справа № 208/1461/26
провадження № 1-кс/208/791/26
УХВАЛА

19 лютого 2026 р. м. Кам`янське

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Кам`янського ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання старшого слідчого СВ Покровського РУП ГУ НП в Донецькій області майора поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Покровської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0002028 від 02.12.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст.307 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий СВ Покровського РУП ГУ НП в Донецькій області майор поліції ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Заводського районного суду м. Кам`янського із клопотанням, в якому просив накласти арешт на мобільний телефон марки «Xiaomi» моделі «Redmi NOTE 7» в корпусі чорного кольору імей НОМЕР_1 , сімкарта мобільного оператора «Vodafone UA» абонентський номер НОМЕР_2 .

До судового засідання прокурор та слідчий, які повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду клопотання не з`явилися, але подали заяви про підтримання заявленого клопотання та проведення судового розгляду за їх відсутності.

Власник майна ОСОБА_5 до суду не з`явилась, причин неявки не повідомила.

На підставі ч.4 ст.107 КПК України, фіксування кримінального провадження за допомогою технічних засобів не здійснювалось.

Слідчий суддя, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження, приходить до наступного.

Зі змісту клопотання та доданих документів вбачається, що у січні 2026 року, більш точної дати та часу слідством не встановлено, ОСОБА_5 , не бажаючи займатися суспільно-корисною працею, переслідуючи корисливі мотиви та мету незаконного збагачення за рахунок протиправної діяльності у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, усвідомлюючи наслідки своїх злочинних дій, розуміючи, що вказана діяльність є протиправною, має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовлена тяжкими наслідками не лише для здоров`я конкретної особи, а й для здоров`я населення в цілому, переслідуючи мету протиправного та швидкого особистого збагачення шляхом незаконного збуту наркотичних засобів, перебуваючи за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , вирішив здійснити незаконний збут наркотичного засобу, обіг якого обмежено канабіс, шляхом його незаконного продажу за грошові кошти.

29.01.2026 в період часу з 10:37 год. до 11:08 год. ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконний збут наркотичних засобів, розуміючи, що канабіс є наркотичним засобом, обіг якого обмежено, діючи умисно та з корисливою метою, в порушення вимог законодавства, що регулює обіг наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів на території України, а саме:

- Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 року № 60/95-ВР із подальшими змінами та доповненнями;

- Постанови Кабінету Міністрів України від 6 травня 2000 р. № 770 «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» із подальшими змінами та доповненнями;

- Наказу МОЗ України № 188 від 01.08.2000 року «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу»;

перебуваючи на відкритій ділянці місцевості вулиці Шевченко с. Спасько-Михайлівка Краматорського району Донецької області, збув оперативному покупцю ОСОБА_6 , до якого застосовано заходи безпеки на підставі Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві», подрібнену речовину рослинного походження масою 12,05 г., яка є канабісом, який відноситься до наркотичних засобів та рослин, обіг яких обмежено, що в перерахунку на суху речовину, складає 10,63 г., отримавши за це від оперативного покупця ОСОБА_6 грошові кошти у розмірі 1000 грн.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у незаконному збуті наркотичних засобів, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України.

Крім того, 02.09.2025 року ОСОБА_5 поставлено на облік лікаря-нарколога КНП «Медичний центр з профілактики та лікування залежності м. Краматорськ» Донецької області з підстав синдрому залежності від вживання наркотичних речовин, замісна підтримуюча терапія препаратом «Метадон».

У цей же день, ОСОБА_5 звернувся до вказаного лікувального закладу з письмовою заявою про надання дозволу на отримання наркотичного засобу метадону, яка була задоволена і останнього письмово належним чином попереджено про кримінальну відповідальність згідно із статтями 305-320 КК України за порушення правил зберігання, використання та у разі необхідності знищення наркотичних засобів.

Таким чином з 02.09.2025 по 16.02.2026 ОСОБА_5 законно отримував за програмою замісної підтримуючої терапії в КНП «Медичний центр з профілактики та лікування залежності м. Краматорськ» пігулки наркотичного засобу «Метафін ІС», дозуванням 25 мг. кожна та «Метадон-ЗН», дозуванням 10 мг. кожна, які містили у собі наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон, у кількості 4 пігулки на добу, загально масою 85 мг.

У лютому 2026 року, більш точної дати та часу слідством не встановлено, ОСОБА_5 , діючи повторно, переслідуючи корисливі мотиви за рахунок протиправної діяльності у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, усвідомлюючи наслідки своїх злочинних дій, розуміючи, що вказана діяльність є протиправною, має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовлена тяжкими наслідками не лише для здоров`я конкретної особи, а й для здоров`я населення в цілому, з метою швидкого особистого збагачення, знов вирішив здійснити незаконний збут наркотичного засобу, обіг якого обмежено метадон, шляхом незаконного продажу пігулок оперативному покупцю ОСОБА_6 , які він отримав на законних підставах в період терапії у КНП «Медичний центр з профілактики та лікування залежності м. Краматорськ» Донецької області.

16.02.2026, в період з 12:28 год. до 13:20 год. ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконний збут наркотичних засобів, розуміючи, що метадон є наркотичним засобом, обіг якого обмежено, діючи умисно, повторно, з корисливою метою та в порушення вимог законодавства, що регулює обіг наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів на території України, а саме:

- Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 року № 60/95-ВР із подальшими змінами та доповненнями;

- Постанови Кабінету Міністрів України від 6 травня 2000 р. № 770 «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» із подальшими змінами та доповненнями;

- Наказу МОЗ України № 188 від 01.08.2000 року «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу», перебуваючи у приміщенні будинку за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , повторно збув оперативному покупцю ОСОБА_6 , до якого застосовано заходи безпеки на підставі Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві», чотири пігулки, «Метафін ІС», які у своєму складі містять наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон, отримавши за це від оперативного покупця ОСОБА_6 грошові кошти у розмірі 800 грн.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у незаконному збуті наркотичних засобів, вчиненому повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

17 лютого 2026 року ОСОБА_5 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України.

16.02.2026 о 14 год. 05 хв. ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України та в період часу з 14 год. 11 хв. до 15 год. 36 хв. згідно ухвали слідчого судді Заводського районного суду міста Кам`янське від 06.02.2026 проведено обшук за місцем мешкання останнього, за адресою: АДРЕСА_1 в ході чого у ОСОБА_5 було вилучено особисте майно, а саме мобільний телефон марки «Xiaomi» моделі «Redmi NOTE 7» в корпусі чорного кольору імей НОМЕР_1 , сімкарта мобільного оператора «Vodafone UA» абонентський номер НОМЕР_2 .

16.02.2026 постановою слідчого зазначений мобільний телефон визнано речовим доказом та він залучений в якості речового доказу до кримінального провадження.

Крім того, мобільний телефон марки «Xiaomi» моделі «Redmi NOTE 7» в корпусі чорного кольору імей НОМЕР_1 , сімкарта мобільного оператора «Vodafone UA» абонентський номер НОМЕР_2 , належний підозрюваному ОСОБА_5 , може містити інформацію у вигляді контактів, телефонних з`єднань, смс-повідомлень, фото-та відеозйомки, пов`язаних зі збутом ОСОБА_5 наркотичних засобів, тобто містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Вивчивши та дослідивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.2 ст.93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно до п.1 ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч.2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони, зокрема підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом.

В силу ч.1 ст.167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України, слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу, а саме: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову (ч. 3 ст.170 КПК України).

При цьому, ч.3 та ч.5 ст.132 КПК України передбачено, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі при вирішенні питання надання накладення арешту на майно (п.7 ч.2 ст.131 КПК України), сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Згідно положень ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Характер та обсяг доказів, що збираються стороною обвинувачення, мають відповідати фактичним обставинам справи та правовій кваліфікації кримінального провадження.

У відповідності до ч.5 ст.9 КПК України, слідчий суддя враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.

У ст.1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

Враховуючи вимоги ст.170 КПК України, обставини встановлені під час розгляду клопотання у їх сукупності, позиції слідчого, який довів обґрунтованість заявленого клопотання, враховуючи те, що підставою клопотання є те, що вилучене майно відповідає критеріям, визначеним ст.98 КПК України, є речовим доказом, та має доказове значення для встановлення фактичних обставин події кримінального правопорушення, а тому з метою його збереження, унеможливлення пошкодження та знищення, що може призвести до нівелювання доказової бази, арешт майна є в достатній мірі необхідним та таким, що забезпечить потреби кримінального провадження.

Керуючись ст.36, 131-132, 170-171, 173 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ Покровського РУП ГУ НП в Донецькій області майора поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Покровської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна - задовольнити.

Накласти арешт шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування на мобільний телефон марки «Xiaomi» моделі «Redmi NOTE 7» в корпусі чорного кольору імей НОМЕР_1 , сімкарта мобільного оператора «Vodafone UA» абонентський номер НОМЕР_2 , що належать підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вилучені у нього 16.02.2026 під час проведення обшуку.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому в застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1