Справа № 296/733/26
УХВАЛА

Іменем України

26 січня 2026 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м.Житомира ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Житомирі матеріали клопотання слідчого СУ ГУНП в Житомирській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погодженого прокурором у кримінальному провадженні - відділу Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Грузії, громадянина України, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , інваліда другої групи, одруженого, на утриманні неповнолітня дитина, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 203-2, ч. 2 ст. 187, ч. 1 ст. 255-1 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СУ ГУНП в Житомирській області поліції ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира з клопотанням про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , терміном на 60 днів, без визначення розміру застави.

В обґрунтування поданого клопотання слідчий зазначає, що у провадженні слідчого управління Головного управління Національної поліції в Житомирській області знаходиться кримінальне провадження № 0000433 від 23 вересня 2022 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 203-2, ч. 2 ст. 187, ч. 1 ст. 255-1 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , який неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, не бажаючи ставати на шлях виправлення та ресоціалізації, не підкорюючись вимогам законодавства України, а також загальноприйнятим правилам поведінки в суспільстві, у період з червня 2020 року по липень 2022 року, перебуваючи у статусі суб`єкта злочинного впливу, упродовж тривалого часу дотримувався притаманних злочинному середовищу традицій та правил поведінки, користуючись авторитетом серед осіб, схильних до вчинення злочинів та злочинного способу життя.

Користуючись здобутим авторитетом, останній здійснював контроль за злочинною діяльністю осіб, причетних до вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів на території області, забезпечував підтримання так званого «гріву» осіб, які відбувають покарання у виправних установах регіону, вирішував конфлікти та спірні ситуації третіх осіб, отримуючи за це незаконні прибутки.

Крім того, у період з грудня 2021 року по 29 липня 2022 року організованою групою, до складу якої увійшли ОСОБА_6 та ще 5 осіб, матеріали щодо яких виділені в окреме провадження, забезпечено функціонування на території міста Житомира грального закладу, у якому надавались послуги з доступу до азартних ігор без ліцензії на провадження відповідного виду господарської діяльності.

Крім того, 23 січня 2022 року ОСОБА_6 за попередньою змовою з трьома особами, матеріали щодо яких виділені в окреме провадження, перебуваючи на території одного із ресторанних комплексів у місті Житомирі, вчинив розбійний напад на одного із гравців вказаного вище грального закладу, який мав намір отримати частину так званого «виграшу», заволодівши його грошовими коштами в сумі 57000 гривень і спричинивши йому тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.

У ході розслідування зазначеного кримінального провадження 29 липня 2022 року ОСОБА_6 , серед інших, повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 203-2, ч. 2 ст. 187 КК України.

У подальшому, а саме 18 серпня 2022 року останньому повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 203-2, ч. 2 ст. 187 КК України.

У той же час, згідно з інформацією з ІС «Аркан» 04 серпня 2022 року о 04 год. 01 хв. ОСОБА_6 перетнув Державний кордон України в пункті перетину «Шегині» у напрямку республіки Польща.

У зв`язку із цим, 11 серпня 2022 року винесено постанову про оголошення міжнародного розшуку підозрюваного ОСОБА_6 .

Після цього, 23 вересня 2022 року матеріали досудового розслідування відносно ОСОБА_6 виділено в окреме провадження за №0000433.

12 січня 2023 року у межах вказаного провадження ОСОБА_6 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри за ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 203-2, ч. 2 ст. 187 КК України та про нову підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 255-1 КК України.

Цього ж дня досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000433 зупинено на підставі п. 2 ч.1 ст.280 КПК України.

03 грудня 2025 року компетентними органами Королівства Данія здійснено фактичну передачу ОСОБА_6 під юрисдикцію України (завершено його екстрадицію), у зв`язку з чим того ж дня досудове розслідування у кримінальному провадженні відновлено.

Ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 03 грудня 2025 року до ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою по 22 год. 05 хв. 31 січня 2026 року.

Матеріали досудового розслідування відкрито стороні захисту в порядку ст. 290 КПК України. Наразі сторона захисту здійснює ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.

Враховуючи вищезазначене та оскільки ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які стали підставою для застосування до ОСОБА_6 вказаного запобіжного заходу не зменшились та продовжують існувати на даному етапі досудового розслідування, сторона обвинувачення просить продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити. Вказав, що ОСОБА_6 організував в м.Житомира гральні заходи. За декілька днів після отримання підозри покинув територію України, та був доставлений до України в порядку екстрадиції.

Адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечила щодо задоволення клопотання. Вказала, що доказів причетність ОСОБА_6 до кримінальних правопорушень немає. Перебуваючи на волі до моменту затримання впливу та тиску на свідків не було. Просила у разі задоволення клопотання застосувати мінімальний розмір застави.

ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримав думку свого адвоката.

Заслухавши думку учасників судового засідання, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.3 ст.197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

З матеріалів клопотання вбачається, що 29 липня 2022 року ОСОБА_6 , серед інших, повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 203-2, ч. 2 ст. 187 КК України.

У подальшому, а саме 18 серпня 2022 року останньому повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 203-2, ч. 2 ст. 187 КК України.

12 січня 2023 року у межах вказаного провадження ОСОБА_6 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри за ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 203-2, ч. 2 ст. 187 КК України та про нову підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 255-1 КК України.

Ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 03 грудня 2025 року до ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою по 22 год. 05 хв. 31 січня 2026 року, із визначенням застави.

Постановою Житомирського апеляційного суду м. Житомира від 06.01.2026р. застосувано щодо підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, по 31.01.2026р. включно, без визначення розміру застави.

Матеріали досудового розслідування 17.01.2026р. відкрито стороні захисту в порядку ст. 290 КПК України.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Наявні у матеріалах клопотання докази та обставини, на які посилається прокурор, є достатніми та дають підстави вважати, що наявна обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 203-2, ч. 2 ст. 187, ч. 1 ст. 255-1 КК України.

Слідчий суддя враховує, що злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , є особливо тяжким та містить безальтернативну санкцію позбавлення волі на тривалий період часу.

Усвідомлюючи вказані факти, бажаючи уникнути негативних наслідків кримінально-правового та цивільно-правового характеру, підозрюваний може ухилятися від органу досудового розслідування та суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Окрім того, суд бере до уваги, що 04.08.2022р. ОСОБА_6 після повідомлення йому про підозру перетнув Державний кордон України в пункті перетину «Шегині» у напрямку республіки Польща та з того часу до моменту його екстрадиції переховувався від слідства.

З матеріалів справи встановлено, що підозрюваний ОСОБА_6 може вчиняти спроби спілкуватися з іншими особами, які обвинувачуються у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, у тому числі дистанційно, потерпілими та свідками з метою викривлення їх показань.

Один із злочинів, які інкриміновано ОСОБА_6 , безпосередньо полягав у протиправному впливі на ОСОБА_7 , спричинення йому тілесних ушкоджень, отже ризики визначені п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України є реальними.

Стороною обвинувачення доведено, що ОСОБА_6 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності.

Так, відносно ОСОБА_6 судами наразі розглядаються два інші кримінальні провадження за фактами вчинення ним злочинів корисливого характеру пов`язаного із застосуванням та погрозою застосування насильства, а тому є підстави вважати, що останній може вчиняти інші кримінальні правопорушення (п.5 ч.1 ст.177 КПК України).

Оцінюючи в сукупності вказані вище обставини, які передбачають застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких можливе продовження строку тримання підозрюваного під вартою, слідчий суддя дійшов висновку про те, що ризики, передбачені п.п. 1,3,4,5 ст.177 КПК України, не зменшились та виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою.

При цьому, слід зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі Ілійков проти Болгарії №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Будь-яких обставин, які би свідчили про наявність підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який, ніж тримання під вартою, не встановлено, а доводи підозрюваного та захисника не переважають над наявністю існуючих на момент розгляду клопотання ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

За таких обставин, слідчий суддя вважає, що прокурором доведено наявність обставин, передбачених ч. 3 ст.199 КПК України, що виправдовують подальше тримання підозрюваного ОСОБА_6 під вартою.

Разом з тим, відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, враховуючи тяжкість злочину у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , а також підстави вважати, що такий вчинено із застосуванням насильства або погрозою його застосування, слідчий суддя, продовжуючи підозрюваному строк тримання під вартою, вважає за можливе не визначати розмір застави.

Керуючись ст.ст.177, 178, 183, 194, 205, 206, 309 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого задовольнити.

Продовжити строк застосування до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 25.03.2026 включно, без визначення розміру застави.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту оголошення та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Слідчий суддя ОСОБА_1