Справа № 333/2248/24
Провадження № 1-кс/333/1065/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2026 року м. Запоріжжя

Слідча суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 , прокурора: ОСОБА_3 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя, клопотання прокурора другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.06.2023 р. за № 0000054 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, та додані до нього матеріали, -

ВСТАНОВИВ:

В провадження слідчої судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 надійшло вищевказане клопотання органу досудового розслідування в особі уповноваженого слідчого, яке обґрунтоване наступним.

Слідчими Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000054 від 15.06.2023, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Так, досудовим розслідуванням встановлено, що згідно з наказом Головного управління Національної поліції в Запорізькій області №202 о/с від 22.04.2021 лейтенанта поліції ОСОБА_5 призначено на посаду інспектора взводу №1 роти № 3 батальйону поліції особливого призначення ГУНП в Запорізькій області (далі - інспектор взводу № 1 роти № 3 БПОП ГУНП в Запорізькій області).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», правоохоронні органи - це органи прокуратури, Національної поліції, служби безпеки, Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, Національне антикорупційне бюро України, органи охорони державного кордону, Бюро економічної безпеки України, органи і установи виконання покарань, слідчі ізолятори, органи державного фінансового контролю, рибоохорони, державної лісової охорони, інші органи, які здійснюють правозастосовні або правоохоронні функції.

Наказом Головного управління Національної поліції в Запорізькій області №341 о/с від 20.04.2022 на підставі п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 звільнено зі служби в поліції.

Таким чином, ОСОБА_5 до 20.04.2022 являвся службовою особою - працівником правоохоронного органу.

Згідно зі ст. 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський зобов`язаний:

1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;

2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва;

3) поважати і не порушувати прав і свобод людини;

4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я;

5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків;

6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Поліцейський на всій території України незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу доби в разі звернення до нього будь-якої особи із заявою чи повідомленням про події, що загрожують особистій чи публічній безпеці, або в разі безпосереднього виявлення таких подій зобов`язаний вжити необхідних заходів з метою рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, і повідомити про це найближчий орган поліції.

Відповідно до ст. 64 Закону України «Про Національну поліцію» ОСОБА_5 присягнув на вірність Українському народові та зобов`язався, усвідомлюючи свою високу відповідальність, вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки.

Водночас, ОСОБА_5 складеної ним присяги не дотримався та в умовах, коли Український народ героїчно протистоїть російському агресору, у порушення вимог ст. 1, 2, 17 Конституції України, ст. ст. 2, 64 Закону України «Про Національну поліцію», зрадив українській державі та всьому Українському народові, вчинивши злочин проти основ національної безпеки України за наступних обставин.

Так, 24.08.1991 Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки схвалено «Акт проголошення незалежності України», яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави - України. У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16.07.1990 вказано, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах. Відповідно до розділу V Декларації, територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди.

Положеннями статей 1 та 2 Основного Закону України - Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою, унітарною державою, суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

Відповідно до ч. 1 ст. 17, ч. 1 ст. 65 Конституції України захист незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України є справою всього Українського народу та обов`язком громадян України, а на території України забороняється створення і функціонування будь-яких збройних формувань, не передбачених законом.

Статтями 132, 133 Конституції України визначено, що територіальний устрій України ґрунтується на засадах єдності та цілісності державної території, поєднання централізації і децентралізації у здійсненні державної влади, збалансованості і соціально-економічного розвитку регіонів, з урахуванням їх історичних, економічних, екологічних, географічних і демографічних особливостей, етнічних і культурних традицій. До системи адміністративно-територіального устрою України входить АР Крим, області, зокрема, Запорізька область, а також райони, міста, райони у містах, селища і села.

Згідно з вимогами ст. ст. 72, 73 Конституції України питання про зміну території України вирішуються виключно всеукраїнським референдумом, який призначається Верховною Радою України або Президентом України відповідно до їхніх повноважень, встановлених Конституцією, та проголошується за народною ініціативою на вимогу не менш як трьох мільйонів громадян України, які мають право голосу, за умови, що підписи щодо призначення референдуму зібрано не менш як у двох третинах областей і не менш як по сто тисяч підписів у кожній області.

Всупереч нормам міжнародного гуманітарного права президент російської федерації (далі - рф) володимир путін, а також інші невстановлені на цей час досудовим розслідуванням представники влади рф, діючи всупереч вимогам п.п. 1,2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (ХХV) від 21.12.1965 № 2131 (ХХ), від 14.12.1974 № 3314 (ХХІХ), спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України, а саме віддали наказ на вторгнення підрозділів збройних сил рф на територію України.

Так, 24.02.2022, на виконання вищевказаного наказу, військовослужбовці збройних сил рф, шляхом збройної агресії, з погрозою застосування зброї та її фактичним застосуванням, незаконно вторглись на територію Україну через державні кордони України в Автономній республіці Крим, Донецькій, Луганській, Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, інших областях та здійснили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, та здійснили часткову окупацію території України, чим вчинили дії з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується по теперішній час та призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків.

Згідно з указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України, який в подальшому неодноразово було продовжено.

Згідно з вимогами ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Після початку агресивної війни проти України з використанням підпорядкованих підрозділів і військовослужбовців збройних сил рф було тимчасово взято під контроль місто Мелітополь та частину інших населених пунктів на території Запорізької області з державними органами, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями, іншими об`єктами, які на даний час контролюються та утримуються російськими військами, є тимчасово окупованими територіями Запорізької області.

З метою встановлення і зміцнення окупаційної влади та недопущення контролю Української влади на тимчасово окупованих територіях населених пунктів Запорізької області, які на даний час контролюються та утримуються російськими військами, представниками рф з числа своїх громадян та місцевого населення Запорізької області були сформовані незаконні підрозділи силового блоку, які виконують функції правоохоронних органів, тим самим вчиняють діяння на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 06.12.2022 №1364 «Про деякі питання формування переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» установлено, що перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією (далі перелік), затверджується Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій за формою згідно з додатком за погодженням з Міністерством оборони на підставі пропозицій відповідних обласних, Київської міської військових адміністрацій.

Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 № 376 (із змінами згідно з Наказом від 22.01.2026 № 114), з 25 лютого 2022 року територія Мелітопольської міської територіальної громади та всього Мелітопольського району Запорізької області є тимчасово окупованою російською федерацією територією України.

У свою чергу, ОСОБА_5 , будучи громадянином України, перебуваючи на посаді інспектора взводу № 1 роти № 3 БПОП ГУНП в Запорізькій області, маючи достатній рівень освіти, спеціальних знань і життєвого досвіду для розуміння факту захоплення та подальшого утримання рф території міста Мелітополя та інших населених пунктів Запорізької області, усвідомлюючи проведення активної підривної діяльності проти України представниками спецслужб, силових, правоохоронних та інших органів державної влади рф, бажаючи допомогти окупаційній адміністрації рф та зробити свій особистий внесок для утворення та функціонування на тимчасово окупованій території Запорізької області та, зокрема, на тимчасово окупованій території міста Мелітополя, системи органів державної влади рф, у тому числі силової, у вигляді незаконних правоохоронних органів, з метою становлення і зміцнення окупаційної влади та недопущення контролю Української влади, в порушення вимог ст. 65 Конституції України, якою передбачено обов`язок громадян України щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, починаючи з початку квітня 2022 року, але не пізніше 20.04.2022 (більш точного часу в ході проведення досудового розслідування встановити не виявилось за можливе), в період проведення військових дій на території Запорізької області, використовуючи теоретичні знання і практичні навики, отримані в Україні, перейшов на бік ворога, надавши добровільну згоду на співпрацю з окупаційною владою рф.

Зокрема, ОСОБА_5 , з власної ініціативи добровільно розпочав «службу» в підпорядкуванні окупаційної влади рф, а саме у незаконному правоохоронному органі «УВД по городу Мелитополю и Мелитопольскому району» (мова оригіналу), створеному на тимчасово окупованій території м. Мелітополя Запорізької області, а також, виконуючи вказівки і розпорядження окупаційної влади рф, здійснював чергування та патрулювання у складі цього незаконно створеного правоохоронного органу на тимчасово окупованій території міста Мелітополь та Мелітопольського району, а також схиляв до державної зради інших співробітників підрозділів ГУНП в Запорізькій області проводив їх агітацію щодо співпраці з окупаційною владою, усвідомлюючи, що в період збройного конфлікту, в умовах воєнного стану, останній завдає шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив перехід на бік ворога в період збройного конфлікту, в умовах воєнного стану, тобто державну зраду.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у державній зраді, а саме у діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України шляхом переходу на бік ворога в період збройного конфлікту в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Так, 24.05.2023 у кримінальному провадженні №0000013 від 16.04.2022 було складено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Складене 24.05.2023 повідомлення про підозру ОСОБА_5 та повістки про виклик останнього 01 червня 2023 року, 02 червня 2023 року та 03 червня 2023 року на 11:00 год. до Запорізької обласної прокуратури (м. Запоріжжя, вул. Дмитра Апухтіна (Олександра Матросова), 29-а) були опубліковані в газеті «Урядовий кур`єр», яка є ЗМІ загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора, таким чином відповідно до вимог ст.ст. 111, 135, 136, 278 КПК України було вжито заходів для вручення ОСОБА_5 повідомлення про підозру.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами.

Постановою слідчого від 08 червня 2023 р. у кримінальному провадженні підозрюваного оголошено в розшук.

В ході досудового розслідування встановлено, що відповідно до інформаційної довідки № 463422397, отриманої з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, ОСОБА_5 на праві власності належить будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того, відповідно до реєстраційних карток транспортних засобів ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є власником автомобіля RENAULT TRAFIK, білого кольору, 2004 року випуску, VIN НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 (право власності набув відповідно до договору купівлі-продажу від 16.12.2017), а також є власником автомобіля ВАЗ 21112, сірого кольору, 2008 року випуску, VIN НОМЕР_3 , д.н.з. НОМЕР_4 (право власності набув відповідно до договору купівлі-продажу від 11.12.2020).

З метою забезпечення можливої конфіскації, як виду покарання за вчинення ОСОБА_5 інкримінованого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України та відповідно положень ст. 170 КПК України, слідчий просить накласти арешт на вищевказане нерухоме та рухоме майно підозрюваного.

В судовому засіданні прокурор підтримав дане клопотання та просив його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_5 переховується від слідства на тимчасово окупованій рф території України, що стало підставою для надання ухвалою слідчої судді на здійснення спеціального досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні.

Захисник підозрюваного просила розглянути клопотання прокурора на розсуду суду.

Вислухав пояснення прокурора, думку захисника підозрюваного, дослідивши клопотання і додані до нього матеріали у їх сукупності, слідча суддя дійшла висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Слідчими Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000054 від 15.06.2023, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України..

В передбаченому законодавством порядку ОСОБА_5 , в межах цього кримінального провадження, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Відповідно до інформаційної довідки № 463422397, отриманої з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, ОСОБА_5 на праві власності належить будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до реєстраційних карток транспортних засобів ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є власником автомобіля RENAULT TRAFIK, білого кольору, 2004 року випуску, VIN НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 (право власності набув відповідно до договору купівлі-продажу від 16.12.2017), а також є власником автомобіля ВАЗ 21112, сірого кольору, 2008 року випуску, VIN НОМЕР_3 , д.н.з. НОМЕР_4 (право власності набув відповідно до договору купівлі-продажу від 11.12.2020)..

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

З огляду на вищевказане, слідча суддя, з метою забезпечення можливої конфіскації як виду покарання, у разі визнання судом ОСОБА_5 винним у інкримінованому йому злочину, вважає за необхідне задовольнити клопотання прокурора та накласти арешт на належне підозрюваному майно.

Керуючись ст.ст. 170-175, 309, 372 КПК України, слідча суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.06.2023 р. за № 0000054 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, - задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке належить підозрюваному ОСОБА_5 на праві власності, а саме, на:

- 1/2 будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ;

- автомобіль RENAULT TRAFIK, білого кольору, 2004 року випуску, VIN НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 ;

- автомобіль ВАЗ 21112, сірого кольору, 2008 року випуску, VIN НОМЕР_3 , д.н.з. НОМЕР_4 ,

із забороною відчужувати та розпоряджатись майном.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала слідчого судді, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. У разі якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Ухвала підлягає негайному виконанню з моменту проголошення. Подання апеляційної скарги не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя Комунарського

районного суду м.Запоріжжя ОСОБА_1