ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2026 року м. Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

судді-доповідача: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю

секретаря судового засідання: ОСОБА_5

підозрюваного: ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)

захисника: ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

прокурора: ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду у м. Кривий Ріг апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 січня 2026 року, якою продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 36 днів, тобто до 26.02.2026 року включно, -

ВСТАНОВИЛА:

До Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшло клопотання слідчого про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 по матеріалам об`єднаного кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000144 від 14.11.2025 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 1 ст. 309 КК України.

Ухвалою слідчого судді Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 січня 2026 року ОСОБА_6 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, тобто на 36 днів, до 26.02.2026 року включно, без визначення розміру застави.

В апеляційній скарзі підозрюваний ОСОБА_6 вказує, що слідчий суддя не надав оцінку всім обставинам, що враховуються при продовженні запобіжного заходу та слідчим суддею не перевірено та не надано оцінки щодо неможливості застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою. Просить ухвалу слідчого судді скасувати та постанови нову, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період часу з 21:00 год. до 07:00 год.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За вимогами ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Зазначені вимоги кримінального процесуального закону на момент розгляду клопотання слідчого судом першої інстанції дотримані.

Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою, а з частини третьої даної норми слідує, що звертаючись з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має викласти, зокрема обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою.

Перевіривши надані матеріали та обговоривши доводи апеляційних скарг захисників підозрюваного, колегія суддів доходить висновку, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого слідчим суддею дотримані в повній мірі.

З матеріалів справи вбачається, по даному кримінальному правопорушенні СВ ВП № 4 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000144 за фактом вимагання, тобто передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим та його близькими родичами, пошкодження та знищення їхнього майна або майна, що перебуває в їхньому володінні вчиненого в умовах воєнного стану.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 27.11.2025 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, обґрунтованість якої в достатній мірі підтверджується доданими до клопотання доказами, які також були предметом дослідження слідчого судді при продовженні запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Висновки слідчого судді про обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України за обставин, викладених в повідомленні про підозру, а також про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, є обґрунтованими і такими, що підтверджуються матеріалами, доданими до клопотання слідчого, яким слідчий суддя надав належну та повну оцінку в оскаржуваній ухвалі.

Так, слідчий суддя обґрунтовано врахував дані які вказують на обґрунтовану підозру, та які містяться у долучених матеріалах до клопотання, а саме: показання потерпілого ОСОБА_10 від 17.11.2025 р.; протоколом впізнання за фотознімками, з потерпілим ОСОБА_10 від 17.11.2025 р.; протоколом огляду речей від 17.11.2025 р.; додатковими показаннями потерпілого ОСОБА_10 від 26.11.2026 р.; протоколом огляду речей від 26.11.2025 р.; протоколом затримання ОСОБА_6 в порядку ст. 208 КПК України; показаннями свідка ОСОБА_11 від 27.11.2025 р.; показаннями свідка ОСОБА_12 від 27.11.2025 р.

Отже, апеляційний суд приходить до висновку, що органом досудового розслідування в судовому засіданні в суді першої інстанції доведена наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 4 ст. 189 КК України.

Підозрюваний ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином.

Доводи апеляційної скарги про не врахування судом матеріалів які характеризують підозрюваного, є безпідставними та спростовуються оскаржуваною ухвалою. Судом оцінено в сукупності такі обставини: достатню обґрунтованість підозри у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному (у разі встановлення його вини) за кримінальне правопорушення, а також особу підозрюваного та стан його здоров`я.

Оскаржувана ухвала містить вичерпну відповідь наявність ризику, передбаченого ч. 1 ст. 177 КПК України, ризик переховування від органів досудового розслідування є обґрунтованим достатньою мірою, оскільки у разі доведеності вини підозрюваного у вчиненні інкримінованого злочину, йому буде призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 12 років, що є свідомим для підозрюваного і може спонукати його до переховування.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

У судовому засіданні прокурорами доведено, що більш м`який запобіжний захід на даній стадії кримінального провадження не міг запобігти встановленим ризикам. Оскільки вони не зможуть забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, на що вказують особистість підозрюваного, а також суворість покарання за кримінальне правопорушення, що свідчить про те, що наслідки та ризик втечі для підозрюваного у цьому випадку можуть бути визнані ним менш небезпечними ніж кримінальне переслідування та процедура виконання покарання.

Також судом вірно зазначено, що відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України розмір застави має правоне визначати.

Відповідно до ст. 3 Загальної декларації прав людини, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п. 3 постанови Пленуму ВСУ від 25 квітня 2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строку тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства», запобіжний захід у вигляді взяття під варту обирається лише тоді, коли на підставі наявних у справі фактичних даних із певною вірогідністю можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.

Колегія суддів, оцінив всі обставини справи, особу підозрюваного ОСОБА_6 , відомості що характеризують його як особу, приходить до висновку, що підстав для застосування стосовно ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою не має, так як він не зможе забезпечити запобіганню встановлених ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Ураховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, ухвалу слідчого судді суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 405, 408, 422 КПК, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 січня 2026 року, якою продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 36 днів, тобто до 26.02.2026 року включно, залишити без змін.

Ухвала є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді