Єдиний унікальний номер справи 185/8155/26
Провадження № 1-кп/185/1434/26
У Х В А Л А

26 травня 2026 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглядаючи в період воєнного стану у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.111 КК України, -

за участю:

прокурора ОСОБА_4 (дистанційно),

захисника адвоката ОСОБА_5 (дистанційно),

обвинуваченого ОСОБА_3 (дистанційно),, -

В С Т А Н О В И В :

22 травня 2026 року з Офісу Генерального прокурора надійшов вищевказаний обвинувальний акт.

Ухвалою суду від 22.05.2026 року по вказаному провадженню було призначено підготовче судове засідання, викликані сторони кримінального провадження. В підготовчому судовому засіданні прокурор, обвинувачений та його захисник приймають участь дистанційно.

До початку проведення підготовчого судового засідання прокурором заявлене письмове клопотання про продовження застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки строк дії його завершується 29.05.2026 року, до зазначеної дати немає можливості розглянути провадження по суті. Підстав для звільнення обвинуваченого з під варти немає. Ризики, передбачені ст.177 КПК України, що були враховані при обрані обвинуваченому запобіжного заходу на стадії досудового розслідування, не відпали: останньому пред`явлено обвинувачення у вчиненні особливо тяжкого злочину, під загрозою можливого покарання обвинувачений може переховуватись від суду, є ризик вчинення обвинуваченим нового кримінального правопорушення. Інший більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Обвинувачений не заперечував проти продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Його захисник заперечував проти наявності ризиків для продовження запобіжного заходу обвинуваченому, підтвердив, що обвинувачений не має житла на території України та міцних соціальних зв`язків, тому фактично не заперечує проти продовження застосовного запобіжного заходу стосовно підзахисного з можливістю визначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави у розмірі, який би був помірними для обвинуваченого.

Заслухавши сторони кримінального провадження, вивчивши клопотання прокурора, обвинувальний акт, суд встановив наступне:

Стаття 315 КПК України передбачає, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Згідно ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання зазначеним спробам.

На виконання вказаних вимог Закону судом встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, покарання у разі доведеності вини останнього передбачено у виді позбавлення волі до 15 років з конфіскацією майна або без такої. Виходячи з даних обвинувального акту, обвинувачений зареєстрований на тимчасово окупованій території в м.Донецьку, будь-яких даних про наявність судимостей чи їх відсутність, сімейний стан, його освіта місце роботи обвинуваченого обвинувальний акт не містить. Разом з тим є слушні доводи захисника, що обвинувачений не має постійного місця проживання на території України та міцних соціальних зв`язків. Тому зазначений прокурором ризик про можливість переховування обвинуваченого від суду продовжує існувати, оскільки під загрозою можливого покарання обвинувачений може ухилитись від правосуддя.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування».

Заявлений прокурором ризик вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення не підтверджений, оскільки, виходячи з даних обвинувального акту та клопотання прокурора, підтвердження наявності непогашених судимостей, наявності відкритих кримінальних проваджень стосовно обвинуваченого, або вироків суду, що набрали законної сили, стосовно останнього, за вчинення інших кримінальних правопорушень - немає.

Матеріали провадження не містять інших переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого під вартою, та стороною захисту в судовому засіданні не доведені.

Всі обставини, досліджені в ході підготовчого судового засідання, у сукупності не дають достатні підстави про зміну запобіжного заходу обвинуваченому з тримання під вартою на інший, більш м`який.

Враховуючи вищенаведене, вислухавши думку сторін, суд дійшов висновку, що прокурором доведено, що обвинувачений представляє ризики втечі, а зазначені фактичні обставини та дані характеристики його особи суд вважає такими, що не стримуватимуть обвинуваченого ОСОБА_3 від порушення покладених на нього процесуальних обов`язків, спроби перешкоджати кримінальному провадженню, тому є підстави для продовження відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до вимог ст.183 ч.4 КК України тільки під час дії воєнного стану суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-1142, Кримінального кодексу України.

Суд вбачає правомірною мету, з якою законодавець доповнив частиною шостою статтю 176 КПК, маючи намір посилити захист суверенітету територіальної цілісності, недоторканності, обороноздатності, державної, економічної й інформаційної безпеки України за рахунок установлення вказаною нормою Кодексу тимчасово (на період дії воєнного стану) особливого порядку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до осіб, які підозрюються або обвинувачують у вчиненні злочинів, які за тяжкістю й характером є наднебезпечними в умовах воєнного стану.

Суд не визначає розмір застави, як альтернативний запобіжний захід, оскільки ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.111 ч.1 КК України державній зраді.

Враховуючи викладене, існування ризиків доведених прокурором, а також оцінюючи сукупність обставин, застосування більш м`якого запобіжного заходу є неможливим, а запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 має бути продовжений.

У відповідності вимог ч.4 ст.315 КПК України після роз`яснення обвинуваченому ОСОБА_3 , що йому пред`явлено обвинувачення у вчиненні злочину, за який передбачене покарання більше 10 років, право заявити клопотання про розгляд кримінального провадження стосовно нього колегіально судом у складі трьох суддів, обвинувачений забажав розгляду кримінального провадження колегіально судом.

У зв`язку з викладеним, кримінальне провадження підлягає поверненню до канцелярії суду для визначення колегії суддів для подальшого розгляду по суті.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 315 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора про продовження обраного обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 у виді тримання під вартою продовжити терміном на 60 днів, тобто до 24 липня 2026 року, включно.

Строк дії ухвали до 24.07.2026 року, включно.

Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченому, захиснику, начальнику Державної установи «Київський слідчий ізолятор» для відома.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.111 КК України, повернути до канцелярії суду для визначення колегії суду.

Ухвала в частині продовження запобіжного заходу може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1