КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №11-сс/824/1976/2026 Доповідач у ІІ інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2026 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

Головуючий суддя: ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_5

представника: ОСОБА_6

розглянув у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 в інтересах власника майна ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області від 11 грудня 2025 року щодо накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000175 від 06 грудня 2025 року,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області від 11 грудня 2025 року клопотання прокурора Бучанської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_8 про накладення арешту на майно - задоволено.

Накладено арешт на тимчасово вилучені 05 грудня 2025 року у кримінальному провадженні №0000175 від 06 грудня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого статтею 290 КК України, автомобіль марки «Opel», модель «Insignia Sports Tourer», 2015 року виготовлення, д.н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору, під капотом якого виявлене ідентифікаційне позначення номера блоку циліндрів двигуна, встановленого на автомобіль, знищено кустарно, шляхом видалення механічним способом шару металу із першопочатковими маркувальними позначеннями, власником якого згідно технічного паспорта є ОСОБА_7 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 та ключі запалювання до вказаного автомобіля шляхом накладення заборони на право розпорядження, користування та відчуження вказаного майна.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, представник ОСОБА_6 в інтересах власника майна ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження; ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про арешт майна ОСОБА_7 , а саме: автомобіля марки «Opel», модель «Insignia Sports Tourer», 2015 року випуску, VIN: НОМЕР_3 , чорного кольору; свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та ключів від автомобіля.

Уважає, що слідчим суддею неповно з`ясовано обставини справи, ухвала постановлена з порушенням норм матеріального та вимог процесуального права, а відтак підлягає скасуванню.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що кримінальне провадження №0000175 на даний момент є суто фактовим, оскільки відомості до ЄРДР внесені за фактом виявлення події, а не щодо конкретної особи, ОСОБА_7 не повідомлено про підозру, вона не має процесуального статусу підозрюваної.

Зазначає, що у матеріалах крім постанови про визнання речовим доказом та протоколу огляду місця події відсутні взагалі будь-які докази, які б вказували на наявність складу злочину та наявність підстав для накладення арешту.

Вказує, що слідчий суддя не надав жодної правової оцінки офіційним іноземним документам, які супроводжували автомобіль при перетині кордону, наявність офіційної страховки на транспортний засіб. Зокрема, у розпорядженні ОСОБА_7 є документ - Сертифікат відповідності ЄС (EC Certificate of Conformity), виданий безпосередньо заводом-виробником Adam Opel AG на транспортний засіб з ідентифікаційним номером (VIN): НОМЕР_4, у розділі технічних специфікацій та приміток «Anmerkungen» якого міститься пряма прив`язка кузова до конкретного заводського агрегату: Motorkennzeichnung (маркування моделі двигуна): НОМЕР_5, Motorseriennummer (заводський серійний номер двигуна): НОМЕР_6.

При цьому, всі дозвільні документи (для перетину кордону) заповнені на ім`я нового власника автомобіля - ОСОБА_7 .

Зауважує, що поведінка ОСОБА_7 , яка як добросовісний набувач майна, самостійно та з власної ініціативи звернулася до Територіального сервісного центру МВС для проведення державної реєстрації автомобіля і надала транспортний засіб для проведення експертизи, прямо та однозначно вказує на відсутність у неї будь-якого злочинного умислу на приховування чи зміну ідентифікаційних даних транспортного засобу.

На переконання представника власника майна, накладення арешту з повною забороною користування та фактичним вилученням як авто, так і ключів, свідоцтва про реєстрацію, є невиправдано надмірним тягарем для ОСОБА_7 , що виходить далеко за межі процесуальної необхідності, оскільки орган досудового розслідування мав вичерпну та безперешкодну можливість зафіксувати фізичний та технічний стан номера агрегату шляхом детального огляду, професійної фотофіксації та залучення експертів-криміналістів ще 05 грудня 2025 року.

Уважає, що застосований захід забезпечення кримінального провадження є грубо непропорційним, оскільки завдання слідства могли бути вирішені без вилучення майна, наприклад, шляхом передачі автомобіля власниці на відповідальне зберігання із забороною відчуження, що дозволило б забезпечити і збереження речового доказу, і реалізацію права громадянки на особисту безпеку.

Наполягає на тому, що вилучене майно вже оглянуто та проведені необхідні процесуальні дії, підстав для застосування спеціальної конфіскації немає, кримінальним правопорушенням шкоду не спричинено, тобто немає правових підстав для накладення арешту на вилучене майно.

Звертає увагу суду на те, що судове засідання 11 грудня 2025 року відбулось за участю виключно сторони обвинувачення, ОСОБА_7 не була завчасно повідомлена про дату, час та місце розгляду клопотання, попри те, що її контактні дані та відомості про місце проживання були достеменно відомі органу досудового розслідування та містилися безпосередньо у матеріалах провадження.

Вказує, що судом було проігноровано той факт, що клопотання слідчого про арешт транспортного засобу та інших вилучених предметів було подано з пропуском відповідних строків, передбачених кримінальним процесуальним законом, оскільки відповідно до змісту оскаржуваної ухвали огляд місця події, внаслідок якого було вилучено автомобіль ОСОБА_7 , здійснено 05 грудня 2025 року, проте згідно відкритої інформації на сторінці ресурсу «Судова влада» клопотання про арешт майна було подано суду лише 09 грудня 2025 року.

Як на підставу для поновлення строку на апеляційне оскарження посилається на те, що оскаржувану ухвалу було постановлено без виклику та повідомлення власника майна ОСОБА_7 , про існування ухвали про арешт свого майна ОСОБА_7 дізналася після звернення за правовою допомогою до адвоката 08 січня 2026 року шляхом дослідження останнім ресурсу Єдиний державний реєстр судових рішень, примірник вказаної ухвали після її винесення ОСОБА_7 не отримувала.

Прокурор у судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлений належним чином, з клопотанням про відкладення судового засідання не звертався.

З урахуванням положень частини першої статті 172, частини четвертої статті 405 КПК України, колегія суддів уважає за можливе проводити апеляційний розгляд у відсутності прокурора.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення представника ОСОБА_6 в інтересах власника майна ОСОБА_7 , який підтримав подану апеляційну скаргу та просив задовольнити з наведених у скарзі підстав, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що подана апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно статей 7, 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII від 02 червня 2016 року кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Доступність правосуддя для кожної особи забезпечується відповідно до Конституції України та в порядку, встановленому законами України.

Учасники справи, яка є предметом судового розгляду, та інші особи мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до вимог пункту 3 частини другої статті 395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Згідно абзацу 2 частини третьої статті 395 КПК України якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

За змістом частини першої статті 117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Відповідно до вимог частини другої статті 113 КПК України, будь-яка процесуальна дія під час кримінального провадження має бути виконана без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

Строк апеляційного оскарження може бути поновлений, якщо причини його пропуску є поважними.

До поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження належать об`єктивні обставини, що перешкодили поданню апеляційної скарги у визначені законом строки.

Дослідженням матеріалів судового провадження встановлено, що клопотання про арешт майна розглянуто без повідомлення та у відсутність власника майна ОСОБА_7 та її представника.

Згідно матеріалів справи копія оскаржуваної ухвали слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області від 11 грудня 2025 року власнику майна та/або її представнику не направлялась.

Як зазначив в апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 , який представляє інтереси власника майна ОСОБА_7 , оскаржувану ухвалу було постановлено без виклику та повідомлення власника майна ОСОБА_7 , про існування ухвали про арешт свого майна ОСОБА_7 дізналася після звернення за правовою допомогою до адвоката 08 січня 2026 року шляхом дослідження останнім ресурсу Єдиний державний реєстр судових рішень, примірник вказаної ухвали після її винесення ОСОБА_7 не отримувала.

З урахуванням наведеного, колегія суддів уважає обґрунтованими доводи представника ОСОБА_6 в інтересах власника майна ОСОБА_7 , у зв`язку з чим наявні підстави для поновлення строку апеляційного оскарження ухвали слідчого судді.

Як убачається з наданих суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження, у провадженні СД ВП № 1 Бучанського РУП ГУНП в Київській області перебуває кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000175 від 06 грудня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого статтею 290 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що до ЧЧ ВП №1 Бучанського РУП ГУНП в Київській області надійшло повідомлення від сервісного центру МВС що за адресою: м. Буча, вул. Депутатська, буд. 1/Б, про виявлення автомобіля Опеля Інсігнія на іноземній реєстрації, у якого номер двигуна знищений. Власником автомобіля являється ОСОБА_7 .

05 грудня 2025 року у період часу з 10 години 55 хвилин по 11 годину 35 хвилини за адресою: вул. Депутатська, м. Буча Бучанського району Київської області т.в.о. дізнавача СД ВП № 1 Бучанського РУП ГУНП в Київській області було проведено огляд місця події, в ході якого зафіксовано, що на оглядовому майданчику розташований автомобіль марки «Opel Insignia Sports Tourer» д.н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору, під капотом якого виявлена ідентифікаційне позначення номера блоку циліндрів двигуна, встановленого автомобіля, знищено кустарно, шляхом видалення механічним способом шару металу із першопочатковими маркувальними позначеннями. Крім того, біля автомобіля знаходився користувач автомобіля ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка надала свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , власником згідно якого є ОСОБА_7 .

По закінченню огляду вищевказаний автомобіль та ключі до запалювання вищевказаного транспортного засобу вилучені та направлені на майданчик тимчасового тримання за адресою: Київська область, смт. Макаров, вул. Василя Стуса, 37. Крім того, до відділення поліції № 1 Бучанського РУП ГУНП в Київській області вилучені свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 .

05 грудня 2025 року автомобіль марки «Opel Insignia Sports Tourer», д.н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору, під капотом якого виявлена ідентифікаційне позначення номера блоку циліндрів двигуна, встановленого автомобіля, знищено кустарно, шляхом видалення механічним способом шару металу із першопочатковими маркувальними позначеннями, власником якого згідно технічного паспорта є ОСОБА_7 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 та ключі запалювання до вказаного автомобіля визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000175 від 06 грудня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого статтею 290 КК України.

09 грудня 2025 року до Ірпінського міського суду Київської області надійшло клопотання прокурора Бучанської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_8 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000175 від 06 грудня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення (проступку), передбаченого статтею 290 КК України.

Ухвалою слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області від 11 грудня 2025 року клопотання прокурора Бучанської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_8 про накладення арешту на майно - задоволено.

Накладено арешт на тимчасово вилучені 05 грудня 2025 року у кримінальному провадженні №0000175 від 06 грудня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого статтею 290 КК України, автомобіль марки «Opel», модель «Insignia Sports Tourer», 2015 року виготовлення, д.н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору, під капотом якого виявлене ідентифікаційне позначення номера блоку циліндрів двигуна, встановленого на автомобіль, знищено кустарно, шляхом видалення механічним способом шару металу із першопочатковими маркувальними позначеннями, власником якого згідно технічного паспорта є ОСОБА_7 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 та ключі запалювання до вказаного автомобіля шляхом накладення заборони на право розпорядження, користування та відчуження вказаного майна.

Постановляючи ухвалу про задоволення клопотання про арешт майна, слідчий суддя виходив з того, що виявлений та вилучений 05 грудня 2025 року в ході огляду місця події в порядку статті 208 КПК України автомобіль «Opel Insignia Sports Tourer», д.н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору, під капотом якого виявлено ідентифікаційне позначення номера блоку циліндрів двигуна, встановленого автомобіля, знищено кустарно, шляхом видалення механічним способом шару металу із першопочатковими маркувальними позначеннями, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу ЕР541346 та ключі запалювання до вказаного автомобіля є речовими доказами у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000175 від 06 грудня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого статтею 290 КК України.

З такими висновками слідчого судді суду першої інстанції колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя згідно статей 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

У своїх висновках Європейський Суд з прав людини неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення пункту 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а пункт 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах, «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Згідно пункту 7 частини другої статті 131 КПК України арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

У відповідності до частини третьої статті 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора, може бути виконано завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

З матеріалів судового провадження вбачається, що прокурором під час звернення з вищевказаним клопотанням та слідчим суддею під час його розгляду не в повній мірі дотримані вимоги вищевказаних норм КПК України та Конвенції про захист прав та основоположних свобод.

Відповідно до частини першої статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно частини другої статті 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до вимог частини третьої статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи при наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

За змістом статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Чинним Кримінальним процесуальним кодексом України передбачено, що арешт на майно з метою збереження речових доказів можливий, коли існує сукупність розумних підстав і підозр вважати, що таке майно є доказом злочину.

На переконання колегії суддів, слідчий суддя, у порушення вимог пунктів 1, 2 частини другої статті 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт вказаного у клопотанні майна, належним чином не перевірив мету та правову підставу для такого арешту, обмежившись лише переліком норм кримінального процесуального закону, які регулюють порядок накладення арешту на майно з підстав збереження речових доказів.

Не зважаючи на те, що органом досудового розслідування визнано речовими доказами зазначене майно у кримінальному провадженні №0000175 від 06 грудня 2025 року, прокурором у клопотанні не доведено та слідчим суддею не перевірено походження майна, його відповідність критеріям речових доказів згідно вимог статті 98 КПК України, відношення до кримінального провадження, а також як у клопотанні прокурора, так і в ухвалі слідчого судді не доведено таку мету арешту вказаного майна, як збереження речових доказів.

Як клопотання, так і постанова від 08 грудня 2025 року про визнання вилученого майна речовими доказами, містять лише опис встановлених органом досудового розслідування обставин можливого вчинення кримінального правопорушення, без належного обґрунтування, за яким із критеріїв частини першої статті 98 КПК України, таке майно визнано речовими доказами.

Не містить такого обґрунтування і ухвала слідчого судді.

До того ж, як убачається зі змісту постанови від 08 грудня 2025 року про визнання речовим доказом, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000175 від 06 грудня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого статтею 290 КК України: автомобіль «Opel Insignia Sports Touren» д.н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору, під капотом якого виявлено ідентифікаційне позначення номера блоку циліндрів двигуна, встановленого автомобіля, знищено кустарно, шляхом видалення механічним способом шару металу із першопочатковими маркувальними позначеннями, власником якого згідно технічного паспорта є ОСОБА_7 свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , ключі запалювання та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 . Автомобіль марки «Opel Insignia Sports Tourer» д.н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору та ключі запалювання, постановлено зберігати на майданчику тимчасового тримання за адресою: Київська область, м. Макарів, вул. Василя Стуса 37; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , постановлено зберігати в матеріалах досудового розслідування кримінального провадження № 0000175 від 06 грудня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого статтею 290 КК України.

Надані суду матеріали, з урахуванням відомостей, які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні, не містять даних, які б давали розумні підстави вважати, що вказаний транспортний засіб марки «Opel Insignia Sports Tourer», д.н.з. НОМЕР_1 , ключі запалювання та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 можуть бути знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегти на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, є об`єктом кримінально протиправних дій.

Дані про причетність ОСОБА_7 до кримінального правопорушення, передбаченого статтею 290 КК України, за яким здійснюється досудове розслідування, до Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні №0000175 не внесено.

До того ж, як установлено апеляційним судом, у розпорядженні ОСОБА_7 станом на час проведення огляду у наявності були документи: митна декларація, сертифікат відповідності щодо індивідуального затвердження колісного транспортного засобу. При цьому, всі дозвільні документи (для перетину кордону) заповнені на ім`я нового власника автомобіля - ОСОБА_7 .

Однак вказані обставини залишились поза увагою слідчого судді при розгляді клопотання.

Вказане свідчить про те, що слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі, у порушення вимог пунктів 5, 6 частини другої статті 173 КПК України, не оцінив розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та наслідки арешту майна для власника.

Окрім того, надані суду матеріали, з урахуванням відомостей, які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні, не містять достатніх даних, які б давали розумні підстави вважати, що транспортний засіб марки «Opel Insignia Sports Tourer», д.н.з. НОМЕР_1 , ключі запалювання та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 можуть бути знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегти на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, є об`єктом кримінально протиправних дій.

За таких обставин, звертаючись з клопотанням про накладення арешту на вказане майно, прокурором не доведено необхідність такого арешту, оскільки не підтверджено належними доказами, що накладення арешту на вказане майно, за викладених у клопотанні обставин, виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи власника майна і при вказаних обставинах не порушує справедливий баланс між інтересами власника майна, гарантованими законом, і завданням цього кримінального провадження, що у свою чергу нівелює накладення арешту на таке майно з метою забезпечення збереження речових доказів.

З урахуванням вищевикладеного у сукупності, на думку колегії суддів, слідчим суддею при постановленні оскаржуваної ухвали не перевірено вказані обставини, які свідчать про відсутність правових підстав для накладення арешту на вказане майно з метою збереження речових доказів, на яку посилається орган досудового розслідування.

На думку колегії суддів, орган досудового розслідування у розумінні вимог статті 132 КПК України не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні, а слідчий суддя у відповідності до статті 94 КПК України, належним чином не оцінив ці докази з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення.

Наведене дає колегії суддів підстави вважати, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді обмеження права власності ОСОБА_7 здійснено у порушення вимог закону, а отже втручання у право на мирне володіння майном зазначеної фізичної особи здійснено без законних на те підстав.

Враховуючи вищевикладене у сукупності, колегія суддів доходить висновку про обґрунтованість доводів апеляційної скарги в цій частині.

Разом з тим, аргументи представника про те, що судове засідання 11 грудня 2025 року відбулось за участю виключно сторони обвинувачення, ОСОБА_7 не була завчасно повідомлена про дату, час та місце розгляду клопотання, попри те, що її контактні дані та відомості про місце проживання були достеменно відомі органу досудового розслідування та містилися безпосередньо у матеріалах провадження, не є самостійною підставою для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді та відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Крім того, права власника майна відновлені під час апеляційного розгляду.

При цьому, колегія суддів ураховує і те, що у відповідності до вимог статті 174 КПК України законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна, а також і те, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому у застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Доводи апелянта, що судом було проігноровано той факт, що клопотання слідчого про арешт транспортного засобу та інших вилучених предметів було подано з пропуском відповідних строків, передбачених кримінальним процесуальним законом, оскільки відповідно до змісту оскаржуваної ухвали огляд місця події, внаслідок якого було вилучено автомобіль ОСОБА_7 , здійснено 05 грудня 2025 року, проте згідно відкритої інформації на сторінці ресурсу «Судова влада» клопотання про арешт майна було подано суду лише 09 грудня 2025 року, не заслуговують на увагу з огляду на наступне.

Відповідно до частини п`ятої статті 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Матеріалами справи встановлено, що огляд місця події проведено 05 грудня 2025 року (п`ятниця), а з клопотанням про арешт майна прокурор звернувся 08 грудня 2025 року (понеділок) засобами поштового зв`язку (а.с. 43), тобто з дотриманням установленого законом строку.

Таким чином, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на тимчасово вилучене майно.

Керуючись статтями 170, 171, 173, 376, 407, 418, 422 КПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання представника ОСОБА_6 в інтересах власника майна ОСОБА_7 задовольнити та поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області від 11 грудня 2025 року.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 в інтересах власника майна ОСОБА_7 - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області від 11 грудня 2025 року - скасувати та постановити нову ухвалу.

У задоволенні клопотання прокурора Бучанської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_8 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000175 від 06 грудня 2025 року - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4