В И Р О К

і м е н е м У к р а ї н и

20 березня 2026 року смтКриве Озеро

Кривоозерський районний суд Миколаївської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ;

за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт у кримінальн ому провадженні, інформація про яке внесена до ЄРДР №0000033 від 17 березня 2025 року по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кіровоград Кіровоградської області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , маючого середню освіту, одруженого, не працюючого, раніше судимого 30 січня 2018 року Заводським районним судом м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч.2 ст.186 КК України до 4 років 9 місяців позбавлення волі, звільненого 24 грудня 2021 року умовно-достроково,

- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.357, ч.4 ст.185 КК України,

учасники провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в :

Обвинувачений ОСОБА_3 16 березня 2025 року близько14.00 год., з метою пошуку тимчасово заробітку, прийшов до ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_2 , де раніше він виконував будівельні роботи. Перебуваючи на території даної установи, ОСОБА_3 зустрів раніше йому знайомих військовослужбовців ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .. В ході бесіди, ОСОБА_6 запропонував ОСОБА_3 сумісно вжити алкогольних напоїв, на що останній погодився. В подальшому ОСОБА_6 передав свою банківську картку емітентом якої є Акціонерне товариство "Перший Український Міжнародний Банк" (ПУМБ) № НОМЕР_1 ОСОБА_3 , попросивши останнього піти до магазину та придбати алкогольні напої та цигарки, на що той погодився. Придбавши алкогольні напої та цигарки, ОСОБА_3 повернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_2 , де в одному із спальних приміщень, в якому тимчасово проживали військовослужбовці ОСОБА_6 та ОСОБА_7 став з останніми розпивати алкогольні напої. В подальшому ОСОБА_6 , ще 2 рази посилав ОСОБА_3 до магазину з метою придбання алкогольних напоїв та цигарок, передаючи йому при цьому свою банківську картку для здійснення розрахунку. Здійснивши останній раз зазначені покупки, ОСОБА_3 повернув ОСОБА_6 його банківську картку, яку останній поклав до чохла свого мобільного телефона на столі приміщення, де останні відпочивали. Близько 17.20 год., обвинувачений ОСОБА_3 , скориставшись тим, що ОСОБА_6 покинув спальне приміщення, а ОСОБА_7 відпочивав на ліжку, вирішив викрасти банківську картку емітентом якої є Акціонерне товариство "Перший Український Міжнародний Банк" (ПУМБ) № НОМЕР_1 червоного кольору, яка належить ОСОБА_6 , та за допомогою якої останній здійснював доступ до своїх заощаджень, які зберігалися на банківського рахунку, який відкритий в Акціонерному товаристві "Перший Український Міжнародний Банк" НОМЕР_2 . Згідно примітки до ст.358 КК України під офіційним документом у цій статті та статтях 357 і 366 цього Кодексу слід розуміти документи, що містять зафіксовану на будь-яких матеріальних носіях інформацію, яка підтверджує чи посвідчує певні події, явища або факти, які спричинили чи здатні спричинити наслідки правового характеру, чи може бути використана як документи - докази у правозастосовчій діяльності, що складаються, видаються чи посвідчуються повноважними (компетентними) особами органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, юридичних осіб незалежно від форми власності та організаційно-правової форми, а також окремими громадянами, у тому числі самозайнятими особами, яким законом надано право у зв`язку з їх професійною чи службовою діяльністю складати, видавати чи посвідчувати певні види документів, що складені з дотриманням визначених законом форм та містять передбачені законом реквізити. Водночас сукупність положень ст.1 Закону України "Про інформацію", п.п.1.4, 1.14, 1.27, 1.31 ст. 1, п. 15.2 ст. 15 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", ч. 4 ст. 51 Закону України "Про банки та банківську діяльність" вказують, що документом визнається будь-який матеріальний носій, що містить інформацію, функціями якого є її збереження та передавання у часі та просторі, а засобами доступу до банківських рахунків (платіжним інструментом) є засоби певної форми на паперовому, електронному чи іншому виді носія інформації, використання якого ініціює переказ грошей з відповідного рахунку. Одним з видів доступу до банківських рахунків є спеціальні платіжні засоби - платіжні банківські картки. Таким чином, встановлено, що платіжна банківська картка № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_6 є офіційним документом. Реалізуючи свій злочинний корисливий умисел, спрямований на викрадення чужого майна, переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає та його дії є таємними, діючи умисно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, маючи мету на незаконне збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки свого діяння та бажаючи їх настання, не маючи дозволу власника або інших законних підстав, таємно викрав вказану банківську картку, після чого залишив місце вчинення кримінального правопорушення та розпорядився нею на власний розсуд.

Окрім цього, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено воєнний стан, який був неодноразово продовжений та діяв станом на 16 березня 2025 року.

Обвинувачений ОСОБА_3 , будучи раніше судимим за вчинення корисливого злочину, а саме вироком Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 30 січня 2018 року за ч.2 ст.186 КК України до 4 років 9 місяців позбавлення волі, звільнений від відбування покарання умовно-достроково ухвалою Ленінського районного суду міста Дніпропетровська 16 грудня 2021 року, із залишком невідбутого строку покарання 8 місяців 8 днів, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та повторно вчинив новий умисний корисливий злочин за наступних обставин. Так, 16 березня 2025 року об 17.47 год. у ОСОБА_3 , який перебував у с-щі Врадіївка, Врадіївської ТГ, Первомайського району Миколаївської області на вул.Героїв Врадіївщини, виник злочинний умисел, спрямований на викрадення чужого майна, а саме всіх грошових коштів, які зберігались на банківській картці емітентом якої є Акціонерне товариство "Перший Український Міжнародний Банк" (далі "ПУМБ") № НОМЕР_1 червоного кольору, належній ОСОБА_6 , яку він раніше викрав у останнього. В подальшому ОСОБА_3 , реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, повторно, таємно з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, маючи на меті незаконне збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки свого діяння та бажаючи їх настання, не маючи дозволу власника або інших законних підстав, взяв раніше викрадену ним банківську картку емітентом якої є Акціонерне товариство "Перший Український Міжнародний Банк" (далі "ПУМБ") № НОМЕР_1 червоного кольору, належну ОСОБА_6 , якою в подальшому, діючи з єдиним умислом, направленим на викрадення чужого майна, розрахувався в магазинах, розташованих в селищі Врадіївка, а саме: 16 березня 2025 року в період часу з 17.50 год. по 17.51 год. на загальну суму 949,41 грн. в магазині ТОВ "Копілка" (вул.Героїв Врадіївщини,78, с-ще Врадіївка Первомайського району Миколаївської області), 16 березня 2025 року в період часу з 18.16 год. по 18.24 год. на загальну суму 982 грн. в магазині "Аврора" (вул. Д.Дяченко,2 с-ще Врадіївка Первомайського району Миколаївської області), 16 березня 2025 року о 18.40 год. на суму 414 грн. в аптеці "Подорожник" (вул.Д.Дяченко,2 с-ще Врадіївка Первомайського району Миколаївської області), 16 березня 2025 року в період часу з 19.03 год. по 19.20 год. на загальну суму 1671 грн. в магазині ФОП " ОСОБА_8 " ( АДРЕСА_2 ), таким чином незаконно та таємно заволодівши грошовими коштами, які зберігались на банківській картці на загальну суму 4016,41 грн., розпорядившись ними на власний розсуд. Своїми умисним діями, ОСОБА_3 заподіяв матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_6 на загальну суму 4016,41 грн..

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінальних правопорушень, у вчиненому розкаюється, погоджується з усіма доказами, зібраними органом досудового розслідування, які доводять його вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.357, ч.4 ст.185 КК України, та відмовився від їх дослідження під час судового розгляду.

Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату та місце розгляду справи, претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не заявляв.

Суд, вислухавши прокурора, обвинуваченого, його захисника, з`ясувавши правильність розуміння обвинуваченою вищевказаних обставин обвинувачення, не маючи сумніву щодо добровільності та істинності позиції учасників судового провадження, в тому числі і щодо наслідків розгляду кримінального провадження в порядку ч.3 ст.349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, вирішив обмежитись дослідженням лише тих доказів, що характеризують особу обвинуваченої.

Пояснення обвинуваченого ОСОБА_3 відповідають фактичним обставинам справи, у зв`язку із чим суд вважає їх достовірними.

Суд, оцінивши зібрані по справі докази, знаходить доведеною винність обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та кваліфікує дії ОСОБА_3 :

- за ч.1 ст.357 КК України як викрадення офіційних документів;

- за ч.4 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно в умовах воєнного стану.

Відповідно до ч.2 ст.65 КК України та п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику призначення судами кримінального покарання" призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що він не перебуває на обліку у лікаря нарколога, лікаря психіатра, раніше судимий.

Обставинами, які б відповідно до положення ст.66 КК України, пом`якшували покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття.

Обставин, які б відповідно до положень ст.67 КК України, обтяжували покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , не встановлено.

Скоєні обвинуваченим ОСОБА_3 кримінальні правопорушення, відповідно до положень ст.12 КК України, є проступком та тяжким злочином.

Суд, беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, також приймає до уваги думку прокурора, який просив призначити обвинуваченому покарання в межах санкції ч.1 ст.357, ч.4 ст.185 КК України, із застосуванням ч.1 ст.70 КК України.

За даних умов, враховуючи ступінь тяжкості та обставини вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, його суспільну небезпечність, раніше неодноразово судимого за вчинення корисливих тяжких злочинів, на шлях виправлення не став та знову вчинив умисні корисливі злочини, а також те що, відповідно до ч.2 ст.65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 не можливе без ізоляції його від суспільства, а тому призначає йому покарання у межах санкції ч.1 ст.357 КК України у виді обмеження волі та за ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі, та на підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, та остаточно визначити покарання у виді позбавлення волі з відбуванням його у кримінально-виконавчій установі.

Вирішуючи питання про запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, дані про його особу, а також те, що на даний час він перебуває під вартою в межах іншого кримінального провадження.

Зокрема, Ухвалою слідчого судді Інгульського районного суду м.Миколаєва від 18 липня 2025 року у справі №489/5565/25 ОСОБА_3 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.13 ч.2 ст.115 КК України обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, вподальшому 23 лютого 2026 року строк дії вказаного запобіжного заходу продовжено, без визначення застави, до 23 квітня 2026 року включно.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України суд вважає за необхідне зарахувати в строк призначеного обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, термін перебування під вартою з 16 липня 2025 року до дня набрання цим вироком законної сили.

Відповідно до ч.4 ст.174 КПК України суд вважає необхідним скасувати арешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді Врадіївського районного суду Миколаївської області від 20 березня 2025 року (справа №474/234/25, 1-кс/474/41/25).

Речовими доказами суд розпоряджається відповідно до ст.100 КПК України.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Керуючись ст.ст.369-371, 373-375 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.357, ч.4 ст.185 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч.1 ст.357 КК України у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки;

- за ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять)років.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, визначити ОСОБА_3 остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

До набрання вироком законної сили обрати ОСОБА_3 запобіжний захід у виді тримання під вартою, залишивши його для тримання в Державній установі "Миколаївський слідчий ізолятор".

Строк покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту його фактичного затримання 16 липня 2025 року.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_3 у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 16 липня 2025 року до дня набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Врадіївського районного суду Миколаївської області від 20 березня 2025 року (справа №474/234/25, 1-кс/474/41/25).

Речові докази:

- банківська картка "ПУМБ" № НОМЕР_1 , спец пакет №PSP 1016373, - повернути за належністю ОСОБА_6 ;

- чотири рулони туалетного паперу "Економ стандарт" спец-пакету №PSP3068543; - два упакування макаронних виробів "Ярка" вагою 1 кг. кожна, дві пляшки сиропу до кави об`ємом 200 мл. спец-пакет №WAR 1392428; - три світлодіодних лампи (1000 лм. 2-шт. та 1200 лм. 1-шт.), бездротові навушники ТОЗ USEER MANUAL, упакування 30 шт. капсул "Гепабам", упакування гелю "Деклафенак" спец-пакет №PSP №PSP 2022840, що знаходяться на відповідальному зберіганні у кімнаті речових доказів ВП №2 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області, - знищити.

На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Миколаївського апеляційного суду через Кривоозерський районний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок суду у відповідності з вимогами ч.2 ст.394 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до ч.3 ст.349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

СУДДЯ: (підпис)

Згідно з оригіналом:

Суддя Кривоозерського

районного суду ОСОБА_1

Вирок суду набрав законної сили _______________2026 року

Оригінал вироку знаходиться в суді в кримінальній справі №474/356/25, провадження №1-кп/479/46/26.

Керівник апарату суду ОСОБА_9