу слідчого, прокурора або суду (в залежності від стадії кримінального провадження); утримуватися від спілкування зі свідками, зокрема ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , та іншим підозрюваним ОСОБА_13 у вказаному кримінальному провадженні щодо його обставин поза межами процесуальних дій; повідомляти слідчого, прокурора чи суд (в залежності від стадії кримінального провадження) про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; прибувати за кожною вимогою до органу досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду (в залежності від стадії кримінального провадження); здати на зберігання до Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснено підозрюваному ОСОБА_7 , що відповідно до частини п`ятої статті 181 КПК України, працівники органу поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків.

Виконання даної ухвали доручено органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_7 . Орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік підозрюваного ОСОБА_7 .

Контроль за виконанням ухвали покладено на прокурора Київської обласної прокуратури ОСОБА_6 .

З такими висновками погоджується і колегія суддів.

Як убачається з частини другої статті 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до статті 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно частин першої, другої статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Застосовуючи щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби, слідчим суддею встановлено, що матеріали провадження містять достатні дані, які підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 359 КК України.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 вказаного кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 ; висновком судово-технічної експертизи №46/3 від 05 березня 2025 року; висновком судово-технічної експертизи №44/3 від 05 березня 2025 року; висновком судово-технічної експертизи №45/3 від 05 березня 2025 року; висновком судово-технічної експертизи №40/3 від 05 березня 2025 року; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 26 грудня 2025 року.

При цьому, щодо заявлених у клопотанні ризиків, слідчий суддя врахував доведеним прокурором ризик переховуватись від органів досудового розслідування або суду, усвідомлюючи невідворотність покарання за вчинення вищевказаного кримінального правопорушення, оскільки ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, наявність у підозрюваного соціальних зв`язків як така не спростовує даний ризик; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, оскільки останні судом не допитані; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки судовий розгляд у даному кримінальному провадженні триває.

Врахувавши тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , ступінь суспільної небезпеки та його наслідки, суворість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватості, конкретні обставини інкримінованих йому дій та дані про особу підозрюваного, врахувавши процесуальну поведінку останнього, слідчий суддя на час розгляду клопотання дійшов вірного висновку про можливість застосування щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, ніж цілодобовий домашній арешт, а саме у вигляді домашнього арешту у нічний час доби з покладенням на нього обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 КПК України.

На переконання колегії суддів, такий запобіжний захід є пропорційним тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування, співрозмірним з тяжкістю інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення, у повній мірі зможе забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_7 та запобігти встановленим в ході апеляційного розгляду ризикам переховування від органів досудового розслідування та/або суду, знищення, сховання або спотворення будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

З наведених підстав, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді та не вбачає підстав для відмови у задоволенні клопотання слідчого, про що ставиться питання в апеляційній скарзі, оскільки, на переконання колегії суддів, станом на день розгляду слідчим суддею клопотання саме такий запобіжний захід був достатнім стримуючим засобом та здатен був забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Викладені в апеляційній скарзі доводи про необґрунтованість повідомленої ОСОБА_7 підозри колегія суддів уважає безпідставними, оскільки слідчий суддя правильно встановив, що наведені у клопотанні дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 359 КК України.

Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на вищенаведені дані, у колегії суддів наявні підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення винуватості чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №12244/86,12245/86, №12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити це правопорушення.

Більш того, у пункті 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» №35615/06 від 13 листопада 2007 року Європейський Суд з прав людини зазначив: «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, колегія суддів враховує правову позицію Європейського Суду з прав людини, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

У відповідності до змісту статті 368 КПК України питання щодо наявності чи відсутності події та складу кримінального правопорушення в діянні, винуватості особи в його вчиненні, у тому числі наявності або відсутності умислу в діях особи, вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, у тому числі правильність кваліфікації його дій, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, а дослідження та оцінка доказів, встановлення наявності або відсутності події та складу кримінального правопорушення, та достатності доказів для доведеності винуватості особи, відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування.

З наведених підстав, доводи захисника, викладені в апеляційній скарзі про те, що підозра фактично ґрунтується на припущенні, якщо інструмент дозволяє отримати доступ - значить це спеціальний технічний засіб отримання інформації, що є хибним тлумаченням кримінальної норми, а саме статтею 359 КК України, на даній стадії досудового розслідування є передчасними та такими, що підлягають вирішенню під час розгляду кримінального провадження по суті.

Сукупність матеріалів судового провадження, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Викладені в апеляційній скарзі захисника доводи про недоведеність наявності ризиків, передбачених частиною першою статті 177 КПК України, є безпідставними, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту, при цьому дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

При цьому, доводи апелянта про те, що жодного доказу того, що ОСОБА_7 намагається переховуватися від органів досудового розслідування та суду, стороною обвинувачення не надано, ризик переховування ОСОБА_7 є повністю не доведеним, формальним та таким, що основується лише на припущеннях сторони обвинувачення; показання свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_12 та ОСОБА_15 вже зафіксовані у відповідних протоколах допиту та долучені до матеріалів провадження, протоколи пред`явлення для впізнання за фотознімками від 26 грудня 2025 року також складені та наявні у матеріалах справи, доказова база стосовно показань цих осіб є сформованою та не залежить від подальшої поведінки підозрюваного, у клопотанні не наведено конкретного переліку, осіб, на яких нібито існує ризик незаконного впливу; у матеріалах провадження відсутні будь-які фактичні дані, які б свідчили про те, що ОСОБА_7 будь-коли вчиняв або намагався вчинити дії, спрямовані на знищення, схов або спотворення доказів чи документів; ОСОБА_7 є особою, яка раніше не судима, до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувалась; відсутність судимості у ОСОБА_7 є обставиною, яка прямо спростовує тезу про необхідність особи до протиправної поведінки; сторона обвинувачення не навела жодного доказу того, що ОСОБА_7 будь-коли перешкоджав досудовому розслідуванню, самі по собі не забезпечують впевненості у належній процесуальній поведінці підозрюваного у випадку застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу, ніж домашній арешт у нічний час доби.

Посилання апелянта на те, що слідчим суддею належним чином не перевірено обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, спростовується змістом оскаржуваної ухвали.

Інші доводи апеляційної скарги висновків слідчого судді не спростовують.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування, та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись статтями 176-178, 181, 183, 193, 376, 407, 418, 422 КПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 24 лютого 2026 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали буде оголошений учасникам судового провадження 24 березня 2026 року о 09 год. 45 хв.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4