Справа№347/811/15
Провадження № 1-кс/938/52/26
УХВАЛА

про розгляд заяви про відвід судді

04 березня 2026 року селище Верховина

Верховинський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву обвинуваченого ОСОБА_3 про відвід судді ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000312 від 10.11.2014 року

з участю учасників:

прокурора ОСОБА_5 ,

заявника ОСОБА_3 та його представника - адвоката ОСОБА_6 , які приймають участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції з власниїх технічних засобів,-

ВСТАНОВИВ:

03.03.2026 року до Верховинського районного суду надійшла заява від ОСОБА_3 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.191 КК України, про відвід судді ОСОБА_4 .

Заява про відвід судді обгрунтована тим, що дана справа вже перебувала у провадженні судді ОСОБА_4 , яким здійснювався розгляд справи, проводилися процесуальні дії. Дана обставина унеможливлює його повторну участь у цьому кримінальному провадженні, оскільки відповідно до ч.2 ст.76 КПК України, суддя, який брав участь у кримінальному провадженні в суді першої інстанції, не має права брати участь у цьому ж провадженні в судах апеляційної і касаційної інстанції, а також у новому провадженні після скасування вироку або ухвали суду першої інстанції.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_3 та його представник просили задоволити вищевказану заяву.

Суддя ОСОБА_4 , як особа, якій заявлено відвід, у судове засідання не з`явився, пояснення не надав.

Прокурор у судовому засіданні вказав розглянути "на розгляд суду" дану заяву про відвід судді ОСОБА_4 .

Дослідивши матеріали справи, суддя приходить до таких висновків.

Встановлено, що 28.04.2015 року до Косівського районного суду Івано-Франківської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000312 від 10.11.2014 року щодо ОСОБА_3 за ч.2 ст.191, ч.1 ст.366 КК України та ОСОБА_7 за ч.1 ст.366 КК України.

Вироком Косівського районного суду Івано-Франківської області у складі головуючого судді ОСОБА_8 від 11.03.2016 року визнано винним ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.191, ч.1 ст.366 КК України, та зі застосуванням ст.70 КК призначено покарання 2 роки обмеження волі з позбавленням права займати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків, терміном на 3 роки зі сплатою штрафу в сумі 3400 гривень, на підставі ст.75 КК звільнено від відбування покарання у виді обмеження волі з іспитовим строком 2 роки з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України. Цим вироком також визнано винним ОСОБА_7 за ч.1 ст.366 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 3400 гривень з позбавленням права займати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків, терміном на 2 роки.

Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 26.09.2016 року вищевказаний вирок Косівського районного суду Івано-Франківської області скасовано, а матеріали кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_9 за ч.2 ст.191, ч.1 ст.366 КК України направлено на новий судовий розгляд в той же суд в іншому складі.

У подальшому матеріали цього кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_9 за ч.2 ст.191, ч.1 ст.366 КК України передано судді Косівського районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_10 .

Ухвалою Косівського районного суду Івано-Франківської області в складі головуючого судді ОСОБА_8 задоволено заяву судді ОСОБА_10 про самовідвід, оскільки він перебуває у дружніх відносинах з обвинуваченим ОСОБА_3 .

Надалі 07.12.2016 року матеріали цього кримінального провадження передано судді Косівського районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_11 .

Наказом від 20.12.2016 року припинено повноваження судді ОСОБА_11 .

Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 30.12.2016 року направлено матеріали кримінального провадження №0000312 за обвинуваченням ОСОБА_9 за ч.2 ст.191, ч.1 ст.366 КК України для розгляду по суті до Верховинського районного суду Івано-Франківської області.

У подальшому 17.01.2017 року матеріали цього кримінального провадження передано судді Верховинського районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_4 .

Ухвалою Верховинського районного суду Івано-Франківської області в складі головуючого судді ОСОБА_4 від 13.05.2021 року задоволено клопотання захисника обвинуваченого, звільнено ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.366 КК України на підставі ч.2 ст.49 КК України в зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, закрито кримінальне провадження №0000312 за обвинуваченням ОСОБА_9 за ч.1 ст.366 КК України.

Згідно з розпорядженням керівника апарату Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 27.09.2021 року №6 та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.09.2021 року, в зв`язку зі закінченням терміну повноважень судді ОСОБА_4 матеріали кримінального провадження №0000312 за обвинуваченням ОСОБА_9 за ч.2 ст.191 КК України передано на розгляд судді ОСОБА_12 .

Вироком Верховинського районного суду Івано-Франківської області у складі головуючого судді ОСОБА_12 від 27.05.2024 року визнано винним ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.191 КК України, та призначено йому покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки з позбавленням права займати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків, строком на 2 роки, на підставі ст.ст.49, 74 КК України звільнено від відбування покарання в зв`язку зі закінченням строків давності.

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 06.11.2024 року залишено без змін вирок Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 27.05.2024 року.

Постановою Верховного Суду від 27.11.2025 року скасовано ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 06.11.2024 року і призначено новий розгляд в суді апеляційної інстанції.

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 29.01.2026 року скасовано вирок Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 27.05.2024 року та призначено новий судовий розгляд у суді першої інстанції.

Указом Президента України від 03.06.2025 року №372/2025 призначено ОСОБА_4 на посаду судді Верховинського районного суду Івано-Франківської області.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.02.2026 року матеріали кримінального провадження №0000312 за обвинуваченням ОСОБА_9 за ч.2 ст.191 КК України передано на розгляд судді ОСОБА_4 .

З вищевказаного вбачається, що дійсно на розгляді судді ОСОБА_4 впродовж періоду з 17.01.2017 року по 23.09.2021 року перебували матеріали кримінального провадження №0000312 за обвинуваченням ОСОБА_9 за ч.2 ст.191, ч.1 ст.366 КК України, в якому судом в складі головуючого судді ОСОБА_4 постановлено ухвалу, якою звільнено ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.366 КК України на підставі ч.2 ст.49 КК України в зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Даною ухвалою головуючим суддею ОСОБА_4 не надавалася оцінка доказам та прямо чи побічно не висловлювалася позиція щодо винуватості чи невинуватості обвинуваченого ОСОБА_9 , як за ч.1 ст.366 КК України, так і за ч.2 ст.191 КК України.

У ч.2 ст.76 КПК України закріплено, що суддя, який брав участь у кримінальному провадженні в суді першої інстанції, не має права брати участі у цьому ж провадженні в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а також у новому провадженні після скасування вироку або ухвали суду першої інстанції.

Ключовим аспектом цієї кримінально-процесуальної норми є пряма заборона участі судді, який брав участь у кримінальному провадженні в суді першої інстанції саме у новому провадженні після скасування вироку або ухвали суду першої інстанції.

Із ст.416 КПК України вбачається, що новий розгляд справи судом першої інстанції здійснюється згідно з вимогами розділу IV цього Кодексу в іншому складі суду після скасування судом апеляційної інстанції вироку або ухвали про закриття кримінального провадження чи про застосування, відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру.

Таким чином, положенням ст.76 КПК України визначена недопустимість повторної участі судді в кримінальному провадженні, якщо він брав участь у судовому провадженні, постановляв (ухвалював) судове рішення, яке скасовано судом апеляційної інстанції. Однак у випадку, якщо суддя брав участь у судовому провадженні та судове рішення з будь-яких причин не приймалося, в тому числі в зв`язку зі закінченням повноважень, наступна його участь у цьому ж кримінальному провадженні кримінальним процесуальним законом не забороняється.

Закріплена в даній статті недопустимість повторної участі судді у кримінальному провадженні спрямована на те, щоб запобігти можливій необ`єктивності та упередженості судді, пов`язаній з тим, що він під час своєї попередньої участі у кримінальному провадженні прямо чи побічно висловив свою позицію щодо винуватості підозрюваного чи обвинуваченого (засудженого, виправданого) у вчиненні кримінального правопорушення.

Закон виходить з того, що суддя, який раніше брав участь у розгляді певної кримінальної справи і приймав по ній будь-яке процесуальне рішення, вже має свою думку щодо її оцінки, тому при повторному розгляді справи він буде зв`язаний попереднім рішенням. Щодо судді, який вирішував кримінальне провадження по суті, то він не може повторно брати участь у ньому не взагалі, а лише якщо ухвалене ним підсумкове рішення у провадженні було скасовано вищим судом (ч.2 ст.76 КПК України).

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього обвинувачення.

У ст. 3 Європейського статуту судді визначено, що суддя не тільки повинен бути неупередженим, але й має сприйматися будь-ким як неупереджений.

Таким чином, у Європейському статуті закріплений принцип неупередженості судді.

Звертається увага, що заява ОСОБА_3 про відвід судді ОСОБА_4 не містить будь-яких обґрунтувань (посилань, тверджень тощо) щодо упередженості останнього, також у судовому засіданні ні заявник, ні його представник адвокат не зазначали конкретних фактів про упередженість судді ОСОБА_4 , а посилалися виключно на положення ч.2 ст.76 КК України.

Враховуючи вищевказане, необхідно відмовити в задоволенні заявленного відводу судді ОСОБА_4 .

Керуючись ст.ст.76,80,81 КПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_3 , який обвинувачується у кримінальному провадженні №0000312 від 10.11.2014 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.191 КК України, про відвід судді ОСОБА_4 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_13