Справа № 738/2851/25 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/299/26
Категорія - кримінальна Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю: прокурора ОСОБА_6 ,

представника ДУ «Менська ВК №91» ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 19 січня 2026 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою щодо:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , засудженого 14.09.2023 Київським районним судом м. Харкова за ч.5 ст.407 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років,

задоволено подання Державної установи «Менська виправна колонія (№91)» про заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі строком 02 (два) роки 04 (чотири) місяці 12 (дванадцять) днів більш м`яким, а саме пробаційним наглядом на цей же строк.

На підставі частини 2 статті 59-1 КК України, покладено на ОСОБА_8 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Місцевий суд вказав що, ОСОБА_8 відбув більше ніж 1/2 частини призначеного строку покарання, став на шлях виправлення, про що свідчить його поведінка та ставлення до праці; обмеження щодо заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, а саме пробаційним наглядом, відсутні.

Не погодившись із рішенням суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу місцевого суду та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні подання ДУ «Менська виправна колонія (№91)» про заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким засудженому ОСОБА_8 . Зазначає, що заміна покарання у виді позбавлення волі на більш м`який вид покарання - пробаційний нагляд засудженому ОСОБА_8 не відповідатиме меті покарання, передбаченій ст.50 КК України, його виправленню та запобіганню вчинення ним нових злочинів, так як останній відбуває покарання за вчинення умисного тяжкого кримінального правопорушення. Апелянт вважає, що відбутий ОСОБА_8 строк покарання хоча й узгоджується з вимогами ст.82 КК України, проте наразі заміна засудженому невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким, пробаційним наглядом, є невиправданим з точки зору дотримання вимог загальної та особливої превенції. Також, висновок щодо ступеня виправлення засудженого, за яким ОСОБА_8 має підсумковий (загальний) бал 86, є лише підставою для представлення його до умовно-дострокового звільнення або заміни йому невідбутої частини покарання більш м`яким, а не безумовною підставою для задоволення такого подання.

Заслухавши доповідь судді; думку прокурора, котрий підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; представника Менської ВК №91 ОСОБА_7 та засудженого ОСОБА_8 , які просили ухвалу місцевого суду залишити без змін; перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

З матеріалів справи слідує, що вироком Київського районного суду м. Харкова від 14 вересня 2023 року ОСОБА_8 засуджений за ч.5 ст.407 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Згідно з розпорядженням про виконання вироку, що набрав законної сили, вищевказаний вирок Київського районного суду м. Харкова від 14.09.2023 набрав законної сили 17 жовтня 2023 року.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 ухвалено обчислювати з 14 вересня 2023 року. На підставі ч.5 ст.72 КК України, в строк покарання ОСОБА_8 зараховано строк його попереднього ув`язнення з 01.06.2023 року по 13.09.2023 року.

Отже, на час розгляду подання засуджений ОСОБА_8 відбув більше 1/2 частини призначеного судом покарання.

Як убачається з матеріалів судового провадження, у місцях позбавлення волі ОСОБА_8 знаходиться з 14 вересня 2023 року.

За час перебування в Харківському слідчому ізоляторі характеризувався посередньо, не порушував встановлений режим тримання, розпорядок дня виконував, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, заохочень не мав.

Згідно з наявної у матеріалах справи характеристики, з 20.11.2023 ОСОБА_8 відбуває покарання в ДУ «Менська ВК (№91)», де характеризується позитивно, дотримується вимог, які визначають порядок та умови відбування покарання, на профілактичних обліках не перебуває, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, має два заохочення, виконує обов`язки працівника БПК, поставлені завдання виконує якісно та вчасно.

Відповідно до висновку щодо ступеня виправлення засудженого ОСОБА_8 , останній має підсумковий (загальний бал) 86, що вказує на те, що він став на шлях виправлення та може бути представлений до заміни йому невідбутої частини покарання більш м`яким.

Відповідно до ст.82 КК України, особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, або покарання у виді довічного позбавлення волі невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення, і зокрема, фактично відбув встановлений цією статтею строк покарання за тяжкий злочин.

Пунктом 2 Постанови Пленуму ВСУ «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26 квітня 2002 року № 2 передбачено, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою для прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений став на шлях виправлення.

В пункті 17 вищевказаної Постанови зазначено, що під час судового розгляду справ про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким суди повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно-корисної праці.

Положення про те, що засуджений став на шлях виправлення, означає, що його зразкова поведінка і сумлінне ставлення до виконання обов`язків в період відбування покарання засвідчили успішність процесу виправлення і можливість ефективного продовження його за умови застосування до засудженого більш м`якого виду покарання.

Ставлення особи на шлях виправлення це прагнення засудженого до такого виправлення, позитивні зрушення в його поведінці і добросовісне ставлення до праці, які свідчать про сумлінне здійснення процесу виправлення, що може ефективно продовжуватись і в умовах відбування більш м`якого покарання. Підставою для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням є обставина, що засуджений не виправився, не довів своє виправлення, але став на шлях виправлення і для закріплення досягнутих результатів ще необхідний вплив на нього, але вже в умовах відбування більш м`якого виду покарання. Свідченням того, що засуджений став на шлях виправлення, є його зразкова поведінка і сумлінне ставлення до праці, додержання режиму відбування покарання, однак ефективність і гарантованість цього процесу можливі лише за умови застосування до нього більш м`якого покарання.

Зразкова поведінка полягає у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни, це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання. Сумлінне ставлення до покладених обов`язків насамперед передбачає, що особа бере участь у суспільно-корисній праці та добросовісно виконує трудові обов`язки, покращує кількісні та якісні показники виконуваної роботи, підвищує виробничу кваліфікацію, бережно ставиться до обладнання та інструментів, дотримується правил охорони праці та техніки безпеки.

Беручи до уваги, що відбуваючи покарання за вироком Київського районного суду м. Харкова від 14.09.2023, з 14 вересня 2023 року ОСОБА_8 не допускав порушень порядку відбування покарання, його поведінка є стабільно позитивною, про що свідчить дотримання ним правил розпорядку дня та відсутність у нього стягнень, працевлаштований, отримав два заохочення, що свідчить про сумлінне його ставлення до праці, стягнень не має; ризик вчинення ним повторного кримінального правопорушення визначений як низький; за висновком щодо ступеня виправлення засудженого ОСОБА_8 має 86 балів, що свідчить про сумлінне здійснення процесу виправлення засудженого, який може ефективно продовжуватись і в умовах відбування більш м`якого покарання.

Отже, місцевий суд при розгляді подання ДУ «Менська ВК №91» про заміну засудженому ОСОБА_8 невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким, а саме пробаційним наглядом, на підставі ст.82 КК України, дійшов правильного висновку про необхідність його задоволення, з чим погоджується і колегія суддів.

Застосування до засудженого більш м`якого покарання у виді пробаційного нагляду не суперечить реалізації принципу невідворотності покарання особи за вчинені злочини, даним рішенням суду виконується мета кримінального покарання - як її каральної, так і виправної складової.

А тому посилання апелянта на безпідставність заміни засудженому ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на більш м`яке пробаційний нагляд, є непереконливими, у зв`язку з чим колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б ставили під сумнів законність та обґрунтованість постановленого у справі судом першої інстанції рішення, не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора - залишити без задоволення, а ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 19 січня 2026 року щодо засудженого ОСОБА_8 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4