Провадження №: 1-кс/755/1097/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" березня 2026 р. слідча суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки прокуратури Автономної Республіки Крим та міста Севастополя ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000065, відомості про яке 30.05.2022 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111-2, ч. 2 ст. 332-1 КК України,

в с т а н о в и л а :

прокурор відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки прокуратури Автономної Республіки Крим та міста Севастополя ОСОБА_3 , звернулась до слідчої судді з клопотанням про арешт майна на судно «CAFFA» (ІМО 9143611, прапор Гвінея), який належить компанії «CAFFA SHIPPING LIMITED» (ІМО: 6281827), яка зареєстрована на Сейшельских островах за адресою: SUITE 3, 1 floor, LA CIOTAT BUILDING, MONT FLEURI, MAHE, (офіс 3, 1 поверх, будівля Сіотат, Монт Флеурі, Махе), із забороною відчуження, користування та розпорядження.

Мотивуючи клопотання, прокурор посилається на те, що слідчим управлінням (з дислокацією у м. Київ) ГУ СБ України в АР Крим здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000065, відомості про яке 30.05.2022 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111-2, ч. 2 ст. 332-1 КК України.

Процесуальне керівництво здійснюється прокуратурою Автономної Республіки Крим та міста Севастополя.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 24.10.1945 набув чинності Статут Організації Об`єднаних Націй, підписаний 26.06.1945, яким фактично створено дану організацію. До складу ООН входять Україна, Російська Федерація (далі - РФ) та ще 49 країн-засновниць, а також інші країни світу.

Відповідно до ч. 4 ст. 2 Статуту ООН, усі члени зазначеної організації утримуються у своїх міжнародних відносинах від загрози силою або її застосування як проти територіальної недоторканності або політичної незалежності будь-якої держави, так і будь-яким іншим чином, несумісним з Цілями Об`єднаних Націй.

Декларацією Генеральної Асамблеї ООН № 36/103 від 09.12.1981 про неприпустимість інтервенції та втручання у внутрішні справи держав та резолюціями: № 2131 (ХХ) від 21.12.1965, що містить Декларацію про неприпустимість втручання у внутрішні справи держав та про захист їх незалежності та суверенітету; № 2625 (XXV) від 24.10.1970, що містить Декларацію про принципи міжнародного права, що стосуються дружніх відносин і співробітництва між державами відповідно до Статуту ООН; № 2734 (ХХV) від 16.12.1970, що містить Декларацію про зміцнення міжнародної безпеки та № 3314 (ХХІХ) від 14.12.1974, що містить визначення агресії, встановлено, що жодна з держав не має права здійснювати інтервенцію або втручання будь-якій формі або з будь-якої причини у внутрішні та зовнішні справи інших держав. Цими ж міжнародними документами закріплені обов`язки держав: утримуватися від озброєної інтервенції, підривної діяльності, військової окупації, здійснення сприяння, заохочення або підтримки сепаратистської діяльності; не допускати на власній території навчання, фінансування та вербування найманців або посилання таких найманців на територію іншої держави.

Крім того, у ст.ст. 1-5 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН № 3314 (ХХІХ) від 14.12.1974 серед іншого визначено, що ознаками агресії є: застосування збройної сили державою проти суверенітету, територіальної недоторканності чи політичної незалежності іншої держави; застосування збройної сили державою в порушення Статуту ООН.

Будь-яке з наступних діянь, незалежно від оголошення війни, кваліфікується як акт агресії: вторгнення або напад збройних сил держави на територію іншої держави або будь-яка військова окупація, хоч би який тимчасовий характер вона не мала, що є результатом такого вторгнення або нападу або будь-яка анексія із застосуванням сили території іншої держави або її частини; бомбардування збройними силами держави території іншої держави або застосування будь-якої зброї державою проти території іншої держави; блокада портів або берегів держави збройними силами іншої держави; напад збройними силами держави на сухопутні, морські чи повітряні сили чи морські та повітряні флоти іншої держави; застосування збройних сил однієї держави, що знаходяться на території іншої держави за угодою з державою, що приймає, порушуючи умови, передбачені в угоді або будь-яке продовження їх перебування на такій території після припинення дії угоди; дія держави, яка дозволяє, щоб її територія, яку вона надала у розпорядження іншої держави, використовувалася цією іншою державою для здійснення акту агресії проти третьої держави; засилання державою або від імені держави збройних банд, груп, іррегулярних сил або найманців, які здійснюють акти застосування збройної сили проти іншої держави, що мають настільки серйозний характер, що це рівносильно наведеним вище актам, або її значну участь у них.

Жодні міркування будь-якого характеру, чи то політичного, економічного, військового або іншого характеру не можуть бути виправданням агресії.

Крім того, принципи суверенної рівності, поваги прав, притаманних суверенітету, незастосування сили або загрози силою, непорушності кордонів, територіальної цілісності держав, мирного врегулювання суперечок та невтручання у внутрішні справи держав були закріплені також у Заключному акті Наради з безпеки та співробітництву у Європі від 01.08.1975, який був підписаний СРСР, правонаступником якого є російська федерація.

У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16.07.1990 (далі - Декларація) зазначено, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту та неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах.

Відповідно до розділу V Декларації, територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди.

Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки 24.08.1991 схвалено Акт проголошення незалежності України, яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави - України. Відповідно до зазначеного документу, територія України є неподільною та недоторканною.

Незалежність України визнали держави світу, серед яких і російська федерація.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19, ст. 68 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Статтями 5, 72, 73 Конституції України передбачено, що Україна є республікою. Право визначати і змінювати конституційний лад в Україні належить виключно народові і не може бути узурповане державою, її органами або посадовими особами. Питання про зміну території України вирішується виключно всеукраїнським референдумом, який призначається Верховною Радою України або Президентом України відповідно до їх повноважень, встановлених Конституцією України.

Створення та діяльність органів іноземної держави на тимчасово окупованій території України - Автономна Республіка Крим (далі - ТОТ АР Крим) призвели до заходів посилення тимчасової окупації невід`ємної території України та порушення її суверенітету.

Статтями 1-3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 №1207-VII, визначено, що тимчасово окупованою територією внаслідок збройної агресії РФ є: сухопутна територія та повітряний простір Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій; внутрішні морські води і територіальне море України навколо Кримського півострова, територія виключної (морської) економічної зони України вздовж узбережжя Кримського півострова та прилеглого до узбережжя континентального шельфу України, на які поширюється юрисдикція органів державної влади України відповідно до норм міжнародного права, Конституції та законів України є тимчасово окупованою внаслідок збройної агресії РФ з 20.02.2014.

У зв`язку з цим, зазначений закон встановлює особливий правовий режим на цій території, визначає особливості діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій в умовах цього режиму, додержання та захисту прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб. Тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Генеральна Асамблея Організації Об`єднаних Націй, країною членом якої зокрема є РФ та Україна, переважною більшістю голосів проголосувала за прийняття Резолюції від 27.03.2014 №A/RES/68/262, якою визначила, що референдум, проведений на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя 16.03.2014, не був санкціонований Україною, підтвердила свою прихильність суверенітету, політичній незалежності, єдності і територіальній цілісності України в її міжнародно-визнаних кордонах; закликали всі держави відмовитися і утримуватися від дій, спрямованих на часткове або повне порушення національної єдності і територіальної цілісності України, в тому числі будь-яких спроб змінити кордони України за допомогою загрози силою або її застосування, або інших незаконних засобів; підкреслила, що референдум, проведений в АР Крим та м. Севастополі, 16.03.2014, не маючи законної сили, не може бути основою для будь-якої зміни статусу Автономної Республіки Крим та міста Севастополя.

Відповідно до п.п. 3-5 ст. 94 Конвенції ООН з морського права 1982 року, кожна держава щодо суден, що ходять під її прапором, вживає необхідних заходів для забезпечення безпеки в морі.

У зв`язку з неможливістю здійснення у морських портах, розташованих на ТОТ АР Крим та м. Севастополя, обслуговування суден і пасажирів, проведення вантажних, транспортних, експедиційних робіт та інших, пов`язаних з цим, видів господарської діяльності, забезпечення належного рівня безпеки судноплавства, дотримання вимог міжнародних договорів України, забезпечення охорони навколишнього природного середовища, розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30.04.2014 № 578-р, Міністерству інфраструктури України та Державній інспекції України з безпеки на морському та річковому транспорті доручено здійснити заходи щодо тимчасового припинення своїх повноважень на території АР Крим і м. Севастополя, та закриття морських портів Керч, Севастополь, Євпаторія, Феодосія та Ялта.

Наказом Міністерства інфраструктури України від 16.06.2014 № 255 «Про закриття морських портів», що набув чинності 15.07.2014, до відновлення конституційного ладу України на ТОТ АР Крим та м. Севастополя закрито морські порти Керч, Севастополь, Євпаторія, Феодосія та Ялта.

Одночасно Міністерство закордонних справ України своєю нотою від 04.08.2014 № 630/23-300-3716 звернулося до Дипломатичних Місій іноземних держав, в якій зауважило, що заходження суден під іноземним прапором до закритих морських портів на території АР Крим та м. Севастополя розглядатимуться українською стороною як порушення норм міжнародного права, як дії, що підривають суверенітет України, а також як порушення законодавства України, що тягне за собою відповідальність судновласників, операторів і капітанів суден, у тому числі кримінальну.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.06.2015 № 367 «Про затвердження Порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї», визначено вичерпний перелік пунктів пропуску та порядок в`їзду/виїзду до ТОТ АР Крим та м. Севастополя.

Таким чином, уповноважені державні органи України своїми діями вчинили вичерпні заходи, відповідно до міжнародної морської практики, спрямовані на попередження міжнародної спільноти про закриття морських портів на тимчасово окупованій території України - в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі, небезпеку заходження до них та відповідальність судновласників, операторів та капітанів суден за порушення законодавства України та міжнародно-правових норм.

Одночасно з цим, досудовим розслідуванням встановлено, що вантажне судно «CAFFA» (ІМО 9143611, прапор Гвінея), у 2025 році неодноразово здійснювало захід до закритого відповідно українського законодавства морського торгівельного порту м. Севастополя, що знаходиться на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим, з метою проведення вантажних операцій, що призвело до завдання шкоди економічним інтересам України.

Так, отримано документ під назвою «Рrovisional registration certificate» (Тимчасове свідоцтво про реєстрацію), який виданий 09.06.2025 повноваженим агентом «Guinea Ship Registry» (м. Одеса, вул. Пишоновська, б. 30, м.т. НОМЕР_7, Email: ІНФОРМАЦІЯ_1 ). У документі зазначені основні характеристики судна, попередня країна прапору - РФ, попередня назва судна «VETLUGA». Судновласником зазначено - «CAFFA SHIPPING LIMITED», яка зареєстрована на Сейшельских островах.

Відповідно документу «Судова роль/Crew list», отримано підтверджуючі дані, які свідчать про прихід судна «CAFFA» 19.06.2025 до порту «Севастополь». Попереднім портом зазначено «Al' Arish» (Egypt), на судні було 10 членів екіпажу, капітаном судна був громадянин РФ ОСОБА_4 (рос. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець України, документований паспортом громадянина РФ № НОМЕР_1 , рос. ІПН НОМЕР_2 , СНІЛС НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ). Зазначений документ підписаний 19.06.2025 капітаном ОСОБА_4 .

Відповідно документу під назвою «CARGO DECLARATION» (вантажна декларація), який підписаний 20.06.2025 року капітаном ОСОБА_4 , встановлено, що судно «CAFFA» доставило до порту «Севастополь» з порту «Al' Arish» (Egypt) вантаж «Egyptian Washed Coarse Salt Packed in 2135 Big Bags of 1350 Net Kgs» (єгипетська промита сіль крупного помолу), упакований в 1863 «біг-бегів», вагою 1350 кг кожний. Загальна вага вантажу - 2.500.950 кг.

Відповідно іншого документу «Судова роль/Crew list», який був поданий по факту відходу судна «CAFFA» з порту м. Севастополь 29.06.2025. Наступним портом призначення зазначено «Eregli» (Turkey), на судні було 11 членів екіпажу і капітаном зазначений громадянин РФ ОСОБА_5 (рос. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець Дагестану, документований паспортом громадянина РФ № НОМЕР_4 , рос. ІПН НОМЕР_5 , СНІЛС НОМЕР_6 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ). При цьому, зазначено, що дата посадки ОСОБА_5 на борт судна - 22.06.2025, тобто під час перебування судна в порту відбулась часткова зміна екіпажу і капітана судна. Зазначений документ підписаний 26.06.2025 капітаном ОСОБА_5 .

Інший документ «Судова роль/Crew list», був поданий по факту приходу судна «CAFFA» в порт м. Севастополь 06.07.2025. Попереднім портом зазначено «Eregli» (Turkey), на судні було 11 членів екіпажу і капітаном зазначений громадянин РФ ОСОБА_5 . Документ підписаний 06.07.2025 капітаном ОСОБА_5 .

Відповідно до документу під назвою «CARGO DECLARATION» (вантажна декларація), який підписаний 06.07.2025 капітаном ОСОБА_5 , встановлено, що судно «CAFFA» доставило до порту «Севастополь» з порту «Eregli» (Turkey) вантаж солі різного сорту, упакований в 2222 «біг-бегів», вагою 1350 кг кожний. Загальна вага вантажу - 2.999.700 кг.

Також, отримано документ під назвою «MARITIME DECLARATION OF HEALTH» (морська медично-санітарна декларація - документ, який капітан обов`язково подає перед заходом у порт), заповнений капітаном ОСОБА_5 04.07.2025. У документі зазначено, що 06.07.2025 судно «CAFFA» прибуває з порту «Eregli» (Turkey) в порт «Севастополь/Russia». Також зазначені окремі характеристики судна та питання санітарного характеру.

Відповідно до документу під назвою «CARGO PLAN» (вантажний план), який підписаний 17.07.2024 (ймовірно помилково) капітаном ОСОБА_5 , встановлено, що судно «CAFFA» перевозить вантаж «Russian barley, in bulk, crop 2025» (російський ячмінь, спосіб перевезення - насипом, врожай 2025 року). При цьому зазначено, що у трюмі № 1 - 1 469 485 кг, у трюмі № 2 - 1 566 050 кг. Загальна вага вантажу - 3 035 535 кг.

Відповідно до документу під назвою «Сертификат о транспортных характеристиках груза на момент погрузки» зазначено наступне: порт завантаження - один з портів Чорного моря, рф (типове позначення з метою приховування морських портів ТОТ АР Крим); дата завантаження - 16.07.2025; партія вантажу - 2700 +/- 10%; відправник вантажу - ООО «ЗерноЭкспорт»; тип вантажу - Ячмінь, ГОСТ 28672-2019; судно - CAFFA. Документ виданий та підписаний представником «Центрального науково-дослідницького і проектно-конструкторського інституту морського флоту» РФ ОСОБА_7 . До документу також додається Довідка № 11.172.62-25/42 від 16.07.2025 «Об отборе проб для определения сертифицируемых параметров», в якій зазначено, що відбір проб був здійснений в період завантаження на судно «CAFFA».

Відповідно до іншого документу «Судова роль/Crew list», який був поданий по факту відходу судна «CAFFA» з порту м. Севастополь 18.07.2025. Наступним портом призначення зазначено «Iscanderun» (Turkey), на судні було 11 членів екіпажу і капітаном зазначений громадянин РФ ОСОБА_5 . Зазначений документ підписаний 17.07.2025 капітаном ОСОБА_5 .

Крім того, отримано документ під назвою «Last 10 ports of call» (десять останніх портів заходу - документ подається капітаном судна перед заходом в порт для оцінки ризиків, наприклад перебування в зоні епідемій, бойових дій або підсанкційні порти). У документі, підписаному капітаном судна «CAFFA» ОСОБА_5 , який подавався перед заходом до порту РФ «ST. PETERSBURG», зазначені наступні порти і дати заходів:

№Дата зДата доПортКраїнаКод порту
1.04.10.202506.10.2025Mersin (Turkey)TurkeyTR MER
2.30.09.202503.10.2025Tartous (Syria)SyriaSY TTS
3.28.08.202517.09.2025Sevastopol (Russia)RussiaRU SVP
4.08.08.202510.08.2025El Arish (Egypt)EgyptEG PSD
5.30.07.202531.07.2025Tartous (Syria)SyriaSY TTS
6.06.07.202518.07.2025Sevastopol (Russia)RussiaRU SVP
7.02.07.202503.07.2025Eregli (Turkey)TurkeyTR ERE
8.22.06.202528.06.2025Sevastopol (Russia)RussiaRU SVP
9.22.05.202524.05.2025El Arish (Egypt)EgyptTR ERE
10.14.05.202517.05.2025Tartous (Syria)SyriaSY TTS

Окрім вищевикладеного, оглядом мережі інтернет встановлено, що за наступними посиланнями:

ІНФОРМАЦІЯ_9;

ІНФОРМАЦІЯ_4 ; ІНФОРМАЦІЯ_5 ; ІНФОРМАЦІЯ_6 ; ІНФОРМАЦІЯ_7 ; ІНФОРМАЦІЯ_8 , - наявні публікації, в яких висвітлено журналістське розслідування щодо незаконного вивезення судном «CAFFA» українського зерна з ТОТ АР Крим.

Також, аналізом відомостей сервісу для відстеження суден «Shipping Explorer», встановлено що у зазначені вище періоди часу (під час відвідування ТОТ АР Крим) судно має періоди вимкнення AIS (система автоматичної ідентифікації), що також опосередковано вказує на намір приховування точної геопозиції судна і портів його заходу.

Окрім цього встановлено, що судно «CAFFA» (ІМО 9143611, прапор Гвінея) належить компанії «CAFFA SHIPPING LIMITED» (ІМО: 6281827), яка зареєстрована на Сейшельских островах за адресою: SUITE 3, 1 floor, LA CIOTAT BUILDING, MONT FLEURI, MAHE, (офіс 3, 1 поверх, будівля Сіотат, Монт Флеурі, Махе).

Таким чином, судно «CAFFA» (ІМО 9143611, прапор Гвінея) було засобом/знаряддям вчинення злочину, речі та документи, наявні на судні містять відомості, які можуть бути використані як докази фактів та обставин, що встановлюються в рамках кримінального провадження.

Крім цього встановлено, що станом на 09.03.2026 судно «CAFFA» (ІМО 9143611, прапор Гвінея) знаходиться в одному із портів Королівства Швеції.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Зважаючи на викладене, зазначене судно являється речовим доказом, що підлягає спеціальній конфіскації (незалежно від підозри конкретній особі), та є предметом кримінального правопорушення, а саме засобом та знаряддям вчинення кримінального правопорушення.

Спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених Кримінальним процесуальним кодексом України, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною КПК України, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а так само передбаченого ч. 1 ст. 150, ст. 154, ч.ч. 2, 3 ст. 159-1, ч. 1 ст. 190, ст. 192, ч. 1 ст.ст. 204, 209-1, 210, ч.ч. 1,2 ст.ст. 212, 212-1, ч.1 ст.ст. 222, 229, 239-1, 239-2, ч. 2 ст. 244, ч. 1, ст.ст. 248, 249, ч.ч. 1,2 ст. 300, ч.1 ст.ст. 301, 302, 310, 311, 313, 318, 319, 362, ст. 363, ч. 1 ст. 363-1, 364-1, 365-2 КПК України.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. При цьому, згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Крім того, на даний час судно «CAFFA» (ІМО 9143611, прапор Гвінея) визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Окрім цього, відповідно до Закону України «Про санкції» від 14.08.2014 № 1644-VII, указом Президента України від 25.11.2025 № 860/2025, Додаток 1, позиція 39, на вказане судно «CAFFA» (ІМО 9143611, прапор Гвінея) накладено санкції строком 10 років, до 25.11.2036. Вказаними санкціями встановлені наступні обмеження та заборони: блокування активів - тимчасове позбавлення права користуватися та розпоряджатися активами, що належать фізичній або юридичній особі, а також активами, щодо яких така особа може прямо чи опосередковано (через інших фізичних або юридичних осіб) вчиняти дії, тотожні за змістом здійсненню права розпорядження ними; обмеження торговельних операцій; обмеження, часткове чи повне припинення транзиту ресурсів, польотів та перевезень територією України; зупинення виконання економічних та фінансових зобов`язань; припинення дії або зупинення ліцензій та інших дозволів, одержання (наявність) яких є умовою для здійснення певного виду діяльності, зокрема, припинення дії чи зупинення дії спеціальних дозволів на користування надрами; заборона користування радіочастотним спектром України; заборона або обмеження заходження іноземних невійськових суден та військових кораблів до територіального моря України, її внутрішніх вод, портів та повітряних суден до повітряного простору України або здійснення посадки на території України; запровадження додаткових заходів у сфері екологічного, санітарного, фітосанітарного та ветеринарного контролю.

Прокурор подане клопотання підтримав та просив задовольнити, з наведених у ньому підстав.

Представник компанії «CAFFA SHIPPING LIMITED» у судове засідання не з`явився, причини та їх поважність не повідомив.

Враховуючи те, що майно, на яке прокурор просить накласти арешт, не було тимчасово вилучене, крім того, прокурором зазначаються ризики того, що з майном можуть вчинятися дії з його подальшого відчуження, тому з метою забезпечення арешту майна, розгляд клопотання в силу ч. 2 ст. 172 КПК України можливо здійснити без участі власника майна.

Слідча суддя, вивчивши клопотання, дослідивши матеріали додані до клопотання, дійшла такого висновку.

Слідчою суддею встановлено, що згідно постанови генерального прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 від 09.06.2022 про визначення підслідності, підслідність кримінального провадження за № 0000065 від 30.05.2022, визначено за ГУ СБУ в АР Крим.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Згідно з положеннями п. 1 ч. 2 ст. 132 КПК України, клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, якщо інше не передбачено пунктом 2 цієї частини.

Як вбачається з долученої до матеріалів клопотання виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, слідче управління Головного управління Служби безпеки України в Автономній Республіці Крим знаходиться за адресою: вул. Юрія Поправки, 14 А, м. Київ. Відтак, клопотання подано за правилами підсудності.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч.ч 2, 3 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно за сукупності даних розслідуваного злочину, відповідає вимогам ст. 98 цього Кодексу, а також, допускається з метою забезпечення, зокрема, спеціальної конфіскації.

Спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених Кримінальним процесуальним кодексом України, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною КПК України, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а так само передбаченого ч. 1 ст. 150, ст. 154, ч.ч. 2, 3 ст. 159-1, ч. 1 ст. 190, ст. 192, ч. 1 ст.ст. 204, 209-1, 210, ч.ч. 1,2 ст.ст. 212, 212-1, ч.1 ст.ст. 222, 229, 239-1, 239-2, ч. 2 ст. 244, ч. 1, ст.ст. 248, 249, ч.ч. 1,2 ст. 300, ч.1 ст.ст. 301, 302, 310, 311, 313, 318, 319, 362, ст. 363, ч. 1 ст. 363-1, 364-1, 365-2 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 96-2 КК України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно:

1) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3) були предметом кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави;

4) були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Речовими доказами згідно ч. 1 ст. 98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Отже, майно, яке за обґрунтованої підозри органу досудового розслідування, має одну або декілька ознак, наведених у ст. 98 КПК України, може набути статусу речового доказу за рішенням слідчого, яке відповідно до вимог ч. 3 ст. 110 КПК України приймається у формі постанови і з наведенням мотивів такого рішення.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Постановою т.в.о. начальника 2 відділення слідчого відділу (з дислокацією у м. Київ) ГУ СБУ в Автономній Республіці Крим ОСОБА_9 , від 10 березня 2026 року визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні судно «CAFFA» (ІМО 9143611, прапор Гвінея).

Враховуючи вищезазначене, слідча суддя вважає, що клопотання прокурора про накладення арешту на вищевказане судно подане, у відповідності до ст. 170 КПК України, оскільки останнє містить в собі критерії визначені ч. 2 цієї статті Кодексу, а саме є речовим доказом, що підлягає спеціальній конфіскації (незалежно від підозри конкретній особі), та є предметом кримінального правопорушення, а саме засобом та знаряддям вчинення кримінального правопорушення.

У судовому засіданні слідчою суддею не встановлено, що клопотання суперечить вищезазначеним вимогам КПК України, тобто не містить правових підстав для арешту майна, достатності доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, вказівки на розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження або не є пропорційним, тобто не відповідає тяжкості правопорушення і становитиме особистий і надмірний тягар для володільця майна, тому підлягає задоволенню.

Згідно ч. 4 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Відповідно до положень ч. 10, 11, 12 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Взявши до уваги вищевикладене, кваліфікацію кримінального правопорушення за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано дане клопотання, враховуючи наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб, а також забезпечуючи розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідча суддя приходить до висновку, що вимога прокурора є обґрунтованою, а відтак найменш обтяжливим способом арешту майна за даних обставин є заборона відчуження, розпорядження та користування майном. Водночас, враховуючи положення ч. 11, 12 ст. 170 КПК України, вважає за необхідне накласти заборону користування майном у разі, якщо це призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, перетворення, пересування, передачі майна.

Отже, враховуючи вищевикладене, клопотання прокурора про накладення арешту на судно, яке належить компанії «CAFFA SHIPPING LIMITED» підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 170-173, 175,309, 372, ст. 392, ст. 532 КПК України, слідча суддя

п о с т а н о в и л а :

клопотання прокурора відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки прокуратури Автономної Республіки Крим та міста Севастополя ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000065, відомості про яке 30.05.2022 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111-2, ч. 2 ст. 332-1 КК України - задовольнити.

Накласти арешт на судно «CAFFA» (ІМО 9143611, прапор Гвінея), який належить компанії «CAFFA SHIPPING LIMITED» (ІМО: 6281827), яка зареєстрована на Сейшельских островах за адресою: SUITE 3, 1 floor, LA CIOTAT BUILDING, MONT FLEURI, MAHE, (офіс 3, 1 поверх, будівля Сіотат, Монт Флеурі, Махе), із забороною відчуження, користування та розпорядження.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчих СВ ГУ СБУ в АР Крим, які здійснюють досудове розслідування та прокурорів, які здійснюють процесуальне керівництво.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з моменту її оголошення.

Роз`яснити сторонам кримінального провадження, що підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за їх клопотанням, якщо вони доведуть, що в подальшому в застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідча суддя: ОСОБА_1