Справа № 192/722/26
Провадження № 1-в/192/187/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2026 року Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

представника ДУ «СВК (№21)» ОСОБА_3

прокурора ОСОБА_4

засудженого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Солоне Дніпропетровської області в режимі відеоконференції клопотання

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Придніпровське Нікопольського району Дніпропетровської області, громадянина України, з базовою середньою освітою, не одруженого, на даний час відбуває покарання у виді 9 років позбавлення волі в ДУ «Солонянська виправна колонія № 21» за вироком Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 05.05.2021 року яким засуджений за ч. 2 ст. 121, ч.2 ст. 186 КК України,

про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання

Початок строку: 05.05.2021 року

Кінець строку: 08.09.2026 року

ВСТАНОВИВ:

До Солонянського районного суду Дніпропетровської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ч.1 ст. 81 КК України.

В судовому засіданні в режимі відеоконференції засуджений просив клопотання задовольнити та звільнити його від подальшого відбуття покарання умовно-достроково. Зазначив, що працює, має заохочення, виконує всі вимоги установи виконання покарання, тому вважає, що став на шлях виправлення.

Прокурор в судовому засіданні вважав, що застосовані до ОСОБА_5 заохочення не мають системного характеру, тому вважав, що клопотання не підлягає задоволенню.

Представник ДУ «Солонянська виправна колонія (№21)» в судовому засіданні вважав, що ОСОБА_5 не довів свого виправлення.

Суд, вислухавши засудженого, представника ДУ «Солонянська виправна колонія (№21)», з`ясувавши думку прокурора, дослідивши матеріали справи, вивчивши матеріали особової справи засудженого, виходить з такого.

Відповідно до ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом, зокрема, за умисний тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі.

ОСОБА_5 відбуває покарання у виді 9 років позбавлення волі за вироком Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 05.05.2021 року яким засуджений за ч. 2 ст. 121, ч.2 ст. 186 КК України, відбув 2/3 строку призначеного покарання 08.09.2023 року.

Згідно з довідкою по особовій справі ОСОБА_5 23.12.2021 комісією ДУ «П`ятихатська виправна колонія» відмовлено у застосуванні зміни умов тримання відповідно ст. 101 Кримінально-виконавчого кодексу України.

24.03.2022 комісією ДУ «П`ятихатська виправна колонія» відмовлено в заміні не відбутої частини покарання більш м`яким покаранням, згідно ст.82 Кримінального кодексу України.

30.05.2024 комісією ДУ «П`ятихатська виправна колонія`відмовлено в направленні матеріалів до суду про умовно-дострокове звільнення.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення (ч. 2 ст. 81 КК України).

Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Відповідно ст. 9 КВК України, неухильне додержання правил поведінки, які передбачені для засуджених, є обов`язком засудженого.

Сумлінна поведінка полягає в дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.

Аналізуючи поведінку засудженого ОСОБА_5 за весь період відбування покарання, суд враховує, що він має два погашених стягнення, застосовані 09.11.2018 та 02.07.2021, має шість заохочень, застосовані 28.06.2022, 30.12.2022, 30.06.2023, 31.03.2025, 14.10.2025 та 15.01.2026.

Згідно з характеристиками ОСОБА_5 в матеріалах особової справи та Висновку щодо ступеня виправлення засудженого він за весь час відбування покарання характеризується посередньо.

ОСОБА_5 не брав участі в реалізації програм диференційованого виховного впливу, маючи базову середню освіту не виявив бажання здобути освіту під час виконання покарання, але бере участь в інших заходах соціально-виховного характеру.

Суд враховує працю засудженого та сумлінне дотримання трудової дисципліни, але лише цього факту недостатньо для висновку суду про сумлінність поведінки засудженого за весь період відбування покарання, як недостатньо і для висновку про сумлінність ставлення ОСОБА_5 безпосередньо до праці.

Суд вважає, що заохочення, застосовані до ОСОБА_5 викликані не сумлінністю його ставлення до праці, а здебільшого сумлінністю у дотриманні вимог персоналу установи, в дотриманні трудової дисципліни. Сумлінність ОСОБА_5 , на думку суду, пов`язана з формальними підставами для умовно-дострокового звільнення. Так, після відмови комісією ДУ «П`ятихатська виправна колонія» 30.05.2024 в направленні матеріалів до суду для вирішення питання умовно-дострокового звільнення ОСОБА_5 , лише майже через рік ОСОБА_5 оголошено подяку - 31.03.2025.

Суд вважає, що поведінка ОСОБА_5 протягом всього строку відбування покарання та його особа не дає суду підстав для обґрунтованості висновку про його виправлення.

Згідно з Висновком щодо ступеня виправлення засудженого ОСОБА_5 не зацікавлений в досягненні змін, недостатньо усвідомлює їх необхідність, а у піддатливості до тиску виявляє конформізм.

На думку суду позитивні зміни в особистості ОСОБА_5 не сформовані, він на даному етапі відбування покарання не готовий до самокерованої правослухняної поведінки.

ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий за вчинення аналогічних злочинів, неодноразово звільнявся умовно-достроково, отже усвідомлює наявність підстав для такого звільнення. Суд також враховує, що ОСОБА_5 відбуває покарання за злочин проти життя та здоров`я особи, що є найбільшою соціальною цінністю, та вважає, основна мета призначеного судом покарання на даному етапі його відбування не досягнута, прийти до висновку про виправлення ОСОБА_5 та відсутності необхідності подальшого відбуття ним призначеного судом покарання, суд не може.

Отже, умовно-дострокове звільнення ОСОБА_5 не доцільне, тому в задоволенні клопотання суд відмовляє.

На підставі викладеного, ст. 81 КК України та керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її проголошення, а засудженим в той же строк з дня отримання копії повної ухвали суду.

Суддя ОСОБА_1