Справа №127/9546/26
Провадження №1-кс/127/3812/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2026 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницького області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

заявника ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниця) Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у місті Хмельницькому, яка полягає у невнесені відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

ВСТАНОВИВ:

23.03.2026 до Вінницького міського суду надійшла скарга ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниця) Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у місті Хмельницькому, яка полягає у невнесені відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Скарга мотивована тим, що 07.03.2026 ОСОБА_3 подано заяву до Територіального управління Державного бюро розслідувань про вчинення кримінального правопорушення за ст. 129 КК України.

Заявник зазначає, що згідно з поштовим відстеженням ШКІ № R51, ТУ ДБР отримало заяву 09.03.2026. Однак всупереч ст. 214 КПК України, уповноваженими особами Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниця) Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у місті Хмельницькому проігноровано фактичні обставини зазначені у вказаній заяві, та відомості про вчинення кримінального правопорушення не були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Таким чином, на думку заявника скарги, така бездіяльність є грубим порушенням його прав як заявника та вимог закону щодо невідкладної реєстрації заяв про вчинення злочину.

Враховуючи вище викладене заявник, просив суд, визнати протиправною бездіяльність слідчого ТУ ДБР у м. Хмельницькому щодо невнесення відомостей за його заявою від 07.03.2026 до ЄРДР та зобов`язати відповідальну особу Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниця) Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у місті Хмельницькому внести відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР за його заявою та надати йому витяг з ЄРДР.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 24 березня 2026 року скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниця) Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у місті Хмельницькому, яка полягає у невнесені відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, призначено до судового розгляду.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_3 , скаргу підтримав та просив задовольнити з підстав, що у ній наведено.

Четвертий слідчий відділ (з дислокацією у м. Вінниця) Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у місті Хмельницькому належного представника в судове засідання не забезпечило, однак, старший слідчий Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниця) ТУ ДБР розташованого у місті Хмельницькому ОСОБА_4 , подала на адресу суду заяву в якому просила суд проводити розгляд скарги у її відсутність, крім того долучила лист щодо розгляду заяви ОСОБА_3 від 07.03.2026 року про вчинення кримінального правопорушення, згідно якого відомості до ЄРДР за цією заявою не внесено.

Відповідно до частини третьої статті 306 КПК України розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

З огляду на наведене суд дійшов висновку, що в даному випадку, відсутність представника Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниця) Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у місті Хмельницькому не є перешкодою для розгляду скарги.

Дослідивши матеріали скарги, заслухавши пояснення заявника, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до статті 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора - є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Судом встановлено, що 07.03.2026 ОСОБА_3 подано заяву до Територіального управління Державного бюро розслідувань про вчинення кримінального правопорушення за ст. 129 КК України.

З копії заяви ОСОБА_3 від 07.03.2026, судом встановлено, що заявник аргументує вказану заяву наступним: «В ході розслідування справи № 134/1584/24, я зустрів та впізнав чоловіка, який 05.07.2024, десь о першій годині ночі, висловлював мені погрози вбивством. Своїми погрозами він створив таку обстановку, що я реально боявся і зараз боюся за своє життя. Адже всього кілька годин тому, він як начальник зі своїми підлеглими із застосуванням вогнепальної зброї безчинствував на місцевості біля с. Павлівка, Крижопільського району, де ми стояли біля своїх машин, а після, порушуючи всі норми та правила поведінки військовослужбовців, його підлеглі під прицілом автомата пов`язали і фізично побили мене зв`язаного так, що я самостійно не міг підвестися. Але на цьому не припинилися зловживання владою військовослужбовців, залякавши застосуванням вогнепальної зброї, тим що побили мене на очах у десятка людей, відчувши свою перевагу над беззахисним і безпорадним, знаючи свою безкарність з боку керівництва, цей чоловік в присутності поліцейських погрожував мені вбивством, що я сприйняв як реальну загрозу життю, і нині мене не покидає тривога, постійне занепокоєння, коли я буваю в Крижополі, ще боюсь, що цей військовослужбовець дійсно може мене вбити.

Цією людиною виявився заступник начальника прикордонного загону № 24 прикордонної застави с. Болган, майор ОСОБА_5 .

В ніч на 06.07 2024 року, десь у першій годині ночі, на очах представників поліції та військовослужбовців прикордонного загону Болган, заступник начальника застави майор ОСОБА_5 висловлював мені погрози вбивствам, понівечити мене фізично, розстріляти та заколоти, щоб ніхто про мене не знав і ніколи не знайшов. Злякавшись за своє життя, я благав слідчого поліції (який мене в той час допитував), щоб той захистив мене, але ОСОБА_6 був у такому стані, що слідчий сам його боявся.

Про цей факт злочину я заявляв слідчому Крижопільського ВП № 1 майору ОСОБА_7 06.07.2024., який задокументував, заніс мої показання до протоколу допиту, в якому я розписався, та сказав мені, що будуть прийняті відповідні заходи. На жаль до теперішнього часу відповідних заходів не здійснювалось.

На моє сприйняття ОСОБА_6 погрожував мені вбивством навмисно, та хотів причинити фізичне насильство до мене особисто, щоб я вчинив дії, що суперечать моїй волі, та дав такі показання до яких змушували мене слідчі, але якщо я не буду підтверджувати їхній намір звинуватити мене в пособництві та сприянні перетину кордону, і не буду давати такі надумані показання, які вимагали від мене слідчі, то він мене вб`є та закопає, щоб про мене ніхто не взнав. Одночасно з погрозами ОСОБА_5 використовував психологічне насилля з метою вплинути на мене в своїх власних інтересах, адже якщо він не заставить мене підписати надумані підстави для мого звинувачення, то виходить, що він зі своїми підлеглими навмисно та безпричинно застосовували зброю, мене фізично побили, застосовували наручники, тримали під охороною в погребі та застосовували інші заходи примусу.

Вказана погроза вбивством була офіційно оприлюднена в кабінеті для допиту, де мене допитували, в колі поліції та прикордонників, що створило умови до його виконання погроз вбивством у будь - який час на території прикордонної застави Болган, де він є начальником, та взагалі в Крижопільському районі.

Я особисто сприймаю погрозу вбивством ОСОБА_6 до спонукання ймовірного мого вбивства чи фізичного насильства, що викликає у мене постійне занепокоєння, тривогу та страждання, я сприймаю це як реальну погрозу власному життю та здоров`ю.….»

Враховуючи всі обставини викладенні в заяві про вчинення кримінального правопорушення, ОСОБА_3 просив вжити відповідних заходів.

Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.

Станом на момент розгляду даної скарги відсутні відомості про внесення заяви ОСОБА_3 від 07.03.2026 року до ЄРДР, що свідчить про бездіяльність органу досудового розслідування, яка полягає у невиконанні положень ст. 214 КПК України.

ВССУ в інформаційному листі від 09.11.2012 року роз`яснив, що відповідно до вимог ч. 1 ст. 214 КПК бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань означає невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань впродовж 24 годин після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення і саме в цьому контексті слід оцінювати доводи заявників в разі оскарження бездіяльності прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

При цьому, слідчий суддя бере до уваги узагальнення судової практики ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» в першому розділі якого зазначено, що на відміну від процесуального порядку реагування на заяви та повідомлення про злочин, який було встановлено в КПК 1960 року, згаданий обов`язок слідчого або прокурора не вимагає оцінки цими суб`єктами такої заяви (повідомлення) на предмет наявності ознак складу злочину для того, щоб вчинити процесуальну дію, яка полягає у внесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР. Наведене підтверджується імперативними положеннями ч. 4 ст. 214 КПК, згідно з якою відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Слідчий суддя приходить до переконання, що для перевірки відомостей зазначених в заяві ОСОБА_3 від 07.03.2026 року про вчинення злочину, необхідно провести слідчі дії та заходи забезпечення кримінального провадження, для здобуття доказів, які можуть свідчити про наявність чи відсутність в діях осіб ознак кримінального правопорушення. Проте, проведення слідчих та процесуальних дій неможливо без внесення відомостей, наведених у заяві до ЄРДР.

Згідно ч. 1 ст. 307 КПК України слідчий суддя за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляє ухвалу згідно з правилами цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

З огляду на вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку, що скарга ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниця) Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у місті Хмельницькому є обґрунтованою, а тому скарга підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 214, 303, 306, 307, 372 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Зобов`язати уповноважену особу Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниця) Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у місті Хмельницькому внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_3 від 07.03.2026 року.

Ухвала слідчого судді не підлягає апеляційному оскарженню.

Слідчий суддя