Номер провадження: 11-сс/813/697/26
Справа № 496/8389/25 1-кс/496/293/26
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.03.2026 року м. Одеса

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Одеського апеляційного суду ОСОБА_2 , проаналізувавши апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_4 , на ухвалу слідчого судді Біляївського районного суду Одеської обл. від 24.02.2026, якою було частково задоволено скаргу представника ОСОБА_3 , скасовано постанову заступника начальника ВП начальника СВ ВП № 2 ОРУП № 2 ГУНП в Одеській обл. від 10.02.2026 щодо відмови у скасуванні розшуку транспортного засобу Kia Optima, д/н НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_4 на праві приватної власності, а в іншій частині скарги було відмовлено

установив:

Зазначеною ухвалою слідчого судді від 24.02.2026 було частково задоволено скаргу представника ОСОБА_3 , скасовано постанову заступника начальника ВП начальника СВ ВП № 2 ОРУП № 2 ГУНП в Одеській обл. від 10.02.2026 щодо відмови у скасуванні розшуку транспортного засобу Kia Optima, д/н НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_4 на праві приватної власності. В іншій частині скарги було відмовлено.

Не погодившись із зазначеною ухвалою, представник власника майна ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу в якій просив її частково скасувати.

Дослідивши апеляційну скаргу, доходжу висновку про необхідність відмови у відкритті апеляційного провадження за нею з наступних підстав.

Частина 1 ст. 24 КПК України встановлює, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 392 КПК України, в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених КПК України.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Мельник проти України» (Melnyk v. Ukraine) від 28.03.2006, заява №23436/03, право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.

ЄСПЛ у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що держава має право встановлювати певні обмеження права осіб на доступ до суду, такі обмеження мають переслідувати легітимну мету, не порушувати саму сутність цього права, а між цією метою і запровадженими заходами має існувати пропорційне співвідношення (п. 57 Рішення у справі «Ашингдейн проти Сполученого Королівства» від 28.05.1985, п. 96 Рішення у справі «Кромбах проти Франції» від 13.02.2001).

Частинами 1 та 2 ст. 309 КПК України визначений вичерпний перелік ухвал слідчого судді, які підлягають апеляційному оскарженню під час досудового розслідування.

Так, відповідно до ч.2 ст. 309 КПК України під час досудового розслідування також можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження або на рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження на підставі п.п. 9-1 ч. 1 ст. 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру чи відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру, повернення скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора або відмову у відкритті провадження по ній.

Натомість, ч. 3 ст. 309 КПК України визначено, що скарги на інші ухвали слідчого судді оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Вищезазначені норми кримінального процесуального закону не передбачають можливості оскарження в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про відмову у задоволенні скарги щодо зобов`язання слідчого скасувати розшук транспортного засобу шляхом оформлення постанови.

Статтею 422 КПК України передбачений порядок перевірки ухвал слідчого судді, однак в зазначеній нормі закону не передбачені дії апеляційного суду, щодо апеляційних скарг на ухвали слідчого судді, що не підлягають оскарженню.

При цьому, на думку судді-доповідача, в подібних випадках слід керуватися положеннями ч. 6 ст. 9 КПК України, відповідно до якої у випадках, коли положення цього кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 цього кодексу.

Твердження представника ОСОБА_3 на те, що кримінальним процесуальним законом передбачена можливість оскарження слідчого судді про арешт майна та відмову у ньому, оскільки наслідки перебування транспортного засобу у розшуку тягнуть за собою аналогічні наслідки вочевидь не є безумовною підставою для відкриття провадження з огляду на відсутність у переліку ст. 309 КПК України ухвали, яка була постановлена слідчим суддею.

Суддя-доповідач вважає безпідставним посилання апелянта на постанову Великої Палати ВС по справі №237/1459/17, оскільки у зазначеній справі йшлося про ухвалу слідчого судді, якою було призначено позапланову комплексну перевірку на предмет дотримання підприємством вимог законодавчих і нормативно-правових актів з охорони праці, промислової безпеки та трудового законодавства, тобто про ухвалу слідчого судді, постановлення якої не передбачено КПК України.

В той же час у даному випадку слідчий суддя, розглядаючи скаргу представника ОСОБА_3 діяв в межах повноважень, визначених КПК України.

Посилання представника ОСОБА_3 на правову позицію викладену у постанові ВП ВС від 18.03.2020 по справі №266/1617/19 також не є релевантною, оскільки за обставин, зазначених у справі на транспортний засіб був накладений арешт, що зумовлює інший порядок розгляду відповідних скарг.

Аргументи представника ОСОБА_3 із посиланням на постанову ОП ККС ВС від 31.05.2021 по справі №646/3986/19 суддя-доповідач відхиляє, оскільки предметом оцінки була ухвала слідчого судді про повернення клопотання про накладення арешту на майно.

Враховуючи те, що в своїй апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 оскаржує ухвалу слідчого судді, на яку, згідно із законом, не може бути подана апеляційна скарга, вважаю, що до неї необхідно застосувати загальне правило, передбачене ч. 4 ст. 399 КПК України, а саме відмовити у відкритті апеляційного провадження та повернути особі, яка її подала разом із доданими матеріалами.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 24, 309, 392, 399, 419, 422, 532 КПК України, суддя-доповідач

ухвалив:

Відмовити у відкритті провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 ,. в інтересах ОСОБА_4 , на ухвалу слідчого судді Біляївського районного суду Одеської обл. від 24.02.2026, якою було частково задоволено скаргу представника ОСОБА_3 , скасовано постанову заступника начальника ВП начальника СВ ВП № 2 ОРУП № 2 ГУНП в Одеській обл. від 10.02.2026 щодо відмови у скасуванні розшуку транспортного засобу Kia Optima, д/н НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_4 на праві приватної власності, а в іншій частині скарги було відмовлено.

Копію ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження надіслати представнику ОСОБА_3 разом із апеляційною скаргою та доданими до неї матеріалами.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили до Верховного суду.

Суддя Одеського апеляційного суду ОСОБА_2