Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/438/26 Головуючий у суді І-ї інстанції >
Справа № 404/2012/25 Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.05.2026 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

із секретарем ОСОБА_4 ,

за участі прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький дистанційно в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Фортечного районного суду міста Кропивницького від 19.05.2026, якою щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України, продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, тобто по 17.06.2026 включно, з визначенням застави в обсязі 80 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 грн.

В С Т А Н О В И Л А:

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 просить ухвалу районного суду щодо продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого скасувати, як таку, що не відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства та винесена з порушенням прав обвинуваченого. Ухвалити нову, якою обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою АДРЕСА_1 . Свої вимоги обґрунтовує тим, що ухвала суду є не мотивованою та не обґрунтованою. Так, при продовження дії запобіжного заходу судом першої інстанції не доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів. Також не враховано в повній мірі враховано те, що ОСОБА_7 має міцні соціальні зв`язки, проживає з матір`ю та рідним братом. Матір має позитивний вплив на ОСОБА_7 , дисциплінований, оскільки тривалий час займався тхеквандо і має безліч нагород. Крім того, ризики, зазначені у клопотанні, передбачені ст.177 КПК України прокурором не доведені.

У провадженні Фортечного районного суду міста Кропивницького перебуває кримінальне провадження №0000292 від 01.03.20224 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307, ч.1 ст.209, ч.1 ст.306 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307 КК України, ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307, ч.1 ст.263 КК України та ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307 КК України.

19.05.2026 ухвалою Фортечного районного суду міста Кропивницького щодо обвинуваченого ОСОБА_7 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Рішення суду мотивовано тим, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів проти здоров`я населення. При цьому ОСОБА_7 раніше судимий та обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень під час іспитового строку. Враховано також судом і те, що ОСОБА_7 офіційно не працевлаштований, не має стійких соціальних зв`язків. При цьому докази у кримінальному провадженні не досліджувалися у повному обсязі, свідки не допитувалися. Таким чином, із врахуванням обставин, передбачених ст.178 КПК України, які наведені раніше, оцінюючи суворість можливого покарання, тяжкість висунутого обвинувачення, суд прийшов до висновку щодо існування ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України. Вищезазначені обставини є необхідними елементами (ризиками), що визначають та виправдовують потребу в триманні обвинуваченого ОСОБА_7 .

Заслухавши доповідь судді, в дебатах захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 , яка підтримала подану апеляційну скаргу, думку прокурора про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду без зміни, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до ч.1,ч.2 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого; вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно з ч.4 ст.331 КПК України ухвала суду про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Ухвала суду про продовження строку тримання під вартою повинна відповідати вимогам ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. 177, 178, 183 КПК України.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд першої інстанції повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови.

Перевіркою наданих до апеляційного суду матеріалів встановлено, що зазначені вимоги закону місцевим судом дотримані в повному обсязі.

Так, судом першої інстанції під час розгляду кримінального провадження № 0000292 від 01.03.2024 щодо ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.3 ст.307 КК України, постановлено ухвалу про продовження останньому дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 17.06.2026.

Приймаючи рішення про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що заявлені ризики існують, а тому запобігти вказаним ризикам інакше, ніж шляхом тримання обвинуваченого під вартою, наразі не видається за можливе.

На даний час сторона обвинувачення належним чином обґрунтувала наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які були враховані при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також наявність обставин, які вказують, що заявлені ризики не зменшились.

Зважаючи на обставини кримінального правопорушення в якому обґрунтовано обвинувачується ОСОБА_7 , пов`язаного з незаконним збутом особливо небезпечної психотропної речовини, кількість епізодів злочинної діяльності, тому ризик вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому він обвинувачується є дійсним.

Наведені обставини, у своїй сукупності, дають підстави вважати, що існують реальні ризики того, що ОСОБА_7 може переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, незаконно впливати на свідків або інших обвинувачених, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити кримінальне правопорушення в якому обвинувачується, тобто ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшилися та не відпали.

Таким чином, при вирішенні питання доцільності продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 колегія суддів виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення наявних ризиків.

Колегія суддів також бере до уваги, що відповідно до ст.ст. 177,178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин кримінального правопорушення та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), підозрюваного поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухиляння від органів влади), поведінки під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Відтак, зважаючи на характер і тяжкість передбачуваного злочину, покарання, яке може бути призначене в результаті засудження, характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя обвинуваченого, колегія суддів вважає, що продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 є виправданим, а застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, навіть з урахуванням загальної тривалості його застосування, у цьому кримінальному провадженні не виходить за межі розумного строку, оскільки зумовлене характером обвинувачення, наявністю суспільного інтересу та необхідністю забезпечення дієвості кримінального провадження. Такий строк тримання під вартою відповідає передбаченим КПК України підставам і меті застосування запобіжного заходу та не суперечить підходу ЄСПЛ, згідно з яким у разі тривалого тримання особи під вартою підстави для цього мають бути достатньо вагомими. У цьому випадку такі підстави наявні та залишаються актуальними. Отже, доводи захисника про надмірність і непропорційність подальшого тримання під вартою є безпідставними.

Що ж стосується доводів сторони захисту про необхідність застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, то такі є безпідставними з огляду на наступне.

Так, колегією суддів під час апеляційного перегляду ухвали суду першої інстанції було досліджено матеріали кримінального провадження та не встановлено підстав для зміни обраного обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо ОСОБА_7 , на переконання колегії суддів, унеможливить запобігання існуючим ризикам, оскільки обвинувачений не перебуватиме під наглядом правоохоронних органів та зможе переховуватись від суду, впливати на свідків, а також продовжити кримінально протиправну поведінку.

Наявність у обвинуваченого постійного місця проживання, те, що обвинувачений проживає разом з матірю та братом, не є визначальним, оскільки враховуються в сукупності з іншими обставинами у кримінальному провадженні, а тому не дають підстав для обрання останньому більш м`якого виду запобіжного заходу, в тому числі домашнього арешту.

Крім того, враховуючи вищевикладені обставини у сукупності, колегія суддів вважає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень, яку встановив суд, буде достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та розмір визначеної застави не є завідомо непомірним, в межах вимог ч. 4 ст. 182 КПК України.

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що оскаржувана ухвала суду є законною й обґрунтованою, відтак підстав для задоволення апеляційних вимог захисника не вбачається.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 183, 193, 194, 376 ч.2, 405, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Фортечного районного суду міста Кропивницького від 19.05.2026 щодо ОСОБА_7 без зміни.

Ухвала набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: