Справа № 216/1081/26
провадження 1-кп/216/638/26
УХВАЛА

іменем України

10 березня 2026 року місто Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 (поза межами суду),

підозрюваного ОСОБА_4 (поза межами суду),

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні, в залі судових засідань №4 приміщення суду в м. Кривому Розі Дніпропетровської області клопотання прокурора Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_5 про звільнення від кримінальної відповідальності підозрюваного:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Осиковата, П`ятихатського району Дніпропетровської області, громадянина України, який має професійно-технічну освіту, є військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, зарахований до тимчасово прибулого особового складу військової частини НОМЕР_1 та відряджений до військової частини НОМЕР_2 , де тимчасово виконує обов`язки за вакантною посадою стрільця 2 мотопіхотного відділення 3 мотопіхотного взводу 1 мотопіхотної роти 1 мотопіхотного батальйону, у військовому званні «солдат», у зареєстрованому шлюбі не перебуває, на утриманні неповнолітніх дітей або непрацездатних осіб не має, зареєстрований і проживає за адресою: АДРЕСА_1 , конт. тел. НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , раніше судимий, останній раз:

- 23.05.2025 Покровським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 309 КК України до пробаційного нагляду строком на 1 рік,

у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0001470 від 28.01.2025 за ознаками злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,-

в с т а н о в и в:

До Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшло клопотання прокурора Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_5 про звільнення від кримінальної відповідальності підозрюваного ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0001470 від 28.01.2025 за ознаками злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та, на підставі ч. 5 ст. 401 КК України, просив закрити кримінальне провадження, звільнивши підозрюваного від кримінальної відповідальності, у зв`язку з тим, що він бажає повернутися до місця служби для продовження проходження військової служби, вперше підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407 КК України, та командир військової частини НОМЕР_2 надав письмову згоду на продовження проходження підозрюваним ОСОБА_6 військової служби. Також, надав суду докази винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочину, зібрані під час досудового розслідування.

Підозрюваний щодо задоволення клопотання прокурора не заперечував.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження, під час досудового розслідування були встановлені наступні фактичні обставини справи.

У зв`язку із збройною агресією російської федерації проти України, на підставі Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, в Україні з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року на 30 діб - до 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року введений воєнний стан.

Надалі, на часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року№ 2102-ІХ(зі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року №133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-ІХ, Указом від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-ІХ, Указом від 17 травня 2022 року № 341/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року № 2263-ІХ, Указом від 12 серпня 2022 року № 573/2022, затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року № 2500-ІХ, Указом від 07 листопада 2022 року № 757/2022, затвердженим Законом України від 16 листопада 2022 року № 2738-ІХ, Указом від 6 лютого 2023 року № 58/2023, затвердженим Законом України від 07 лютого року № 2915-ІХ, Указом від 1 травня 2023 року № 254/2023, затвердженим Законом України від 2 травня 2023 року № 3057-ІХ, Указом від 26 липня 2023 року № 451/2023, затвердженим Законом України від 27 липня 2023 року № 3275-ІХ, Указом від 6 листопада 2023 року № 734/2023, затвердженим Законом України від 8 листопада 2023 року № 3429-ІХ, Указом від 5 лютого 2022 року № 49/2024, затвердженим Законом України від 6 лютого 2024 року № 3564-ІХ, Указом від 6 травня 2024 року № 271/2024, затвердженим Законом України від 8 травня 2024 року № 3684-ІХ, Указом від 23 липня 2024 року № 469/2024, затвердженим Законом України від 23 липня 2024 року № 3 891-IX, Указом від 28 жовтня 2024 року № 740/2024, затвердженим Законом України від 29 жовтня 2024 року № 4024-ІХ, Указом від 14 січня 2025 року № 26/2025, затвердженим Законом України від 15 січня 2025 року № 4220-ІХ, Указом від 15 квітня 2025 року № 235/2025, затвердженим Законом України від 16 квітня 2025 року №4356-ІХ, Указом від 14 липня 2025 року № 478/2025, затвердженим Законом України від 15 липня 2025 року № 4524-ІХ; Указом від 20 жовтня 2025 року № 793/2025, затвердженим Законом України від 21 жовтня 2025 року № 4643-ІХ, та Указом від 12 січня 2026 року № 40/2026, затвердженим Законом України від 14 січня 2026 № 4757-ІХ, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти України строки дії воєнного стану в Україні постійно продовжувались, у тому числі з 05 години 30 хвилин 3 лютого 2026 року строком на 90 діб.

Указом Президента України № 65/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію» було оголошено про проведення загальної мобілізації на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва. Даний Указ затверджено Законом України № 2105-ІХ від 03.03.2022.

Так, 12.09.2024 ОСОБА_4 був призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу у складі ЗСУ під час мобілізації.

Наказом від 26.10.2024 №307 командира військової частини НОМЕР_5 ОСОБА_4 було зараховано до списків особового складу даної військової частини та призначено на посаду стрільця-санітара механізованого відділення 1 механізованого взводу 6 механізованої роти 2 механізованого батальйону даної військової частини.

Таким чином, згідно з ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-ХІІ від 25.03.1992 ОСОБА_4 набув статусу військовослужбовця і під час проходження військової служби повинен, окрім іншого, дотримуватися вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст.ст. 6, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-XIV від 24.03.1999, ст.ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №5 51-XIV від 24.03.1999, Військової Присяги, які вимагають від нього свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, постійно бути зразком високої культури, скромності і витримки, берегти військову честь, захищати свою і поважати гідність інших людей, бути ввічливим і дотримуватись військового етикету, поводитися з гідністю і честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Відповідно до статей 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків, зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місці служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять), чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Проте, солдат ОСОБА_4 , діючи в умовах воєнного стану, з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово незаконно ухилитися від неї, вирішив стати на злочинний шлях та у порушення зазначених статутних вимог без поважних причин самовільно залишив місце служби - розташування підрозділу військової частини НОМЕР_5 .

Так, реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 , будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, який проходив військову службу за призовом під час мобілізації у військовій частині НОМЕР_5 , та відповідно до наказу від 26.10.2024 №307 командира військової частини НОМЕР_5 (по стройовій частині) будучи призначеним на посаду стрільця-санітара механізованого відділення 1 механізованого взводу 6 механізованої роти 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_5 , у військовому званні «солдат», діючи в умовах воєнного стану, з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово незаконно ухилитися від неї, маючи військовий обов`язок нести військову службу, у порушення вимог ст.ст. 6, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-XIV від 24.03.1999 року, та ст.ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551-XIV від 24.03.1999, з 13:00 години 22.12.2024 був відсутній без поважних причин у розташуванні підрозділу, в АДРЕСА_2 , командуванню про причини самовільного залишення місця служби не доповів, хоча об`єктивно повинен був і міг це зробити, перебуваючи поза межами військової частини та місця несення військової служби - за місцем свого мешкання, за адресою: АДРЕСА_1 , та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи своє перебування з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів для з`явлення до військової частини чи звернення до органів військового управління за наявності реальної можливості для цього, поки 26.12.2024 ОСОБА_4 був виявлений працівниками поліції як військовослужбовець, що самовільно залишив місце служби та доставлений до відділення військової служби правопорядку АДРЕСА_3 частини НОМЕР_7 , розташованого у АДРЕСА_3 , тим самим було припинено вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Дії підозрюваного ОСОБА_6 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 5 ст. 407 КК України, за ознаками: самовільного залишення місця служби військовослужбовцем, тривалістю понад три доби, вчиненого в умовах воєнного стану.

Між тим, відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

При цьому, встановивши на стадії досудового розслідування підстави для звільнення від кримінальної відповідальності та отримавши згоду підозрюваного на таке звільнення, прокурор складає клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності та без проведення досудового розслідування у повному обсязі надсилає його до суду (ч. 2 ст. 286 КПК України).

Пунктом 1 частини 2 статті 284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності, а частиною 3 статті 288 КПК встановлено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність. При цьому, у разі закриття судом кримінального провадження та звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 401 Кримінального кодексу України, суд своєю ухвалою зобов`язує після набрання такою ухвалою законної сили невідкладно поновити звільнену особу на військовій службі та звільнену особу не пізніше 72 годин зобов`язує прибути до відповідної військової частини або місця служби для продовження проходження військової служби.

Таким чином за змістом статей 284-288 КПК України, підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода підозрюваного/обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах. Наявність цих умов є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення підозрюваного/обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

30.08.2024 набрав чинності Закон України №3902-IX від 20.08.2024, який передбачає можливість звільнення від кримінальної відповідальності осіб, які під час дії воєнного стану самовільно залишили військову частину, або не з`явились вчасно без поважних причин до місця служби.

Законом України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України, Кримінального процесуального кодексу України та інших законів України щодо вдосконалення кримінальної відповідальності за злочини проти встановленого порядку несення або проходження військової служби під час дії воєнного стану» внесено зміни до окремих нормативно-правових актів, якими передбачено порядок звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Зокрема, згідно з ч. 5 ст. 401 КК України передбачено, що особа, яка під час дії воєнного стану вперше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене статтями 407, 408 цього Кодексу, може бути звільнена від кримінальної відповідальності в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України, якщо вона добровільно звернулася із клопотанням до слідчого, прокурора, суду про намір повернутися до цієї або іншої військової частини або до місця служби для продовження проходження військової служби та за наявності письмової згоди командира (начальника) військової частини (установи) на продовження проходження такою особою військової служби.

Поряд з цим, відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 286 КПК України у разі наявності підстави для звільнення від кримінальної відповідальності, передбаченої частиною п`ятою статті 401 Кримінального кодексу України, прокурор або суд повинен також отримати письмову згоду командира (начальника) військової частини (установи) про можливість продовження проходження військової служби таким підозрюваним або обвинуваченим.

Таким чином, звільнення від кримінальної відповідальності військовослужбовців за ч. 5 ст. 401 КК України можливе за наступних підстав:

1) особа вперше вчинила злочин, передбачений ст.ст. 407, 408 КК України, під час воєнного стану;

2) особа підозрюється/обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених лише ч. 5 ст. 407 та ч. 4 ст. 408 КК України, тобто вчинених під час дії воєнного стану;

3) особа добровільно звернулась до слідчого, прокурора або суду про намір повернутись до своєї військової частини або іншої;

4) наявність письмової згоди командира відповідної військової частини на продовження проходження військової служби.

Встановлено, що ОСОБА_6 вчинив злочин, передбачений ст. 407 КК України, під час дії воєнного стану вперше.

У судовому засіданні підозрюваний надав згоду на звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ч. 5 ст. 401 КК України у зв`язку із наміром повернутися до військової частини та продовжити проходження військової служби.

Разом з цим, командиром військової частини НОМЕР_2 надано письмову згоду, щодо проходження ОСОБА_6 військової служби у зазначеній частині.

З огляду на викладене суд, вислухавши думки учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, дійшов висновку про можливість звільнення підозрюваного від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження на підставі ч. 5 ст. 401 КК України, оскільки ОСОБА_6 вперше вчинив злочин, передбачений ст. 407 КК України, добровільно звернувся із клопотанням до прокурора про намір повернутися до місця служби для продовження проходження військової служби та наявна письмова згода командира військової частини на продовження проходження підозрюваним військової служби.

На підставі викладеного, керуючись ч. 5 ст. 401 КК України, ст.ст. 203, 286, 288, 326, 393, 395, 532, 533 КПК України суд,-

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_5 про звільнення від кримінальної відповідальності підозрюваного ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0001470 від 28.01.2025 за ознаками злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,- задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності на підставі ч. 5 ст. 401 КК України.

Кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0001470 від 28.01.2025 за фактом вчинення ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,- закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Після набрання ухвалою законної сили поновити ОСОБА_4 на військовій службі та зобов`язати протягом 72 годин прибути для проходження військової служби у військову частину НОМЕР_2 .

Ухвала суду про закриття кримінального провадження може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом семи днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала суду, яка набрала законної сили, обов`язкова для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

Суддя ОСОБА_1