Провадження № 1-кс/761/9823/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2026 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання захисника ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 220 250 000 000 005 75 від 13.05.2025,

у с т а н о в и в :

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання захисника ОСОБА_4 , який здійснює захист підозрюваного ОСОБА_5 , про зміну останньому запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт у певний період доби.

Клопотання обґрунтовано тим, що під час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 повідомлено про підозру за ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 111-2 КК України. У подальшому, 15.04.2026 стороною обвинувачення підозру ОСОБА_5 змінено на ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 111-1 КК, що відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України належить до нетяжких злочинів.

З огляду на викладене захисник вважав, що зміна правової кваліфікації інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення істотно впливає на оцінку ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та свідчить про відсутність підстав для подальшого застосування до останнього найбільш суворого запобіжного заходу.

Також захисник зазначив про можливість забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу із покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

На підставі викладеного захисник просив змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби.

У судовому засіданні підозрюваний та захисник просили клопотання задовольнити, змінити існуючий запобіжний захід на домашній арешт, наполягали на відсутності ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного.

Прокурор не заперечував проти зміни підозрюваному запобіжного заходу, при цьому підтвердив, що на теперішній час ОСОБА_5 підозрюється за ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 111-1 КК, обвинувальний акт щодо нього до суду не направлений.

Слідчий суддя, заслухавши сторони кримінального провадження, дослідивши надані документи, дійшов висновку про таке.

Відповідно до ст. 201 КПК України підозрюваний, його захисник мають право подати до суду клопотання про зміну запобіжного заходу.

Підставами для ініціювання зміни запобіжного заходу, зокрема, є наявність обставин, які виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу.

Виходячи із викладених норм, на ініціатора клопотання покладається обов`язок доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог та підстав для їх задоволення.

Як вбачається з ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 06.04.2026 підозрюваному ОСОБА_5 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Під час ухвалення вказаного рішення слідчим суддею встановлено, що наявні ризики непроцесуальної поведінки підозрюваного, а саме, можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Частиною 1 статті 194 КПК на слідчого суддю під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу покладений обов`язок встановити існування наступних складових: чи доведені обставини, які свідчать про обґрунтованість підозри; чи наявні ризики, передбачені статтею 177 КПК, та на які вказує слідчий; чи не є достатнім застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Тлумачення наведених процесуальних норм у їх логічному зв`язку з положеннями Глави 4 КПК приводить слідчого суддю до висновку, що під час вирішення питання щодо застосування запобіжних заходів оцінка наданих доказів має спрямовуватися не на досягнення остаточного переконання у винуватості особи у вчиненні інкримінованого правопорушення, а має на меті встановити, чи є підозра обґрунтованою.

Виходячи з практики Європейського Суду з прав людини, «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

З огляду на зазначене, слідчий суддя вважає, що дослідженими матеріалами достатньою мірою підтверджується наявність в діях підозрюваного ОСОБА_5 ознак інкримінованого злочину.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, слідчий суддя відмічає, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.

Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування, слідчий суддя вважає такі дії цілком ймовірними з огляду на покарання, яке загрожує підозрюваному у випадку визнання його винуватим у скоєнні інкримінованого злочину.

Крім того, відповідно до рішення ЄСПЛ «Бекчієв проти Молдови» ризик переховування оцінюється також з урахуванням характеру людини, її моральних принципів, місця проживання, місця роботи, статків, сімейних стосунків, відносин з державою.

Враховуючи наведене, слідчий суддя вважає, що про реальне існування наведеного вище ризику свідчить те, що інкриміноване підозрюваному кримінальне правопорушення має тяжкий суспільно небезпечний характер. Отже, існує ймовірність свідомої непроцесуальної поведінки підозрюваного.

Зазначені чинники у сукупності з покаранням, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого злочину, приводять до переконання, що ризик переховування ОСОБА_5 від органу досудового розслідування та суду є реальним.

Оскільки обставини вчинення кримінального правопорушення на теперішній час у повному обсязі не встановлені, слідчий суддя не виключає, що підозрюваний може вдатись до дій, спрямованих на здійснення незаконного впливу на свідків та інших, причетних до вчинення інкримінованого правопорушення осіб.

За результатами встановлених у судовому засіданні обставин та з урахуванням доводів, викладених стороною обвинувачення та стороною захисту, слідчий суддя вважає, що прокурором доведена наявність обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК.

Водночас слідчий суддя звертає увагу, що ЄСПЛ у своєму рішенні у справі «Хайредінов проти України» зазначив, що тримання особи під вартою буде свавільним, якщо національні суди не розглянули можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Вказана вище позиція ЄСПЛ кореспондується з покладеним ч. 3 ст. 176 КПК на слідчого суддю обов`язком відмовити у застосуванні ініційованого стороною обвинувачення запобіжного заходу, якщо прокурор не доведе, що наведені у клопотанні обставини є достатніми для переконання, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти наведеним ризикам.

Відповідно до ст. 178 КПК при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК, слідчий суддя зобов`язаний оцінити у сукупності всі обставини, у тому числі вік, міцність соціальних зв`язків у місці його постійного проживання, наявність у нього родини й утриманців; репутацію підозрюваного, його майновий стан тощо.

Слідчий суддя, враховуючи відсутність у підозрюваного судимостей, наявність постійного місця мешкання, утриманців та певних соціальних зв`язків, приходить до переконання, що належну процесуальну поведінку підозрюваного зможе забезпечити запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Водночас, як вбачається з клопотання захисника, підозрюваному повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри, що у свою чергу впливає на оцінку ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та свідчить про зменшення ступеня суспільної небезпеки інкримінованого діяння.

На підставі викладеного, керуючись ст. 176-179, 182, 183, 193, 194, 200, 201, 309 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в :

Клопотання захисника ОСОБА_4 задовольнити.

Змінити застосований до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, звільнивши його з-під варти, та покласти на нього такі обов`язки:

- не залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , у період з 22.00 год. по 05.00 год. наступної доби (за виключенням випадків необхідності отримання невідкладної медичної допомоги та/або прибуття до укриття/бомбосховища, обумовленого сиреною та/або повідомленням «Повітряна тривога»);

- не відлучатися за межі міста Києва без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді, суду (в залежності від стадії кримінального провадження);

- повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю, суд про зміну місця проживання та/або роботи;

- здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Контроль за виконанням ухвали покласти на орган Національної поліції за місцем проживання ОСОБА_5 .

Строк дії цієї ухвали встановити по 04 червня 2026 року включно.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1