Справа № 308/3044/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2026 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , розглянувши матеріали клопотання слідчого СВ відділу поліції №1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області старший лейтенанта поліції ОСОБА_2 , у кримінальному провадженні під №0000051 від 21.01.2026 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, погоджене прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ відділу поліції №1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області старший лейтенант поліції ОСОБА_2 , звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із клопотанням у кримінальному провадженні під №0000051 від 21.01.2026 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, погоджене прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна.

Клопотання обґрунтовано тим,що як встановлено досудовим розслідуванням Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»» від 24.02.2022 № 2102-IX, із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан строком на 30 діб, строк дії якого неодноразово продовжувався.

Згідно Закону України «Про правовий режим воєнного стану», воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

У такий спосіб, з моменту затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022 на території України почав діяти правовий режим воєнного стану, який продовжує діяти і на даний час.

З`ясовано, що у невстановлений досудовим розслідуванням точний час але не пізніше 19 січня 2026 року, на території м. Чоп, Ужгородського р-ну, Закарпатської обл., у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , виник корисливий, злочинний умисел, спрямований на незаконне переправлення осіб призовного віку від 18 до 60 років, яким обмежено виїзд за кордон, через державний кордон України, за грошову винагороду.

Для виконання свого задуманого злочинного плану, пов`язаного із незаконним переправленням осіб призовного віку через державний кордон України та отриманням прибутку у вигляді грошових коштів, ОСОБА_4 , перебуваючи на території м. Чоп, добре розуміючи, що самому йому не під силу реалізувати свій задуманий злочинний план, і для свого страхування, щоб не бути викритим правоохоронними органами, задіяв особу ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_2 , в злочинні плани якого входило: за вказівками ОСОБА_4 , у визначений ним час, зустріти особу, отримати від неї грошові кошти за її незаконний перетин державного кордону України з подальшою передачею їх ОСОБА_4 .

В подальшому, 19.02.2026, ОСОБА_4 , реалізовуючи свій злочинний план, пов`язаний із отриманням прибутку і вигляді грошових коштів, знайшов особу, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканця АДРЕСА_3 , який в подальшому був залучений до конфіденційного співробітництва та діяв під контролем правоохоронних органів, за наступних обставин.

Так, 21.02.2026, у невстановлений досудовим розслідуванням точний час, ОСОБА_4 , за допомогою мобільного додатку месенджера «WhatsApp», на виконання заздалегідь обдуманого злочинного плану, спрямованого на незаконне переправлення осіб через державний кордон України, повідомив ОСОБА_6 , що зможе організувати його незаконне переправлення через державний кордон України за грошову винагороду у розмірі 4 000 доларів США, так як відносно останнього діють обмеження у виїзді за межі території України у законний спосіб. Окрім цього, на момент дзвінка, ОСОБА_4 , також повідомив, що ОСОБА_6 , повинен половину суми, а саме 2000 доларів США тримати біля себе, а іншу частину грошових коштів, передати іншій особі « ОСОБА_7 », який був ідентифікований як ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканець АДРЕСА_2 , та був залучений до конфіденційного співробітництва і діяв під контролем правоохоронних органів.

Окрім цього, 21.02.2026, у невстановлений досудовим розслідуванням точний час, ОСОБА_4 , за допомогою мобільного додатку месенджера «WhatsApp», зв`язався із ОСОБА_6 , та повідомив, що потрібно зачекати із незаконним його переправленням через державний кордон України, у зв`язку із побоюванням бути викритий правоохоронними органами та наказав чекати на подальші його вказівки. Далі, у вказаний день, ОСОБА_4 , повідомив ОСОБА_6 , про зустріч на парковці біля ТЦ «Дастор», який розташований за адресою: Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Собранецька, № 89, де він йому повинен повідомити про подальші дії, пов`язані із незаконним перетином кордону. Однак, після цього, ОСОБА_4 було надано вказівки ОСОБА_6 , про те, що він викликав собі автомобіль служби «таксі» і їхав до ТЦ «Адамс», який розташований за адресою: Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Ринкова, № 2А.

У свою чергу, ОСОБА_6 , який діяв під контролем правоохоронних органів, виконуючи злочинні вказівки ОСОБА_4 , замовив автомобіль служби «таксі», і виїхав в сторону ТЦ «Адамс». Прибувши до вказаного ТЦ близько 13:40 год, ОСОБА_4 наказав ОСОБА_6 прослідувати за ним до торгового центру, де вони повинні купити надувний човен та весла до нього. Після купівлі надувного човна, ОСОБА_4 наказав ОСОБА_6 сідати до нього в автомобіль марки «Skoda» моделі «Octavia», д.н.з. « НОМЕР_1 », і виїхав в напрямку м. Чоп. По приїзду в м. Чоп, ОСОБА_4 привіз ОСОБА_6 до невстановленого на даний час досудовим розслідуванням дачного будинку де став проводити інструктаж з приводу надування човна, зазначенням маршруту руху до кордону, і наданням детальної інформації по факту перепливання річки Тиса.

В подальшому, в той же день, ОСОБА_4 , повідомив ОСОБА_6 забрати надувний човен, і виходити до залізничного переїзду, де він його зустріне. Після зустрічі, ОСОБА_4 забрав надувний човен від ОСОБА_6 , і наказав останньому чекати на подальші вказівки, однак в подальшому повідомив, що не зможе здійснити його переправлення через державний кордон України, так як в м. Чоп, досить багато автомобілів.

У свою чергу, ОСОБА_6 знову викликав автомобіль служби «таксі» і повернувся до м. Ужгород, де чекав на подальші вказівки.

Далі, 25.02.2026, близько 11:00 год. ОСОБА_8 , за допомогою мобільного додатку «WhatsApp», зв`язався із ОСОБА_6 і вони зустрілись на парковці ТЦ «Дастор», де вже також перебував і ОСОБА_5 . В той момент ОСОБА_4 отримав від ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 500 доларів США, які останній обміняв в обмінному пункті, після чого виїхали в сторону ТЦ «Адамс», де ОСОБА_4 придбав за обміняні грошові кошти надувний човен із веслами. Після покупки ОСОБА_4 разом із ОСОБА_6 виїхали в сторону м. Чоп, де приїхали до місця проживання ОСОБА_4

25.02.2026 до 15:00 год., ОСОБА_6 перебував в гаражному приміщенні за місцем проживання ОСОБА_4 де очікував на вказівки з приводу свого незаконного переправлення через державний кордон України.

Через деякий час, до гаражного приміщення приїхав ОСОБА_4 на автомобілі марки «Opel» моделі «Vectra», д.н.з. « НОМЕР_2 », і наказав ОСОБА_6 сідати в автомобіль. Після посадки в автомобіль, ОСОБА_4 вирушив сторону державного кордону України, де між 348 та 349 прикордонним знаком залишив ОСОБА_6 , який мав виконати наперед зазначені ОСОБА_4 дії, а сам виїхав в сторону м. Чоп. Окрім цього ОСОБА_4 наказав ОСОБА_6 , коли він перепливе річку, то хай зателефонує до ОСОБА_5 , який має передати грошові кошти в сумі 3500 доларів США.

Далі, ОСОБА_4 отримавши інформацію, що ОСОБА_6 перетнув кордон, виїхав в с. Холмок, Ужгородського району, де вже в той час на нього очікував ОСОБА_5 разом із заздалегідь ідентифікованими грошовими коштами у розмірі 3 500 доларів США, якому повинен був передати за попередньою домовленістю, однак, після передачі грошових коштів останній був викритий правоохоронними органами та затриманий.

Відомості про вищевказану подію внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000051 від 21.01.2025 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

25.02.2026 року ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 було затримано згідно ст. 208 КПК України. В ході затримання проведено особистий обшук в ході якого було виявлено та вилучено: грошові імітаційні кошти номіналом по «100» доларів США із написом Suvenir в кількості 35 штук (3500), які поміщено в спец. пакет NPU 5176225; мобільний телефон марки INFINIX, ІМЕІ1: НОМЕР_3 , ІМЕІ2: НОМЕР_4 , який поміщено в спец. пакет NPU 5176226.

25.02.2026 вказані речі на підставі постанови слідчого СВ відділу поліції № 1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області визнані речовими доказами.

У клопотанні вказано на те, що для потреб досудового розслідування вкрай необхідно забезпечити наявність тимчасово вилучених речей, а саме: грошові імітаційні кошти номіналом по «100» доларів США із написом Suvenir в кількості 35 штук (3500), які поміщено в спец. пакет NPU 5176225;мобільний телефон марки INFINIX, ІМЕІ1: НОМЕР_3 , ІМЕІ2: НОМЕР_4 , який поміщено в спец. пакет NPU 5176226, та що вказане клопотання подається з метою забезпечення збереження речових доказів, що відповідає положенням кримінального процесуального закону (п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України).

Так, беручи до уваги те, що вилучені речі, на думку сторони обвинувачення, зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, містять інші відомості, які можуть бути використано як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі можуть бути предметами, що були об`єктом кримінально протиправних дій та засобом, 25 лютого 2026 року слідчим, яким здійснюється досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні, винесено постанову про визнання речовими доказами.

З огляду на те, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого а також те, що у разі задоволення вказаного клопотання може бути виконане завдання арешту, передбаченого ч. 1 ст. 170 КПК України, тобто запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження з метою забезпечення збереження речових доказів, задля захисту особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень охорони прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, керуючись ст. ст. 2, 9, 16, 36, 131, 132, 167, 170, 171 КПК України, слідчий просить:

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно в ході проведення особистого обшуку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а саме: грошові імітаційні кошти номіналом по «100» доларів США із написом Suvenir в кількості 35 штук (3500), які поміщено в спец. пакет NPU 5176225; мобільний телефон марки INFINIX, ІМЕІ1: НОМЕР_3 , ІМЕІ2: НОМЕР_4 , який поміщено в спец. пакет NPU 5176226.

Також слідчий просить: відповідно до вимог ст. 172 ч. 2 КК України на розгляд клопотання прошу не викликати фактичних власників з метою недопущення знищення та зміни об`єктів.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно ч. 1ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Частиною 2 ст. 170 ЦПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до частини 10 статті 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна, згідно частини 2 статті 171 КПК України, повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

Крім цього законодавець встановлює обов`язок для слідчого, прокурора, зазначаючи, що до клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до ч.3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Зі змісту клопотання встановлено, що слідчим відділенням відділу поліції №1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні №0000051 від 21.01.2026 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Так, згідно матеріалів клопотання: відомості в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000051 від 21.01.2025 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

25.02.2026 року ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 було затримано згідно ст. 208 КПК України. В ході затримання проведено особистий обшук в ході якого було виявлено та вилучено: грошові імітаційні кошти номіналом по «100» доларів США із написом Suvenir в кількості 35 штук (3500), які поміщено в спец. пакет NPU 5176225; мобільний телефон марки INFINIX, ІМЕІ1: НОМЕР_3 , ІМЕІ2: НОМЕР_4 , який поміщено в спец. пакет NPU 5176226.

25.02.2026 вказані речі на підставі постанови слідчого СВ відділу поліції № 1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області визнані речовими доказами.

Відповідно до ч.1 ст. 172 клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Варто зауважити, що відповідно до п.3 ч.2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.

Відповідно до ч.7 ст. 173 КПК України, копія ухвали негайно після її постановлення вручається слідчому, прокурору, а також присутнім під час оголошення ухвали: фізичній або юридичній особі, щодо майна якої вирішувалося питання про арешт, - при вирішенні питання про арешт майна з метою забезпечення збереження речових доказів; …У разі відсутності таких осіб під час оголошення ухвали копія ухвали надсилається їм не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

Підставою арешту майна є наявність ухвали слідчого судді чи суду за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину.

Відповідно до ч.3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98цього Кодексу. Арешт на комп`ютерні системи чи їх частини накладається лише у випадках, якщо вони отримані внаслідок вчинення кримінального правопорушення або є засобом чи знаряддям його вчинення, або зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, або у випадках, передбачених пунктами 2,3,4 частини другою цієї статті, або якщо їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, а також якщо доступ до комп`ютерних систем чи їх частин обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту…

Разом із тим в клопотанні не наведено наявність вказаних в абз. 2 ч.3 ст. 170 КПК України підстав для накладення арешту на тимчасово вилучене в ході обшуку майно. Клопотання не містить відомостей щодо призначення в рамках вказаного кримінального провадження судових експертиз, для забезпечення проведення яких є необхідність у застосуванні такого виду забезпечення кримінального провадження, як арешт вилученого майна, зокрема електронних комунікаційних системах, інформаційно-комунікаційних системах, комп`ютерних системах.

При цьому, слідчий суддя звертає увагу на те, що за відсутності обмеження доступу системами логічного захисту такого майна, можливо скопіювати всю необхідну інформацію, або за наявності підстав та необхідності провести експертизи (саме такі дії щодо забезпечення електронних доказів передбачені абз. 3, 4 ч.2 ст.168 КПК України) та повернути майно.

Відомостей щодо наявності паролів на вилучених мобільних телефонах, клопотання не містить.

При цьому, слідчий суддя звертає увагу на те, що за відсутності обмеження доступу системами логічного захисту такого майна, можливо скопіювати всю необхідну інформацію, або за наявності підстав та необхідності провести експертизи (саме такі дії щодо забезпечення електронних доказів передбачені абз. 3, 4 ч.2 ст.168 КПК України) та повернути майно.

Разом із тим, згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, і збереження речових доказів, при цьому арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 64-2 КПК України третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особи. Третьою особою, щодо майна вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна. Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, має права і обов`язки, передбачені цим Кодексом для підозрюваного, обвинуваченого, в частині, що стосуються арешту майна. Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, повідомляється про прийняті процесуальні рішення в кримінальному провадженні, що стосуються арешту майна, отримує їх копії у випадках та в порядку, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

У вказаному кримінальному провадженні, згідно долученого витягу з ЄРДР, жодній особі не повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.

При виникненні питання про обмеження права власності у кримінальному провадженні, особа, яка не є підозрюваною, набуває статусу третьої особи, щодо якої вирішується питання про арешт.

При цьому, згідно клопотання про арешт майна до слідчого судді звернувся саме слідчий, що суперечить вимогам ч. 2 ст. 64-2 КПК України.

Враховуючи викладене, у зв`язку з тим, що в цьому кримінальному провадженні на час звернення до слідчого судді відсутні підозрювані та юридичні особи, щодо яких здійснюється провадження, майно, на яке слідчий просить накласти арешт, вважається майном третьої особи, а тому з клопотанням про його арешт, відповідно до ст. 64-2 КПК України, повинен звертатися виключно прокурор.

Вивченням матеріалів клопотання встановлено, слідчий не виконав вимоги, передбачені ч. 2 ст. 171 КПК України, та належним чином не мотивував своє клопотання, зокрема, в частині мети накладення арешту на вищевказане майно, та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна. Клопотання слідчого не містить посилань на наявність ризиків, передбачених абз. 2 ч.1 ст. 170 КПК України, та їх відповідне обґрунтування.

Клопотання слідчого містить лише формальне посилання на загальні норми КПК України, які передбачає можливість арешту тимчасового вилученого майна, накладення арешту з метою збереження речових доказів.

Окрім того, із вказаним клопотанням у даному кримінальному провадженні, може звертатися прокурор, а звернення з клопотанням про арешт майна неналежною особою може в подальшому призвести до визнання доказів, отриманих в результаті проведення слідчих дій, недопустимими.

Варто зазначити, що матеріли клопотання не містять відомостей про повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України жодній особі, станом на день звернення із зазначеним клопотанням до слідчого судді.

З огляду на викладене слідчий суддя приходить до переконання, що вказане клопотання про арешт майна, подано без додержання вимог ст.171 КПК України.

Відповідно до положень ч.6 ст. 172 КПК України, слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Виходячи з викладеного, слідчий суддя вважає за необхідне повернути клопотання прокурору з метою усунення його недоліків у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, що не позбавляє його права після усунення недоліків в строки, передбачені ст. 172 КПК України, повторно звернутися до суду з даним клопотанням.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 372, 395 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ відділу поліції №1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області старший лейтенанта поліції ОСОБА_2 , у кримінальному провадженні під №0000051 від 21.01.2026 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, погоджене прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна, - повернути прокурору, встановивши строк в сімдесят дві години для усунення недоліків з моменту отримання копії ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1