Провадження № 1кс/712/1226/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2026 року Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

заявника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси заяву ОСОБА_4 про відвід судді ОСОБА_5 при розгляді кримінального провадження № 0000121 від 05.07.2017 по обвинуваченню ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 365 України,

ВСТАНОВИВ:

В порядку автоматизованого розподілу справ судді ОСОБА_1 надійшла заява ОСОБА_4 про відвід судді ОСОБА_5 при розгляді кримінального провадження № 0000121 від 05.07.2017 по обвинуваченню ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 365 України.

В обґрунтування заяви зазначено, що під час судового розгляду суддя ОСОБА_5 наголошувала на нібито ігноруванні ІНФОРМАЦІЯ_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) судових запитів щодо проходження служби ОСОБА_4 . Однак встановлено наступне:Судом було сформовано запити від 17.07.2025 (вих. № 7212/25-Вих), від 22.08.2025 (вих. N° 8361/25-Вих) та від 11.11.2025 (вих. № 11415/25-Вих). У всіх зазначених документах судом вказано адресу отримувача: АДРЕСА_1 . Проте юридична адреса ЧЗВ ВСП м. Черкаси, вул. Надпільна, 222/2. Згідно з відповіддю ЧЗВ ВСП від 10.12.2025 на адвокатський запит від 08.12.2025, станом на грудень 2025 року запити від 17.07.2025 та 22.08.2025 до установи взагалі не надходили. Запит від 11.11.2025 надійшов лише 20.01.2026 саме через помилкову адресацію суду. Крім того, під час судового засідання від 07.11.2025 (відеозапис, проміжок 31:50 - 32:20) суддя ОСОБА_5 висловила непряму погрозу застосування заходів процесуального впливу - (зі слів судді) «Прийняття мір» до керівництва ЧЗВ ВСП на нібито за нібито невиконання рішень суду. Враховуючи, що ОСОБА_4 є підлеглим вказаних військовослужбовців, такі заяви суду в умовах воєнного стану є прямим способом адміністративного тиску. Створення конфліктної ситуації між обвинуваченим ОСОБА_4 , який є військовослужбовцем та військовим командуванням, та судом через власні технічні помилки суду в адресації листів (а можливо свідомі помилки) свідчать про бажання суду будь-яким чином «стимулювати» сторону обвинуваченого через виникнення у останнього конфліктної ситуації з командуванням через необґрунтоване застосування до останнього заходів процесуального впливу, що прямо вказує на втрату неупередженості. В умовах воєнного стану та специфіки військової служби ОСОБА_4 , такі заяви є прямим тиском на командування обвинуваченого, що ставить його у залежність від упередженого ставлення командирів відносно нього та фактично спонукає їх сприяти стороні обвинувачення задля уникнення конфлікту з судом. Використання неетичної лексики та демонстрація зневажливого ставлення. У тому ж засіданні від 07.11.2025 (проміжок 37:30 - 37:43) головуюча суддя, звертаючись до обвинувачених, використала нелітературне сленгове слово, заявивши: «Напрягаєте потерпілого». Використання подібної термінології: - свідчить про сформоване у суду негативне ставлення до обвинувачених; - демонструє солідаризацію суду з позицією сторони обвинувачення та потерпілого ще до винесення вироку; - порушує статтю 1 Кодексу суддівської етики та Бангалорські принципи поведінки суддів щодо ввічливості та коректності суду.

ОСОБА_4 в судовому засіданні заяву про відвід судді ОСОБА_5 підтримав з підстав зазначених в заяві.

Прокурор в судовому засіданні заперечувала проти задоволення заяви про відвід судді ОСОБА_5 , просила відмовити в задоволенні заяви в зв`язку з відсутністю підстав передбачених ст. 75 КПК України.

Заслухавши доводи заявника, думку прокурора, ознайомившись з заявою про відвід, дослідивши матеріали кримінального провадження, які стосуються заяви про відвід, суддя приходить до наступних висновків.

Вичерпний перелік підстав, за наявності яких суддя безумовно підлягає відводу, визначений статтями 75, 76 КПК України.

Відповідно до статті 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Згідно вимог частин 1, 2 статті 80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.

Відповідно до статті 55 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суддя зобов`язаний своєчасно, справедливо та безсторонньо розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства, додержуватися присяги судді та дотримуватися правил суддівської етики.

За роз`ясненнями, викладеними в пункті 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади», відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, «Кожен має право на справедливий… розгляд його справи…незалежним і безстороннім судом…, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього обвинувачення».

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини безсторонність (неупередженість) суду в сенсі п.1 ст.6 Конвенції має визначатися згідно з (i) суб`єктивним критерієм, враховуючи особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (i) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом установлення того, чи забезпечував сам суд та серед інших аспектів його склад достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (рішення у справах «Фей проти Австрії», «Ветштайн проти Швейцарії»).

Проте між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а також може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (рішення у справі «Кіпріану проти Кіпру»).

У деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства»). У цьому сенсі навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (рішення у справі «Де Куббер проти Бельгії») (Постанова колегії суддів першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 17 вересня 2019 року, справа №277/599/15-к).

Європейський суд з прав людини зазначає у рішеннях у справах «Делкурт проти Бельгії», «Пєрсак проти Бельгії» і «Де Куббер проти Бельгії», що будь-який суддя, стосовно неупередженості якого є обґрунтований сумнів, повинен заявити самовідвід.

Відповідно до пункту 81 рішення ЄСПЛ «Салов проти України», «неупередженість» у сенсі пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді в конкретній справі тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію, тобто чи були в суді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу.

Згідно пунктів 2.1, 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, при виконанні своїх обов`язків суддя вільний від будь-яких схильностей, упередженості чи забобонів. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

За статтею 15 Кодексу суддівської етики, неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи. Суддя не повинен зловживати правом на самовідвід. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у разі неможливості ухвалення ним об`єктивного рішення у справі.

Як вбачається з поданої заяви про відвід, ОСОБА_4 заявив відвід судді ОСОБА_5 при розгляді кримінального провадження № 0000121 від 05.07.2017 по обвинуваченню ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 365 України, який головним чином зводиться до незгоди з організацією ведення судового процесу, а також вчиненими суддею процесуальними діями під час розгляду кримінального провадження.

Можливість неупередженого та об`єктивного розгляду справи є однією із фундаментальних засад здійснення правосуддя.

З практики Європейського суду з прав людини, особиста безсторонність суду, що означає відсутність упередженості або прихильності, презюмується, поки не надано доказів протилежного. При ухваленні рішення про те, чи є законна підстава побоюватися, що конкретний суддя або склад суду проявили недостатню неупередженість, думка відповідної особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи може це побоювання бути об`єктивно обґрунтованим (рішення у справах «Білуха проти України», «Веттштайн проти Швейцарії», «Мікалеф проти Мальти»).

Незалежність і об`єктивність судді в кожному кримінальному провадженні забезпечується, серед іншого, закріпленням чіткого переліку підстав для відводу від участі у цьому провадженні.

Разом з тим, відповідно до частини 5 статті 80 КПК України, відвід повинен бути вмотивованим, тобто має містити посилання на конкретні обставини, що об`єктивно можуть свідчити про упередженість судді та бути підтверджені відповідними доказами.

Таким чином, суд приходить до висновку, що заявником ОСОБА_4 в силу принципу змагальності сторін не доведено обґрунтованості заявленого відводу та не доведено упередженості та необ`єктивності судді ОСОБА_5 , що унеможливлювало б постановлення нею об`єктивного судового рішення при розгляді кримінального провадження № 0000121 від 05.07.2017 по обвинуваченню ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 365 України.

Таким чином, оскільки заявлений відвід судді Соснівського районного суду м. Черкаси ОСОБА_5 не містить викладу обставин, підтверджених відповідними та належними доказами, які б достовірно свідчили про наявність підстав, передбачених ст.75 КПК України, та обґрунтованих доводів про упередженість судді ОСОБА_5 , суд приходить до висновку, що у задоволенні заяви ОСОБА_4 про відвід судді ОСОБА_5 при розгляді кримінального провадження № 0000121 від 05.07.2017 по обвинуваченню ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 365 України необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 35, 75, 80, 81, 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви ОСОБА_4 про відвід судді ОСОБА_5 при розгляді кримінального провадження № 0000121 від 05.07.2017 по обвинуваченню ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 365 України - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Вступна та резолютивна частини ухвали складені у нарадчій кімнаті та проголошені в судовому засіданні 05 березня 2026 року.

Повний текст ухвали проголошено 06 березня 2026 року о 12 годині 00 хвилин.

Головуючий: