Справа № 461/1252/26
Провадження № 1-кс/461/998/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.02.2026 року м. Львів

Слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду у м. Львові клопотання, погоджене з прокурором відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Львівської обласної прокуратури ОСОБА_3 , клопотання старшого слідчого в ОВС 2-го відділення слідчого відділу Управління СБ України у Львівській області ОСОБА_4 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000004 від 06.01.2026 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 109 КК України, -

в с т а н о в и в:

старший слідчий в ОВС 2-го відділення слідчого відділу Управління СБ України у Львівській області ОСОБА_5 , за погодженням з прокурором відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Львівської обласної прокуратури ОСОБА_3 , звернувся до суду із клопотанням, в якому просить накласти арешт на зазначений у клопотанні, вилучений 19.02.2026 під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_1 мобільний телефон марки «Redmi», с/н НОМЕР_1 , з сім-карткою з абонентським номером НОМЕР_2 та сім-карткою з невстановленим номером, який є речовим доказом, так який використовувався ОСОБА_6 у протиправній діяльності.

В обґрунтування внесеного клопотання покликається на те, що вищевказаний мобільний телефон, вилучений під час проведення обшуку, є засобом вчинення кримінального правопорушення та є предметом, що зберіг на собі сліди його вчинення, тобто відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, оскільки, в сукупності з іншими, отриманими в ході досудового розслідування, доказами, може бути використаний як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а саме обставин вчинення кримінального правопорушення, осіб, причетних до його скоєння, часу та способу його вчинення.

19.02.2026 вищевказаний, вилучений в ході проведення обшуку предмет мобільний телефон, визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні.

Незастосування у даному випадку арешту вищевказаних речових доказів, призведе до їх втрати, оскільки згідно ч. 3 та ч. 6 ст. 173 КПК України відмова у задоволенні клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення майна особі у якої воно було вилучено.

Арешт майна є необхідним також задля забезпечення в подальшому дослідження обставин, які підлягають встановленню у кримінальному провадженні, а також забезпечення його конфіскації.

Слідчий у судове засідання не з`явився, оскільки згідно клопотання просить проводити розгляд клопотання про арешт майна без участі слідчого та прокурора, які підтримують клопотання в повному обсязі, а також з метою забезпечення арешту майна, недопустимості розголошення відомостей досудового розслідування, без виклику осіб, у володінні яких знаходилось тимчасово вилучене майно.

Вивчивши матеріали клопотання, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 2 ст. 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно з ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

В п. 3 ч. 2, ч. 5 ст. 170 КПК України зазначено, що арешт майна допускається з метою конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи. У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Санкція ч. 2 ст. 109 КК України передбачає покарання у виді обмеження волі на строк до трьох років або позбавленням волі на той самий строк з конфіскацією майна або без такої.

Встановлено, що громадянин України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , використовуючи сторінку « ОСОБА_7 » в соціально-орієнтованому месенджері «Telegram» всесвітньої мережі «Інтернет», під своїм ніком « ОСОБА_8 за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_2 , 30.09.2025 здійснив розповсюдження матеріалу із закликами до вчинення дій, спрямованих на насильницьку зміну чи повалення конституційного ладу або захоплення державної влади.

В ході проведення огляду чату спільноти « ОСОБА_7 » за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_2 у месенджері «Telegram», що доступний значній кількості осіб, встановлено, що ОСОБА_6 під власним нік-неймом ОСОБА_9 , прив`язаним до номеру його мобільного телефону НОМЕР_2 , 30 вересня 2025 року опублікував шляхом надання команди «поширити» допис (що містить у собі текстовий та відеоматеріал) з телеграм-каналу «Украинцев убивают евГеи и псевдоАрии: шведы, немцы, банкиры, сефарды, хазары, хабад, сионисты, иудеи, масоны…» на якому міститься відеозапис тривалістю 00:02:49, з написом: ««Если сейчас не загасить ВСЮ жидовскую власть в Украине они убьют украинцев!!! Надо брать оружие и разворачивать против командиров-жидов и выше до Зеленского. Если не мы их, то они нас! Сопротивляйтесь геноциду. Это война на уничтожение славян и захват нашей земли! Дайте отпор врагу-окупанту евГеям, шведам, немцам, пиратам из разных стран, но в первую очередь мочите тварей 5 колонны-сионистов во власти и в ВСУ». Безпосередньо на відеозаписі міститься надпис «звернення до бійців ЗСУ», де невстановлена особа чоловічої статі українською мовою веде аналогічний монолог.

19.02.2026, на підставі ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова, за місцем проживання ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_1 , було проведено обшук, під час якого вилучено належний ОСОБА_6 мобільний телефон марки «Redmi», с/н НОМЕР_1 , з сім-карткою з абонентським номером НОМЕР_2 та сім-карткою з невстановленим номером, який той використовував у своїй протиправній діяльності, спрямованій на розповсюдження матеріалу із закликами до вчинення дій, спрямованих на насильницьку зміну чи повалення конституційного ладу або захоплення державної влади.

Досудовим розслідування встановлено, що вищевказаний мобільний телефон, вилучений під час проведення обшуку, є засобом вчинення кримінального правопорушення та є предметом, що зберіг на собі сліди його вчинення, тобто відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, оскільки, в сукупності з іншими, отриманими в ході досудового розслідування, доказами, може бути використаний як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а саме обставин вчинення кримінального правопорушення, осіб, причетних до його скоєння, часу та способу його вчинення.

19.02.2026 вищевказаний, вилучений в ході проведення обшуку предмет мобільний телефон, визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні.

У відповідності до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчим доведено, що необхідність у накладенні на зазначені у клопотанні предмети арешту має на меті забезпечення збереження речових доказів.

Згідно а. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України наявні ризики приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуження вищевказаного майна, відтак потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, та може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий звернувся з клопотанням.

Арешт на вище вказане майно, як тимчасово вилученого майна є розумним та співрозмірним обмеженням права власності щодо виконання завдання кримінального провадження відповідно до ст. 2 КПК України.

Таким чином, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого.

Завдання, для виконання якого слідчий звертається із клопотанням може бути виконане.

Оцінюючи в сукупності надані стороною кримінального провадження докази, беручи до уваги можливість конфіскації майна як виду покарання у разі засудження за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 109 КК України, наслідки арешту майна для власника та третіх осіб, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, застосування такого виду заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна є можливим.

Враховуючи вищевикладене, а також правову підставу для арешту майна, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наявність об`єктивної необхідності та виправданість такого втручання у права і свободи особи, а також з метою збереження речових доказів, вважаю, що клопотання підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 131, 132, 167, 170, 172, 173 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :

Клопотання старшого слідчого в ОВС 2-го відділення слідчого відділу Управління СБ України у Львівській області ОСОБА_4 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000004 від 06.01.2026 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 109 КК України, - задоволити.

Накласти арешт на вилучений 19.02.2026 під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_1 мобільний телефон марки «Redmi», с/н НОМЕР_1 , з сім-карткою з абонентським номером НОМЕР_2 та сім-карткою з невстановленим номером, який є речовим доказом та використовувався ОСОБА_6 у протиправній діяльності.

Виконання ухвали покласти на старшого слідчого в ОВС 2-го відділення слідчого відділу Управління СБ України у Львівській області ОСОБА_10 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особами, які не викликались до суду протягом п`яти днів з дня її отримання.

Слідчий суддя ОСОБА_1