Справа № 308/2838/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2026 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

представника скаржника - ОСОБА_3 ,

розглянувши скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність посадових осіб Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області, уповноважених на реєстрацію та прийняття заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Представник ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із скаргою на бездіяльність посадових осіб Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області, уповноважених на реєстрацію та прийняття заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, посилаючись на те, що 21 січня 2026 року ОСОБА_4 звернулася до Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області із заявою про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

Однак, в порушення ст. 214 КПК України, станом на дату подання скарги, відомості за вказаною заявою до Єдиного реєстру досудових розслідувань не внесені. Вважаючи таку бездіяльність протиправною просить зобов`язати посадових осіб Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області, уповноважених на реєстрацію та прийняття заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення внести відомості за її заявою від 21.01.2026 до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

У судовому засіданні представник ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_3 скаргу підтримала, просила її задовольнити з підстав наведених у ній.

Уповноважена особа Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області, будучи належним чином повідомленою про час, день та місце розгляду скарги, в судове засідання не з`явилася, про причини неявки слідчого суддю не повідомила, у зв`язку з чим суддя розглянув скаргу у відсутності такої особи.

Згідно з ч. 3 ст. 306 КПК України, відсутність cлідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Заслухавши пояснення представника скаржника, дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Згідно з ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути, зокрема, оскаржено бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Як вбачається з матеріалів скарги 21 січня 2026 року ОСОБА_4 звернулася до Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області із заявою про вчинення відносно неї кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України у порядку ст. 214 КПК України, щодо протиправних дій ОСОБА_5 , які полягали у тому, що вона, діючи від імені ОСОБА_4 на підставі довіреності, уклала договір купівлі-продажу 1/2 частки квартиир, яка належала ОСОБА_4 , однак коштів, отриманих за продаж частки квартири ОСОБА_6 скаржниці не передала. У зв`язку з цим, вважає, що в діях ОСОБА_6 наявні ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

Начальником Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_7 розглянуто адвокатський запит представника ОСОБА_4 від 16.02.2026, до якого долучено довідку про результати проведення перевірки по заяві від громадянки ОСОБА_4 , яка зареєстрована в ІКС ІПНП Ужгородського РУП ГУГП в Закарпатській області за № 1017 від 21.01.2026

З даної довідки вбачається, що Ужгородським РУП ГУНП в Закарпатській області було встановлено, що заявниця в 2024 оформила довіреність на свою доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв?язку із погіршенням стану здоров?я, для представництва її інтересів. 25.10.2025 року заявниці стало відомо, про те, що ОСОБА_5 уклала договір купівлі - продажу 1/2 частки належної їй квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , з ОСОБА_8 , яка є її донькою. Відповідно до даного договору, продаж за домовленістю сторін вчинено на суму 1003204,50 грн, проте жодних коштів, отриманих за продаж частки квартири, заявниці передано не було. В діях своєї доньки, вона вбачає ознаки злочину передбаченого за ст. 190 КК України. З даного приводу було опитано доньку заявниці гр. ОСОБА_5 , що дійсно вирішувала питання щодо продажу частки квартири. У подальшому грошові кошти за продаж були передані заявниці. Через деякий час, через непорозуміння у побуті, почались сварки в сім?ї, у зв?язку із чим гр. ОСОБА_4 почала звинувачувати свою доньку в тому, що вона підробила її підпис та оформила довіреність. В даних матеріалах наявна довіреність, згідно якої її донька гр. ОСОБА_5 на її представництво у всіх сферах, рухомого та нерухомого майна, де заявниця поставила свій підпис про згоду, що спростовує факт підробки даної довіреності та зловживання довірою з боку гр. ОСОБА_5 . Таким чином у даній заяві вбачаються ознаки цивільно-правових відносин, у зв`язку з чим скаржниці рекомендовано звернутися з цивільним позовом в порядку цивільного судочинства. При цьому, в даному зверненні відсутні ознаки кримінального чи адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

За змістом ст. 214 КПК України, підставою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та початку досудового розслідування є подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або самостійне виявлення слідчим, прокурором з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Разом із цим слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР.

Таким чином, підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, короткий виклад яких разом із прізвищем, ім`ям, по-батькові (найменуванням) потерпілого або заявника, серед іншого, вноситься до ЄРДР.

Така правова позиція викладена в Постанові Верховного суду від 30.09.2021 у справі № 556/450/18.

Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах та повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо в заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатись такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.

Відповідно до висновку, зробленого у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року в справі № 818/1526/18, у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

З наведених положень вбачається, що слідчий та прокурор хоча і не проводять до моменту внесення відомостей у ЄРДР перевірку обставин, викладених у заяві, однак, аналізують її зміст, і саме ця інформація дає змогу визначити, чи містить заява достатньо відомостей про вчинення кримінального правопорушення.

Отже, закон передбачає необхідність попередньої оцінки (аналізу) слідчим, прокурором, слідчим суддею (у разі оскарження заявником бездіяльності уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до ЄРДР) змісту заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення на предмет викладення у ньому інформації саме про кримінальне правопорушення на основі критеріїв зазначених вище.

Викладене дає підстави вважати, що внесенню до ЄРДР в порядку частини першої статті 214 КПК України підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять достатньо відомостей про вчинене кримінальне правопорушення.

Відповідно бездіяльність, передбачена пунктом 1 частини першої статті 303 КПК України, може бути констатована лише у випадку, якщо відповідна заява чи повідомлення містять відомості саме про кримінальне правопорушення.

Слідчий суддя звертає увагу, що для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань заявник у повідомленні про кримінальне правопорушення має зазначити конкретні, відомі йому обставини об`єктивної сторони такого правопорушення (яке саме кримінальне правопорушення відбулось, де, коли, в чому полягало, які особи, причетні до його скоєння тощо). Такі обставини можуть бути неповними (в силу недостатньої обізнаності заявника, неочевидності вчинення кримінального правопорушення, з огляду на початкову стадію сприйняття та дослідження цих подій чи з інших причин), але в той же час достатніми для попередньої кваліфікації реєстраторами Єдиного реєстру досудових розслідувань такого діяння саме як кримінального правопорушення (кваліфікації за статтею, частиною статті Кримінального кодексу України).

Разом з тим, слідчий суддя вважає, що подана ОСОБА_4 заява про вчинення кримінального правопорушення не містить відомостей про обставини, які об`єктивно свідчать про вчинення зазначеною у заяві особою кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

У поданій заяві відсутні конкретні обставини, які містять хоча б загальні ознаки об`єктивної сторони того кримінального правопорушення, про наявність якого стверджує скаржник.

Натомість у заяві висловлене загальне припущення про ймовірне вчинення протиправних дій, яке скаржник робить, ґрунтуючись виключно на суб`єктивному уявленні щодо правомірності процесуальних дій судді під час здійснення ним правосуддя.

Разом з тим, слідчий суддя враховує, що скаржниця фактично є стороною договору купівлі продажу частки належного їй майна, який вії її імені на підставі довіреності був укладений її донькою ОСОБА_5 .

Таким чином, між нею та ОСОБА_5 виникли відносини цивільно-правового характеру, оскільки стягнення грошових коштів у зв`язку з невиконанням зобов`язань цивільного-правового характеру належить до сфери цивільно-правового регулювання.

Вказані спірні правовідносини підлягають вирішенню, зокрема, в судовому порядку шляхом ініціювання цивільного спору, що фактично і було здійснено скаржницею.

Так, засобами Єдиного державного реєстру судових рішень слідчим суддею було встановлено, що у провадженні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області перебувала позовна заява ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення коштів.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09.12.2025 матеріали даної справи було передано до Святошинського районного суду міста Києва для подальшого розгляду.

За таких обставин слідчий суддя доходить висновку, що правоохоронний орган, здійснивши перевірку викладених у заяві відомостей, обґрунтовано не вніс відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, оскільки заявлені факти не свідчать про наявність події кримінального правопорушення, а стосуються цивільно-правових відносин між сторонами.

На підставі наведеного, слідчий суддя дійшов висновку, що подана скарга є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду № 4-р(II)/2020 від 17.06.2020, яким визнано неконституційними положення ч. 3 ст. 307 КПК України щодо заборони оскарження ухвали слідчого судді за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, ухвала про відмову у задоволенні поданої скарги може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 5 днів з дня її проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду, а особою, без участі якої її постановлено, апеляційна скарга може бути подана протягом п`яти днів з дня отримання копії даної ухвали.

Час та дата оголошення повного тексту ухвали 13 год. 15 хв. 03 березня 2026 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1