ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" березня 2026 р. м. Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі суду: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

захисників адвокатів ОСОБА_12 ,

ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського районного суду м. Харкова кримінальні провадження № 0000426 від 16.05.2017 року, № 0001049 від 26.09.2017 року, відносно

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, раніше не судимого, із вищою освітою, не одруженого, працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого: АДРЕСА_1 ,

з кваліфікацією кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 368 КК України,

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Харкова, громадянина України, одруженого, із вищою освітою, офіційно не працевлаштованого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

з кваліфікацією кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27, ч.3 ст.368, ч.1 ст.353 КК України

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_11 , який з 06.10.2015 обіймав посаду старшого оперуповноваженого відділу організації викриття економічних злочинів оперативного управління Київської ОДПІ м.Харкова ГУ ДФС у Харківській області, за попередньою змовою та спільно із ОСОБА_10 розробили план свого незаконного збагачення, відповідно до якого ОСОБА_11 , як діючий працівник ДФС України та ОСОБА_10 , який представлятиметься діючим працівником ДФС України, вимагатимуть від приватного підприємця ОСОБА_15 неправомірну вигоду за бездіяльність у вигляді не втручання у підприємницьку діяльність останнього та не проведення податкових перевірок.

Діючи згідно з раніше досягнутою домовленістю, у березні 2016 року (не встановлений досудовим розслідуванням та під час судового розгляду день та час), ОСОБА_11 разом із ОСОБА_10 , знаходячись біля приміщення цеху ФОП ОСОБА_15 із виготовлення взуття, розташованому за адресою: АДРЕСА_3 , діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, з метою одержання неправомірної вигоди для особистого збагачення та з корисливих мотивів, представившись працівниками ДФС України висловили приватному підприємцю ОСОБА_15 вимогу передати їм 30000 гривень, за бездіяльність у виді не проведення податкових перевірок та не перешкоджання іншим чином його підприємницькій діяльності щодо виготовлення та реалізації взуття.

Після висловленої вимоги, знаходячись у вищевказаному місці, за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, шляхом вимагання одержали від приватного підприємця ОСОБА_15 частину обумовленої неправомірної вигоди у сумі 10000 гривень за не проведення податкових перевірок та не перешкоджання іншим чином його підприємницькій діяльності з виготовлення та реалізації взуття.

Продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на одержання неправомірної вигоди від приватного підприємця ОСОБА_15 у сумі 30000 гривень, ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , діючи згідно з раніше досягнутою домовленістю, за попередньою змовою групою осіб, у липні 2016 року ( точно не встановлений досудовим розслідуванням та під час судового розгляду день та час), знаходячись поблизу стадіону «Металіст», розташованому за адресою: м. Харків, вул. Плеханівська, 65, шляхом вимагання, одержали від приватного підприємця ОСОБА_15 частину обумовленої неправомірної вигоди у сумі 3000 гривень за не проведення податкових перевірок та не перешкоджання іншим чином його підприємницькій діяльності щодо виготовлення та реалізації взуття.

Також, продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на одержання неправомірної вигоди від приватного підприємця ОСОБА_15 у сумі 30000 гривень, ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , діючи відповідно до раніше досягнутої домовленості, за попередньою змовою групою осіб, у жовтні 2016 року (точно не встановлений досудовим розслідуванням та під час судового розгляду день та час), знаходячись поблизу стадіону «Металіст», розташованому за адресою: м. Харків, вул. Плеханівська, 65, шляхом вимагання одержали від приватного підприємця ОСОБА_15 частину обумовленої неправомірної вигоди у сумі 3000 гривень за не проведення податкових перевірок та не перешкоджання іншим чином його підприємницькій діяльності щодо виготовлення та реалізації взуття.

У подальшому, продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на одержання неправомірної вигоди від приватного підприємця ОСОБА_15 у сумі 30 000 гривень, ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , діючи відповідно до раніше досягнутої домовленості, за попередньою змовою групою осіб, у грудні 2016 року ( точно не встановлений досудовим розслідуванням та під час судового розгляду день та час), знаходячись у приміщенні цеху ФОП ОСОБА_15 з виготовлення взуття, розташованому за адресою: АДРЕСА_3 , шляхом вимагання одержали від приватного підприємця ОСОБА_15 частину обумовленої неправомірної вигоди у сумі 3000 гривень за не проведення податкових перевірок та не перешкоджання іншим чином його підприємницької діяльності щодо виготовлення та реалізації взуття.

Таким чином, за період часу з березня 2016 року по грудень 2016 року ОСОБА_11 та ОСОБА_10 діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, вимагали та одержали від приватного підприємця ОСОБА_15 неправомірну вигоду у сумі 19 000 гривень за не проведення податкових перевірок та не перешкоджання іншим чином його підприємницькій діяльності щодо виготовлення та реалізації взуття.

Таким чином, ОСОБА_11 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. З ст.368 КК України, тобто одержання службовою особою неправомірної вигоди для себе за невчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дій з використанням наданої їй влади та службового становища, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди.

Крім того, ОСОБА_11 , який з 06.10.2015 обіймав посаду старшого оперуповноваженого відділу організації викриття економічних злочинів оперативного правління Київської ОДПІ м.Харкова ГУ ДФС у Харківській області, а з 03.04.2017 посаду старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ організаційно- аналітичного відділу управління внутрішньої безпеки Головного управління ДФС у місті Києві, за попередньою змовою та спільно із ОСОБА_10 розробив план незаконного збагачення, відповідно до якого ОСОБА_11 як діючий працівник ДФС України та ОСОБА_10 , який представлятиметься діючим працівником ДФС України, вимагатимуть від приватного підприємця ОСОБА_16 неправомірну вигоду за бездіяльність у виді не проведення податкових перевірок його підприємницької діяльності.

Діючи згідно з досягнутою домовленістю, у листопаді 2016 року (у точно невстановлений день та час) ОСОБА_11 разом із ОСОБА_10 , знаходячись у кондитерському цеху, який використовує ФОП ОСОБА_16 , розташованому за адресою: АДРЕСА_4 , діючи умисно, повторно, за попередньою змовою групою осіб, з метою держання неправомірної вигоди для особистого збагачення та з корисливих мотивів, представившись працівниками ДФС України висловили приватному підприємцю ОСОБА_16 вимогу передавати їм кожні півроку по 5000 гривень за бездіяльність у виді не проведення податкових перевірок та не перешкоджання іншим чином його підприємницької діяльності щодо виготовлення та реалізації кондитерських виробів, на що ОСОБА_16 вимушений був погодитися.

Після висловленої вимоги, у вищевказаному місці ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, знаходячись біля кондитерського цеху, який використовує ФОП ОСОБА_16 , розташований за адресою: АДРЕСА_4 , шляхом вимагання одержали від приватного підприємця ОСОБА_16 частину обумовленої неправомірної вигоди у сумі 5000 гривень за не проведення податкових перевірок та не перешкоджання іншим чином його підприємницькій діяльності щодо виготовлення та реалізації кондитерських виробів.

У подальшому, 20.05.2017 близько 11-00 години ОСОБА_11 разом із ОСОБА_10 , продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на одержання неправомірної вигоди, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, прибули до кондитерського цеху, за адресою: АДРЕСА_4 , який використовує ФОП ОСОБА_16 , для одержання раніше обумовленої неправомірної вигоди.

У свою чергу ОСОБА_16 , не усвідомлюючи, що ОСОБА_11 в силу свого службового становища об`єктивно не спроможний вчинити дії щодо перешкоджання його підприємницької діяльності і вважаючи, що ця службова особа здатна вчинити такі дії, не бажаючи проведення органами державної фіскальної служби перевірок з питання додержання ФОП ОСОБА_16 вимог чинного законодавства, добросовісно помиляючись і сприймаючи ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , як працівників ГУ ДФС у Харківській області, зустрівся із вказаними особами.

Під час бесіди у приміщенні кондитерського цеху, за вищенаведеною адресою, ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , одержали від ОСОБА_16 раніше обумовлену суму неправомірної вигоди у сумі 5000 гривень за непроведення додаткових перевірок та не перешкоджання іншим чином його підприємницькій діяльності щодо виготовлення та реалізації кондитерських виробів.

У цей же день злочинна діяльність ОСОБА_11 та ОСОБА_10 припинена працівниками правоохоронних органів та їх затримано працівниками прокуратури Харківської області.

Таким чином, за період часу з листопада 2016 року по 20.05.2017 ОСОБА_11 та ОСОБА_10 діючи умисно, повторно, за попередньою змовою групою осіб, вимагали та одержали від приватного підприємця ОСОБА_16 неправомірну вигоду у сумі 10000 гривень за не проведення податкових перевірок та не перешкоджання іншим чином його підприємницької діяльності щодо виготовлення та реалізації кондитерських виробів.

Таким чином, ОСОБА_11 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. З ст. 368 КК України, тобто одержання службовою особою неправомірної вигоди для себе за невчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дій з використанням наданої їй влади та службового становища, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди.

ОСОБА_10 , за попередньою змовою із ОСОБА_11 , який з 06.10.2015 обіймав посаду старшого оперуповноваженого відділу організації викриття економічних злочинів оперативного управління Київської ОДПІ м.Харкова ГУ ДФС у Харківській області, розробили план свого незаконного збагачення, відповідно до якого ОСОБА_11 , як діючий працівник ДФС України та ОСОБА_10 , який представлятиметься діючим працівником ДФС України, вимагатимуть від приватного підприємця ОСОБА_15 неправомірну вигоду за бездіяльність у вигляді не втручання у підприємницьку діяльність останнього та не проведення податкових перевірок.

Діючи згідно з раніше досягнутою домовленістю, у березні 2016 року (у точно не встановлений досудовим розслідуванням та під час судового розгляду день та час), ОСОБА_10 разом із ОСОБА_11 , знаходячись біля приміщення цеху ФОП ОСОБА_15 із виготовлення взуття, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, з метою одержання неправомірної вигоди для особистого збагачення та з корисливих мотивів, представившись працівниками ДФС України висловили приватному підприємцю ОСОБА_15 вимогу передати їм 30000 гривень, за бездіяльність у виді не проведення податкових перевірок та не перешкоджання іншим чином його підприємницької діяльності щодо виготовлення та реалізації взуття.

Після висловленої вимоги, знаходячись у вищевказаному місці, за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, шляхом вимагання одержали від приватного підприємця ОСОБА_15 частину обумовленої неправомірної вигоди у сумі 10 000 гривень за непроведення податкових перевірок та не перешкоджання іншим чином його підприємницької діяльності з виготовлення та реалізації взуття.

Продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на одержання неправомірної вигоди від приватного підприємця ОСОБА_15 у сумі 30 000 гривень, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , діючи згідно з раніше досягнутою домовленістю, за попередньою змовою групою осіб, у липні 2016 року (у точно не встановлений досудовим розслідуванням день та час), знаходячись поблизу стадіону «Металіст», розташованому за адресою: м.Харків, вул.Плеханівська,65, шляхом вимагання одержали від приватного підприємця ОСОБА_15 частину обумовленої неправомірної вигоди у сумі 3 000 гривень за не проведення податкових перевірок та не перешкоджання іншим чином його підприємницької діяльності щодо виготовлення та реалізації взуття.

Також, продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на одержання неправомірної вигоди від приватного підприємця ОСОБА_15 у сумі 30 000 гривень, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , діючи відповідно до раніше досягнутої домовленості, за попередньою змовою групою осіб, у жовтні 2016 року (у точно не встановлений досудовим розслідуванням та під час судового розгляду день та час), знаходячись поблизу стадіону «Металіст», розташованому за адресою: м.Харків, вул.Плеханівська,65, шляхом вимагання одержали від приватного підприємця ОСОБА_15 частину обумовленої неправомірної вигоди у сумі 3 000 гривень за не проведення податкових перевірок та не перешкоджання іншим чином його підприємницької діяльності щодо виготовлення та реалізації взуття.

У подальшому, продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на одержання неправомірної вигоди від приватного підприємця ОСОБА_15 у сумі 30000 гривень, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , діючи відповідно до раніше досягнутої домовленості, за попередньою змовою групою осіб, у грудні 2016 року (у точно не встановлений досудовим розслідуванням та під час судового розгляду день та час), знаходячись у приміщенні цеху ФОП ОСОБА_15 з виготовлення взуття, розташованому за адресою: АДРЕСА_3 , шляхом вимагання одержали від приватного підприємця ОСОБА_15 частину обумовленої неправомірної вигоди у сумі 3 000 гривень за не проведення податкових перевірок та не перешкоджання іншим чином його підприємницької діяльності щодо виготовлення та реалізації взуття.

Таким чином, за період часу з березня 2016 року по грудень 2016 року ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, вимагали та одержали від приватного підприємця ОСОБА_15 неправомірну вигоду у сумі 19000 гривень за не проведення податкових перевірок та не перешкоджання іншим чином його підприємницької діяльності щодо виготовлення та реалізації взуття.

Таким чином, ОСОБА_10 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.5 ст.27, ч.3 ст.368 КК України, тобто пособництво в одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе за невчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дій з використанням наданої їй влади та службового становища, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди.

Крім того, ОСОБА_10 за попередньою змовою із ОСОБА_11 , який з 06.10.2015 обіймав посаду старшого оперуповноваженого відділу організації викриття економічних злочинів оперативного управління Київської ОДШ м.Харкова ГУ ДФС у Харківській області, а з 03.04.2017 - посаду старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ організаційно-аналітичного відділу управління внутрішньої безпеки Головного управління ДФС у місті Києві, розробили план свого незаконного збагачення, відповідно до якого ОСОБА_11 , як діючий працівник ДФС України та ОСОБА_10 , який представлятиметься діючим працівником ДФС України, вимагатимуть від приватного підприємця ОСОБА_16 неправомірну вигоду за бездіяльність у виді не проведення податкових перевірок його підприємницької діяльності.

Діючи згідно з досягнутою домовленістю, у листопаді 2016 року (у точно не встановлений досудовим розслідуванням та під час судового розгляду день та час) ОСОБА_10 разом із ОСОБА_11 , знаходячись у кондитерському цеху, який використовує ФОП ОСОБА_16 , розташованому за адресою: АДРЕСА_4 , діючи умисно, повторно, за попередньою змовою групою осіб, з метою одержання неправомірної вигоди для особистого збагачення та з корисливих мотивів, представившись працівниками ДФС України висловили приватному підприємцю ОСОБА_16 вимогу передавати їм кожні півроку по 5 000 гривень за бездіяльність у виді не проведення податкових перевірок та не перешкоджання іншим чином його підприємницької діяльності щодо виготовлення та реалізації кондитерських виробів, на що ОСОБА_16 вимушений був погодитися.

Після висловленої вимоги, у вищевказаному місці ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, знаходячись біля кондитерського цеху, який використовує ФОП ОСОБА_16 , розташований за адресою: АДРЕСА_4 , шляхом вимагання одержали від приватного підприємця ОСОБА_16 частину обумовленої неправомірної вигоди у сумі 5 000 гривень за не проведення податкових перевірок та не перешкоджання іншим чином його підприємницької діяльності щодо виготовлення та реалізації кондитерських виробів.

У подальшому, 20.05.2017 близько 11-00 години ОСОБА_10 разом із ОСОБА_11 , продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на одержання неправомірної вигоди, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, прибули до кондитерського цеху, за адресою: АДРЕСА_4 , який використовує ФОП ОСОБА_16 , для одержання раніше обумовленої неправомірної вигоди.

У свою чергу ОСОБА_16 , не усвідомлюючи, що ОСОБА_11 , в силу свого службового становища об`єктивно не спроможний вчинити дії щодо перешкоджання його підприємницької діяльності і вважаючи, що ця службова особа здатна вчинити такі дії, не бажаючи проведення органами державної фіскальної служби перевірок з питання додержання ФОП ОСОБА_16 вимог чинного законодавства, добросовісно помиляючись і сприймаючи ОСОБА_11 та ОСОБА_10 як працівників ГУ ДФС у Харківській області, зустрівся із вказаними особами.

Під час бесіди у приміщенні кондитерського цеху, за вищенаведеною адресою, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 одержали від ОСОБА_16 раніше обумовлену суму неправомірної вигоди у сумі 5 000 гривень за не проведення податкових перевірок та не перешкоджання іншим чином його підприємницької діяльності щодо виготовлення та реалізації кондитерських виробів.

У цей же день злочинна діяльність ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , припинена працівниками правоохоронних органів та їх затримано працівниками прокуратури Харківської області.

Таким чином, за період часу з листопада 2016 року по 20.05.2017 ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , діючи умисно, повторно, за попередньою змовою групою осіб, вимагали та одержали від приватного підприємця ОСОБА_16 неправомірну вигоду у сумі 10000 гривень за не проведення податкових перевірок та не перешкоджання іншим чином його підприємницької діяльності щодо виготовлення та реалізації кондитерських виробів.

Таким чином, ОСОБА_10 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.5 ст.27, ч.3 ст.368 КК України, тобто пособництво в одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе за невчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дій з використанням наданої їй влади та службового становища, повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди.

Крім того, ОСОБА_10 упродовж 2016-2017 років, діючи згідно розробленого із ОСОБА_11 , плану власного незаконного збагачення, не будучи службовою особою, яка є представником влади, маючи умисел на вчинення корисливих кримінальних правопорушень - вимагання та одержання неправомірної вигоди, діючи умисно, з метою введення в оману потерпілих стосовно свого дійсного статусу і створення у них уявлення щодо законності своїх дій, не маючи на те права та не будучи працівником правоохоронного органу, на території м.Харкова вимагав та одержав у період з березня 2016 року по грудень 2016 року від приватного підприємця ОСОБА_15 неправомірну вигоду у сумі 19000 гривень, та у період з листопада 2016 року по 20.05.2017 року від приватного підприємця ОСОБА_16 неправомірну вигоду у сумі 10000 гривен, тим самим самовільно присвоїв собі владні повноваження працівника правоохоронного органу - співробітника ДФС України, при вчиненні суспільно небезпечних діянь. Зокрема, ОСОБА_10 представлявся потерпілим працівником ДФС України і під час спілкування з потерпілими використовував службову термінологію працівника ДФС України, висловлював погрози щодо перешкоджання їх підприємницькій діяльності, зокрема проведенням податкових перевірок підприємницької діяльності потерпілих.

Таким чином, ОСОБА_10 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.353 КК України, тобто самовільне присвоєння владних повноважень, поєднане із вчинення будь-яких суспільно небезпечних діянь.

Допитані в судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_11 , ОСОБА_10 свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, що інкриміновано органом досудового розслідування, не визнали, просили їх виправдати.

ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснював, що у інкримінованих правопорушеннях він не винен, не був суб*єктом інкримінованих йому правопорушень, оскільки працював у м. Києві та не мав права проводити перевірки ФОП, і вся ця справа сфальсифікована, є провокацією у зв*язку з тим, що він переміг у конкурсі на зайняття посади в Харківській області, а дії слідства були спрямовані на те, щоб його усунути від зайняття посади.

Так, ОСОБА_11 вказував, що ОСОБА_10 є його знайомим з дитинства. Потерпілого ОСОБА_17 він не знає, ОСОБА_18 знає, оскільки він був сином його знайомої ОСОБА_19 , з якою в нього були дружні стосунки. Від ОСОБА_15 він грошових коштів не отримував, з ним в 2016 році не зустрічався. Від ОСОБА_16 в 2016 році та в 2017 році ніяких грошових коштів не отримував. Мати потерпілого ОСОБА_16 ОСОБА_19 скаржилась йому на сина, негативно його характеризувала, і вважає, що ОСОБА_16 йому захотів помститися. Мати потерпілого ОСОБА_16 займала в нього кошти 3000 доларів США, написала розписку, яка під час затримання лежала в автомобілі, і після її смерті син ОСОБА_19 потерпілий ОСОБА_16 обіцяв йому віддати борг матері. Потерпілий йому подзвонив та сказав, що готовий віддати борг і щоб він приїхав до нього в цех на вул. Ак.Павлова. 20.05.2017 року він приїхав до м. Харкова, оскільки був день похорон його бабусі і випив ліки, попрохав ОСОБА_20 його підвезти на автомобілі. Вони вдвох із ОСОБА_20 приїхали до цеху по вул. Ак.Павлова в м. Харкова, де їх зустрів ОСОБА_21 і вони зайшли до нього в кабінет. ОСОБА_18 став йому пропонувати віддати грошові кошти в гривнях, він відмовився, оскільки борг був в доларах, гроші не взяв, оскільки це була не та сума та не ті гроші. Після того, як вони вийшли з цеху, їх затримали працівники поліції із застосуванням насильства. Звідкіля взялись гроші на асфальті він не знає, їх він до кишені не клав, йому підкинули. Також, він не давав дозволу на змиви з рук, до нього застосовували недозволені методи, адвоката не надали. Під час судового розгляду ОСОБА_11 надав письмові пояснення щодо обставин даної кримінальної справи та докази невинуватості в 2 томах.

ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснював, що не визнає себе винним у інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, просив його виправдати, після роз*яснення судом вимог ст. 49 КК України відмовився подавати заяву про застосування строків давності.

Пояснював, що потерпілого ОСОБА_15 він не знає, потерпілого ОСОБА_16 бачив лише один раз 20.05.2017 року. В цей день, 20.05.2017 року йому подзвонив ОСОБА_11 та попросив його повозити, оскільки був похорон його бабусі і той прийняв препарати. Вони з вул. К.Маркса приїхали на вул. Ак.Павлова в м. Харкова, так як ОСОБА_22 повинні були віддати гроші за боргом. Вони з ОСОБА_23 зайшли до цеху, ОСОБА_22 розмовляв стосовно повернення боргу і вони вийшли. Одразу, як вони вийшли їх повалили на землю, де він і пролежав тривалий час. Потім, появився слідчий і їм сказали, що затримали з приводу отримання неправомірної вигоди, він просив адвоката, однак йому не надали.

Незважаючи на невизнання своєї провини обвинуваченими, суд, дослідивши показання останніх, вислухавши показання потерпілих, свідків, дослідивши інші докази у справі, вважає, що провина обвинувачених у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень доведена повністю і підтверджується наступними доказами:

Потерпілий ОСОБА_15 під час його допитів в судовому засіданні пояснював, що він є ФО-П з 2007 року за профілем виробництва взуття, цех знаходиться за адресою: м. Харків, пров. Метизний, 5. Років 4-5 тому назад від його допитів в суді, приблизно в 2016 році, коли точно він не пам*ятає до нього в цех приїхали ОСОБА_22 та ОСОБА_20 та хотіли провести податкову перевірку. Він не хотів, щоб проводили перевірку, оскільки на той час в нього працювали неофіційно працівники та спитав у ОСОБА_22 та ОСОБА_20 що треба, щоб перевірка не проводилась і хотів з ними домовитись, і ті відповіли що треба платити. Він вважає, що в них був договір про надання грошей за не проведення перевірки, вимагання не було, оскільки вони домовились і він сам запропонував вирішити питання. Повноваження та посвідчення ОСОБА_22 та ОСОБА_20 він не бачив, хто вони такі не знає, може і з вулиці прийшли, в той час багато людей ходило по цехах і всім він давав гроші. Перший раз він дав їм 3000 грн, кому не пам*ятає, потім віддавав ОСОБА_20 в місті. Віддавав десь по 2-3 тисячі грн. при зустрічі, 4-5 разів зустрічались, передав десь приблизно всього 19 тис. грн. Йому вони дзвонили та говорили, що треба зустрітись, а він, розуміючи, що треба давати гроші за непроведення податкових перевірок, оскільки все обговорили та домовились в першу зустріч, проїжджав на зустріч, мовчки віддавав гроші, коли 2000, коли 3000 грн. та вони розходились. Потім дзвінки перестали поступати і він також їм не дзвонив, ніяких перевірок не було. В подальшому, йому подзвонили з поліції та сказали, що затримали ОСОБА_22 та ОСОБА_20 і він їх впізнав. Він не хотів писати заяву в поліцію, однак його змусили та погрожували, оскільки сказали, що якщо не напише, то прийдуть з перевіркою на його підприємство. В судовому засіданні пояснював, що говорить правду та йому приховувати нічого, на той час багато людей з різних державних органів ходило по цехах з перевірками і він усім давав хабаря, щоб спокійно працювати, в залі судового засідання обвинувачених впізнав та підтвердив надання їм хабаря в 2016 році приблизно 19000 грн.

Під час судового розгляду за клопотанням прокурора судом було відтворено аудіо запис допиту потерпілого ОСОБА_16 попереднім складом суду, який станом на теперішній час помер і його повторний допит в судовому засіданні є неможливим.

Так, під час допиту в судовому засіданні ОСОБА_16 повідомив, що в березні 2017 року до нього в цех по вул. Ак.Павлова в м. Харкові прийшли 2 чоловіка, яких він до цього ніколи не знав та не бачив, один показав посвідчення та сказав, що з податкової, інший не показував посвідчення, але також сказав, що з податкової. Вони сказали, що треба гроші, щоб усе було добре, щоб не було перевірок, і залишили свій номер телефону. Вони також говорили, що його мати їм платила, однак від матері він такого не чув і чи знала мати їх він не знає, на той час мати вже померла. Говорили, що якщо перевірка, то дзвонити їм і всі проблеми будуть вирішені. Він виніс їм 5000 грн., взяв ці гроші в касі, та віддав, це ніхто не бачив, вони були тільки втрьох, і вони сказали, що будуть раз на півроку приходити. Потім в травні 2017 року подзвонив ОСОБА_22 і сказав, що приїдуть, він зрозумів, що приїдуть за грошима. ОСОБА_24 представляв як колегу. Коли прийшли він став говорити, що пізніше дасть гроші і звернувся в прокуратуру із заявою про злочин, оскільки не хотів їм більше платити. Йому в поліції (на вул. Весніна) дали гроші (5000 грн. купюрами по 200 грн.), сказали із Казначейства, це не його були гроші, і потім 20.05.2017 року, коли до нього прийшли ОСОБА_22 та ОСОБА_20 він сказав, що є 5000 грн. і він віддав ці гроші ОСОБА_22 в руки, ОСОБА_20 стояв поруч і говорив, що все буде гаразд, не переживайте. Гроші він давав як хабар, щоб не було перевірок. Коли вони вийшли з його кабінету їх затримали працівники поліції. ОСОБА_22 та ОСОБА_20 говорили, що вони допомагали матері створити цех, він почав управляти цехом та підприємством тільки після смерті матері ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ). Про борг матері ОСОБА_22 йому нічого не відомо, мати жила сама і ніколи ні в кого гроші не брала.

Допитана свідок ОСОБА_25 в судовому засіданні пояснила, що її цивільний чоловік ОСОБА_16 ІНФОРМАЦІЯ_4 помер. 5-6 років тому назад він був ФО-П та був кондитерський цех на АДРЕСА_4 , раніше цехом займалась мати померлого чоловіка. Чоловік її в свої справи не посвідчував, про його борги чи борги померлої матері чоловіка вона нічого не знає. Вказувала, що слідчий її допитував раніше і все що вона раніше говорила все це правда, а зараз вона вже точно не пам*ятає.

Свідок ОСОБА_26 в судовому засіданні під присягою в суді повідомив, що він в 2017 році був оперативним працівником та займався технічним супроводженням по даному кримінальному провадженні. Повідомив, що до Департаменту економіки звернувся громадянин щодо неправомірних дій та вимагання неправомірної вигоди, було внесені відомості до ЕРДР, проведена перевірка заяви із проведенням оперативно - технічних засобів. Він також складав протокол помітки грошових коштів і особисто здійснював помітку грошових коштів по даному кримінального провадженню, грошові кошти це були кошти заявника, були запрошені поняті, проводилось НСРД, було зроблені копії грошей до протоколу, технічні засоби також були під час помітки (ноутбук, принтер). Під час затримання він не був, відео затримання не робив, тілесних ушкоджень у ОСОБА_22 та ОСОБА_20 під час затримання не бачив.

Свідок ОСОБА_27 в судовому засіданні пояснював, що є слідчим слідчого відділу прокуратури Харківської області і ним проводилось досудове розслідування по даному кримінальному провадженні та 20.05.2017 року було затримано ОСОБА_22 та ОСОБА_20 після отримання неправомірної вигоди. Також, повідомляв, що 20.05.2017 року по вул. Ак.Павлова в м. Харкові після одержання неправомірної вигоди від ОСОБА_28 та ОСОБА_20 були затримані, грошові кошти знаходились біля ГОрдіна, зі слів оперативних працівників ОСОБА_22 гроші в розмірі 5000 грн. викинув з кишені, гроші були вилучені. Була фіксація на відео, сам момент затримання він не бачив, приїхав пізніше. ОСОБА_22 та ОСОБА_20 лежали на землі, оскільки ГОрдін намагався застосовувати вогнепальну зброю та втекти, кричав, ображав працівників поліції. Щодо походження грошових коштів ані ОСОБА_22 , ані ОСОБА_20 пояснень не надавали, також не надавали пояснень щодо відносин з ОСОБА_18 чи його матір*ю, не повідомляв ОСОБА_22 і про будь які розписки від ОСОБА_18 . Під час затримання до ОСОБА_22 та ОСОБА_20 недозволених заходів не застосовували, ушкодження на обличчі у ОСОБА_23 пояснює тим, що ОСОБА_22 , лежачі на асфальті сам терся обличчям по асфальту та сам себе пошкодив. Також, вказав, що неточності у протоколі помітки грошових коштів це технічні описки. Повідомляв, що під час затримання та протягом досудового розслідування порушень права на захист підозрюваних чи ненадання медичної допомоги з його боку не було.

Свідок ОСОБА_29 в судовому засіданні повідомив, що на 2017 рік був оперативним працівником СУ Харківської області та приймав участь 20.05.2017 року у затриманні ОСОБА_22 та ОСОБА_20 . В цей день він був на підприємстві в цеху по вул. Ак.Павлова в м. Харкова, де здійснює свою діяльність ОСОБА_16 , переодягнутий в одяг працівника підприємства і в цей час приїхав на автомобілі ОСОБА_22 і ОСОБА_20 , які зайшли до цеху, він зайшов за ними. Також, він бачив передачу із рук в руки грошових коштів від заявника ОСОБА_18 до ОСОБА_22 , про що він невідкладно повідомив керівникові групи. Після того, як ОСОБА_22 та ОСОБА_30 стали виходити із підприємства їх намагались затримати. ОСОБА_22 одразу викинув гроші із кишені на землю та став витягати зброю (пістолет), однак група затисла його по боках. Недозволених заходів до ОСОБА_22 та ОСОБА_20 не застосовували, були тільки застосовані заходи забезпечення, оскільки ОСОБА_22 намагався застосовувати зброю під час затримання. Також, вказував, що ударів чи інших неправомірних заходів ОСОБА_22 він не наносив.

Свідок ОСОБА_31 в судовому засіданні повідомив, що на 2017 рік був начальником відділу Харківської області та керівником групи 20.05.2017 року під час затримання ОСОБА_22 та ОСОБА_20 . Проводились заходи, санкціоновані щодо НСРД та він чув розмови ОСОБА_22 із заявником щодо передачі та отримання неправомірної вигоди, на заявникові були технічні засоби. Було прийнято рішення про затримання ОСОБА_23 та ОСОБА_20 20.05.2017 року після отримання неправомірної вигоди та вони були затримані. Під час затримання ОСОБА_22 викинув грошові кошти із кишені поруч з собою, і у нього була заплічна кобура із зброю, яку він намагався застосувати, однак оперативні працівники запобігли йому в цьому. З приводу грошових коштів ані ОСОБА_22 , ані ОСОБА_20 ніяких пояснень не надавали. Після затримання проводились слідчі дії- огляд місця події, змиви з рук, із кишень, вилучення речових доказів, пакування. Тілесних ушкоджень у ОСОБА_23 він не бачив. Грошові кошти 5000 грн. неправомірної вигоди були вилучені, вони помічались при понятих, із фіксуванням, змиви з рук учасники надавали добровільно. Раніше ОСОБА_22 та ОСОБА_20 він знав, оскільки працювали в одному райвідділі раніше, а з ОСОБА_20 навчались на паралельних курсах в інституті, дружніх чи неприязнених стосунків між ними не було, причин оговорювати обвинувачених у нього немає.

Свідок ОСОБА_32 в суді пояснив, що був оперативним працівником та 20.05.2017 року був задіяний у слідчих діях під час затримання ОСОБА_23 та ОСОБА_20 . Він бачив, як після слів «стояти» ОСОБА_22 викинув гроші з кишені на землю, гроші були в гривнях. Потім, ОСОБА_22 став витягати пістолет з кобури, яка була на ньому і його стали затримувати, він чинив опір, і тому його поклали на землю, пістолет відкинули. ОСОБА_20 при затриманні зупинився та самостійно ліг, без спротиву. Недозволених методів ані до ОСОБА_22 , ані до ОСОБА_20 не застосовували, їх ніхто не бив, звідкіля ушкодження у ОСОБА_22 не знає. Потім, в цей день проводились на місці слідчі дії - огляд, вилучення, змиви, пакування, були поняті.

Свідок ОСОБА_33 в судовому засіданні пояснив, що був понятим при затриманні обвинувачених в 2017 році. Вказував, що проходив по власних справах біля метро «Академіка Павлова» в м. Харкові в першій половині дня, до нього підійшли працівники поліції та запросили бути понятим, на що він погодився. Пояснював, що бачив, як відбирали зразки тканини з одягу обвинувачених, зразки змиву рук, бачив гроші (5 тис. грн.) До ОСОБА_22 та ОСОБА_20 працівники поліції силу не застосовували. ОСОБА_20 та ОСОБА_22 лежали на асфальту, у ОСОБА_22 були зав*язані руки за спиною, він намагався вирватися, у ОСОБА_22 була подряпина на обличчі. Також, з початку ОСОБА_22 заперечував щодо змивів з рук, однак потім погодився. Під час всіх цих дій складався протокол, він його підписав, чи проводилась відео зйомка не пам*ятає. Після закінчення процесуальних дій він пішов додому. ОСОБА_22 та ОСОБА_20 в залі суду впізнати не може. Більше в ніяких процесуальних діях він участі не приймав, до подій вилучення грошей у ОСОБА_22 він цих грошей не бачив, і на запитання яким чином опинилися його підписи в інших протоколах (огляду) пояснити нічого не може, однак підтвердив, що це його підписи в протоколі помітки грошових коштів та на фотографіях з копіями грошових коштів, що помічали.

Даними у витягу з кримінального провадження № 0000426 від 16.05.2017 року з правовою кваліфікацією за ч.3 ст. 368, ч.1 ст. 353 КК України, з фабулою про отримання неправомірної вигоди ОСОБА_11 та ОСОБА_10 від ОСОБА_15 .

Дорученням від 16.05.2017 про проведення досудового розслідування за № 0000426.

Протоколом прийняття заяви від ОСОБА_16 про вчинене кримінальне правопорушення від 16.05.2017 року з фабулою щодо вимагання в нього неправомірної вигоди від невідомих чоловіків, які представилися працівниками податкової міліції ДФС у Харківській області за не проведення податкових перевірок, називалися ОСОБА_22 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 . Копією паспорта ОСОБА_36 .

Повідомленням від 16.05.2017 про початок досудового розслідування по даному кримінальному провадженню за № 0000426.

Дорученням від 16.05.2017 про проведення слідчих (розшукових) дій та рапортом оперуповноваженого на виконання доручення щодо встановлення осіб, причетних до вчинення кримінального правопорушення, а саме ОСОБА_11 , діючого співробітника ГУВБ ДФС України в Київській області та особи на ім*я ОСОБА_37 .

Дорученням про проведення негласних слідчих (розшукових) дій від 18.05.2017 року.

Постановою прокурора відділу прокуратури Харківської області про проведення контролю за вчиненням злочину - спеціального слідчого експерименту від 18.05.2017 та дорученням його проведення співробітникам УЗЕ в Харківській області ДЗЕ НП України, дозволено здійснити огляд, помітку, копіювання та вручення ОСОБА_16 заздалегідь ідентифікованих засобів грошових купюр в сумі 5000 грн.

Протоколом огляду, помітки та вручення заздалегідь ідентифікованих засобів - грошових купюр в сумі 5000 грн. від 20.05.2017 року, за участі понятих ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , та ОСОБА_16 , складеним оперуповноваженим УЗЕ в Харківській області ДЗЕ НП України ОСОБА_26 , на підставі доручення процесуального керівника, по кримінальному провадженню №0000426 за адресою: м. Харків, вул. Сумська, 1.

Копіями грошових купюр номіналом 200 грн. на 7 аркушах загальною сумою 5000 грн., з підписами понятих, заявника, слідчого, до протоколу від 20.05.2017 року.

Даними у відповіді Регіонального сервісного центру в Харківській області від 30.05.2017 щодо реєстрації за ОСОБА_10 автомобіля Мітсубіші, бежевого кольору, д.н. НОМЕР_1 .

Даними у відповіді з Державного реєстру нерухомого майна від 24.05.2017 року щодо права власності ОСОБА_10 .

Копією ухвали слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 06.06.2017 про накладення арешту на майно ОСОБА_10 .

Протоколом затримання ОСОБА_11 від 20.05.2017 о 11-00 год. за адресою: АДРЕСА_4 після отримання неправомірної вигоди 5000 грн.

Протоколом обшуку затриманої особи ОСОБА_11 від 20.05.2017 року, під час якого були виявлені та вилучені: контрольні змиви, фрагменти одягу, мобільні телефони, посвідчення, паспорт, картки, блокнот, чорнові записи, гаманець з грошима 5186 грн., піджак.

Протоколом затримання ОСОБА_10 від 20.05.2017 о 11-00 год. за адресою: АДРЕСА_4 після отримання неправомірної вигоди в сумі 5000 грн.

Протоколом обшуку затриманої особи ОСОБА_10 від 20.05.2017 року, під час якого були виявлені та вилучені: контрольні змиви, мобільні телефони, кар тки, гроші 892 грн.

Даними у протоколі огляду місця події від 20.05.2017 року за адресою: м. Харків, вул. Ак.Павлова, 271 слідчим ОСОБА_27 , у присутності понятих, спеціаліста, начальника відділу та оперуповноважених УЗЕ в Харківській області, ОСОБА_11 та були виявлені та вилучені: грошові кошти в сумі 5000 грн., пістолет із набоями, з відеофіксацією. Зауважень до протоколу огляду не надано.

Рапортами співробітників поліції від 20.05.2017 року про те, що ОСОБА_11 та ОСОБА_10 під час затримання здійснювали активний фізичний спротив працівникам поліції, та ОСОБА_11 витяг з наплічної кобури зброю - пістолет ПМ та направив його в сторону працівників.

Ухвала слідчого судді Червонозаводського районного суду від 22.05.2017 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_11 .

Документами щодо звільнення ОСОБА_11 з ХУВП №25 у зв*язку зі сплатою застави

Ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду від 22.05.2017 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_10 .

Документами щодо звільнення ОСОБА_10 з ХУВП №25 у зв*язку зі сплатою застави

Ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду від 29.05.2017 року про відсторонення від посади ОСОБА_11 до 20.07.2017 року.

Ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду від 26.05.2017 про арешт майна, вилученого в ході особистого обшуку ОСОБА_11 .

Ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду від 26.05.2017 про арешт майна, вилученого в ході особистого обшуку ОСОБА_10 .

Протоколом огляду документів від 24.05.2017, а саме вилученого у ОСОБА_11 щоденника та аркушів паперу з чорновими нотатками у ОСОБА_11 з копіями даних записів та постановою про визнання речовим доказом, в яких містяться дані осіб ФОП, в тому числі і потерпілих, з таблицями, зазначенням місяців року, цифр, сум в грошових одиницях.

Даними у висновку експерта №9458 від 29.06.2017 року, за якими на поверхні ватних тампонів зі змивами з правої та лівої руки ОСОБА_11 , на поверхні фрагменту тканини (задньої кишені брюк ОСОБА_11 ), на поверхні лівої кишені куртки чорного кольору ОСОБА_11 , на поверхні двадцяти п`яти купюр номіналом 200 грн. (337012301, ЄГ1350792, ЕЯ6474479, 5698319, ЄШ3881699, ВЧ2050529, ЕЖ8930340, А32474077, ВЄ3048419, ЕШ7533909, ЄЧ8152993, ЕИ1014454, ЗГ1125608, ЕЄ3414287, МА8139862, КВ5773956, ПА6128151, СЕ2770839, АЖ9698733, КЄ3567985, АЄ8013634, Є31578344, ВХ1506166, ПБ8030801, ЕЕ11371490), на поверхні аркуша паперу білого кольору зі зразком спеціальної хімічної речовини є сліди спеціальної хімічної речовини люмінофору. На поверхні фрагменту тканини (правої кишені брюк ОСОБА_11 ), на поверхні фрагменту тканини (лівої кишені брюк ОСОБА_11 ), на поверхні пиджака коричневого кольору ОСОБА_11 , на поверхні ватних тампонів зі змивами з лівої та правої руки ОСОБА_10 , на поверхні двох контрольних ватних тампонів слідів спеціальних хімічних речовин немає. Сліди спеціальної хімічної речовини, які виявлені на поверхні ватних тампонів зі змивами з правої та лівої руки ОСОБА_11 , на поверхні фрагменту тканини (задньої кишені брюк ОСОБА_11 ), на поверхні лівої кишені куртки чорного кольору ОСОБА_11 , поверхні двадцяти п`яти купюр номіналом 200 гривень (337012301, ЄГ1350792, ЕЯ6474479, 5698319, ЄШ3881699, ВЧ2050529, ЕЖ8930340, А32474077, ВЄ3048419, ЕШ7533909, ЄЧ8152993, ЕИ1014454, ЗГ1125608, ЕЄ3414287, МА8139862, КВ5773956, ПА6128151, СЕ2770839, АЖ9698733, КЄ3567985, АЄ8013634, Є31578344, ВХ1506166, ПБ8030801, ЕЕ11371490), мають спільну родову належність як між собою, так і зі зразком спеціальної хімічної речовини, наданої для порівняння.

Даними у висновку експерта №40кт від 03.08.2017 року, з фототаблицею, за якими наданий на дослідження об`єкт являє собою мобільній (стільниковий) телефон «Samsung» моделі GТ-Е1200R, S|N: НОМЕР_2 . Відповідно до налаштувань програмного забезпечення, наданого не дослідження мобільного телефону, він має ідентифікатор ІМЕ- НОМЕР_3 . Слід зазначити, що вказаний ідентифікатор при цьому не відповідає ідентифікатору ІМЕІ, зазначеному на ідентифікуючій паперовій наклейці виробника на корпусі телефону. У наданому на дослідження мобільному телефоні «Samsung» моделі GТ-Е1200R, S|N: НОМЕР_2 встановлена SІМ-карта оператора мобільного зв`язку з логотипом «Київстар» біло-блакитного кольору з маркуванням « НОМЕР_4 », яка за своїм зовнішнім виглядом, логотипом налаштуваннями належить до оператору надання послуг мобільного зв*язку «Приватне акціонерне товариство "КИЇВСТАР"». За SІМ -картою оператора мобільного зв`язку з логотипом «Київстар» біло- блакитного кольору з маркуванням « НОМЕР_4 », яка за своїм зовнішнім виглядом, логотипом та налаштуваннями належить до оператору надання послуг мобільного зв`язку «Приватне акціонерне товариство "КИЇВСТАР"» закріплений абонентський номер НОМЕР_5 .

Даними у висновку експерта №38кт від 02.08.2017 року, з фототаблицею, за якими наданий на дослідження об`єкт являє собою мобільній (стільниковий) телефон «Samsung» моделі Duos GT-E1202i, S/N: НОМЕР_6 . Відповідно до налаштувань програмного забезпечення наданого на дослідження мобільного телефону «Samsung» моделі Duos GT-E1202i, S/N: НОМЕР_6 він має ідентифікатори ІМЕН: НОМЕР_3 та ІМЕІ2: НОМЕР_3 . Слід зазначити, що вказані ідентифікатори при цьому не відповідають ідентифікаторам ІМЕІ зазначеним на ідентифікуючій паперовій наклейці виробника на корпусі телефону. У наданому на дослідження мобільному телефоні «Samsung» моделі Duos GT-E1202i, S/N: НОМЕР_6 встановлено дві SIM-карти: 1) У лотку SIM1 - SIM-карта оператора мобільного зв`язку з логотипом «МТС» червоного кольору з маркуванням « НОМЕР_7 », яка за своїм зовнішнім виглядом, логотипом та налаштуваннями належить до оператору надання послуг мобільного зв`язку «Vodafone» (МТС Україна); 2) У лотку SIM2 - SIM-карта оператора мобільного зв`язку з логотипом «Life:)» червоного кольору з маркуванням « НОМЕР_8 », яка за своїм зовнішнім виглядом та логотипом належить до оператору надання послуг мобільного зв*язку Лайфселл. За SIM-картою оператора мобільного зв`язку з логотипом «МТС» червоного кольору з маркуванням « НОМЕР_7 », яка за своїм зовнішнім виглядом, логотипом та налаштуваннями належить до оператору надання послуг мобільного зв`язку «Vodafone» (МТС Україна) закріплений абонентський номер НОМЕР_9 . Встановити абонентський номер, який закріплений за SIM-картою оператора мобільного зв`язку з логотипом «Life:)» червоного кольору з маркуванням « НОМЕР_8 », яка за своїм зовнішнім виглядом та логотипом належить до оператору надання послуг мобільного зв`язку «Lifecell» (Life:), Лайфселл) не виявилося можливим внаслідок блокування доступу до її вмісту, невідомим пін-кодом.

Даними у висновку експерта №42кт від 03.08.2017 року, з фототаблицею, за якими наданий на дослідження об`єкт являє собою мобільній (стільниковий) телефон «Samsung» Galaxy АЗ моделі SM-A300H, S/N: НОМЕР_10 . Відповідно до налаштувань операційної системи наданого на дослідження мобільного телефону «Samsung» Galaxy АЗ моделі SM-A300H, S/N: НОМЕР_11 він має ідентифікатори ІМЕІ 1: НОМЕР_12 та ІМЕІ 2: НОМЕР_13 . Вказані ідентифікатори відповідають ідентифікаторам ІМЕІ зазначеним на задній панелі корпусу телефону. 3. У наданому на дослідження мобільному телефоні «Samsung» Galaxy АЗ моделі SM-A300H, S/N: НОМЕР_10 встановлено дві SIM-карти: 1) У лотку SIM1 - SIM-карта оператора мобільного зв`язку з логотипом «МТС» червоного та білого кольору, яка за своїм зовнішнім виглядом, логотипом та налаштуваннями належить до оператору надання послуг мобільного зв`язку «Vodafone» (МТС Україна); 2) У лотку SIM2 - SIM-карта оператора мобільного зв`язку з логотипом «Lifecell» синього, білого та жовтого кольору, яка за своїм зовнішнім виглядом, логотипом та налаштуваннями належить до оператору надання послуг мобільного зв`язку «Lifecell» (Life:), Лайфселл). За SIM-картою оператора мобільного зв`язку з логотипом «МТС» червоного та білого кольору, яка за своїм зовнішнім виглядом, логотипом та налаштуваннями належить до оператору надання послуг мобільного зв`язку «Vodafone» (МТС Україна) закріплений абонентський номер НОМЕР_14 . Встановити абонентський номер, який закріплений за SIM-картою оператора мобільного зв`язку з логотипом «Lifecell» синього, білого та жовтого кольору, яка за своїм зовнішнім виглядом, логотипом та налаштуваннями належить до оператору надання послуг мобільного зв`язку «Lifecell» (Life:), Лайфселл) не виявилося можливим оскільки у пам`яті досліджуваної SIM-карти не виявлено відомостей щодо абонентського номеру та у мережі мобільного оператора вона у наданому на дослідження вигляді не зареєстрована (неактивна).

Постановою про відібрання зразків для експертного дослідження - голосу ОСОБА_11 від 08.06.2017, протоколом відібрання зразків голосу ОСОБА_11 для експертного дослідження від 08.06.2017.

Постановою про відібрання зразків для експертного дослідження - голосу ОСОБА_10 від 12.06.2017, протоколом відібрання зразків голосу ОСОБА_10 для експертного дослідження від 12.06.2017.

Даними у протоколі про результати здійснення НСРД від 26.05.2017 року відносно ОСОБА_11 , з флешносіями, за ухвалою слідчого судді Апеляційного суду Харківської області від 17.05.2017 року за подіями 20.05.2017 року, зафіксованих на відео, де містяться розмови та факт передачі неправомірної вигоди від потерпілого обвинуваченим. Судом були досліджені відеозаписи НСРД за участі всіх учасників судового розгляду.

Даними у протоколі про результати здійснення НСРД від 26.05.2017 року відносно невстановленої особи на ім*я ОСОБА_37 , з флешносіями, за ухвалою слідчого судді Апеляційного суду Харківської області від 17.05.2017 року за подіями 20.05.2017 року, зафіксованих на відео, де містяться розмови та факт передачі неправомірної вигоди від потерпілого обвинуваченим. Судом були досліджені відеозаписи НСРД за участі всіх учасників судового розгляду.

Постановою прокурора відділу прокуратури Харківської області від 30.05.2017 про розсекречення матеріалів НСРД по кримінальному провадженню № 0000426 від 16.05.2017 року.

Даними у висновку експерта №10074 від 30.06.2017 року, із додатками (флеш-носії) та розпечатки розмов, за якими текст розмови, що записаний на відеофонограмі № 1, яка зафіксована на карті пам`яті «Samsung» 16 Gb №779т, наведений в «Додатку А» до даного висновку. У зв`язку з тим, що візуальна репрезентація записів не потребує спеціальних знань та засобів, встановлення візуального змісту зображення не є окремим завданням фоноскопічної експертизи - це може бути вирішено слідством/судом самостійно шляхом перегляду наданих відеозаписів. Слова (фрази, репліки) у розмовах, записаних на досліджуваній відеофонограмі № 1, позначені в текстах розмов «Додаток А») як «Невід. 2» - вимовлені ОСОБА_11 . Слова (фрази, репліки) у розмовах, позначені в текстах розмов «Додаток А») як «Невід, 1» , «Невід. З» на відеофонограмі № 1, - вимовлені не ОСОБА_11 , а іншою особою (особами). Встановити, чи брав участь гр. ОСОБА_10 у розмові, що записана на відеофонограмі № 1, яка зафіксована на карті пам`яті «Samsung» 16 Gb № 779т, не представилось можливим через непридатність наданих зразків усного мовлення. Встановити приналежність слів (фраз, реплік), позначених в текстах розмов як «Невід. ?», не представилось можливим у зв`язку з недостатньою кількістю мовленнєвого матеріалу для проведення інструментального ідентифікаційного фоноскопічного дослідження за об`ємом розбірливого, чіткого мовлення /без. шумів, пауз, перешкод (об`єм мовного матеріалу по дикторам становить менше 10 секунд).

Протоколом прийняття заяви від ОСОБА_15 від 20.06.2017 року про вчинене кримінальне правопорушення, а саме передання неправомірної вимоги працівникам податкової міліції ДФС у Харківській області в 2016 році.

Даними у протоколі пред`явлення особи для впізнання від 21.06.2017 року, за яким ОСОБА_15 за фотознімками впізнав особу, яка представлялась працівником податкової міліції ДФС у Харківській області ОСОБА_40 (згідно довідки це ОСОБА_11 ) та якому він в 2016 році надавав неправомірну вигоду за непроведення перевірок.

Даними у протоколі пред`явлення особи для впізнання від 21.06.2017 року, за яким ОСОБА_15 за фотознімками впізнав особу, яка представлялась працівником податкової міліції ДФС у Харківській області ОСОБА_41 (згідно довідки це ОСОБА_10 ) та якому він в 2016 році надавав неправомірну вигоду за непроведення перевірок.

Ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 22.06.2017 року про надання дозволу на проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_10 .

Протоколом обшуку за місцем мешкання ОСОБА_10 від 30.06.2017 року, за результатами якого предметів, вказаних в ухвалі суду виявлено не було.

Даними висновку судово-криміналістичної експертизи матеріалів та засобів відео-, звукозапису №12380 від 18.07.2017 року, з додатками у вигляді тексту розмов та флеш-носіями, за яким ОСОБА_10 брав участь у розмові, що зафіксована досліджуваній відеофонограмі № 1. Слова (фрази, репліки), що йому належать, позначені в текстах розмов ( Додаток А») як «Невід. З».

Протоколом огляду мобільного телефону ОСОБА_10 від 08.08.2017 року, в якому зафіксовані контакти « ОСОБА_42 », « ОСОБА_43 », зафіксовані дзвінки та розмови абоненту « ОСОБА_42 » - 06.05.2017, 13.05.2017,15.05.2017,15.05.2017,20.05.2017.

Документами, які підтверджують ведення господарської діяльності ОСОБА_15 та ОСОБА_16 .

Заявою Варфоломеева від 03.08.2017 про надання доступу слідчому до інформації мобільного оператора Київстар за його мобільним телефоном.

Даними у протоколі пред`явлення особи для впізнання від 10.08.2017 року, за яким свідок ОСОБА_25 за фотознімками впізнала особу, яка представлялась працівникам податкової міліції ДФС у Харківській області (згідно довідки це ОСОБА_11 ) та якому в 2016 році її чоловік ОСОБА_16 надавав неправомірну вигоду за непроведення перевірок.

Даними у протоколі пред`явлення особи для впізнання від 10.08.2017 року, за яким свідок ОСОБА_25 за фотознімками впізнала особу, яка представлялась працівникам податкової міліції ДФС у Харківській області (згідно довідки це ОСОБА_10 ) та якому в 2016 році її чоловік ОСОБА_16 надавав неправомірну вигоду за непроведення перевірок.

Протоколом огляду речей та предметів від 10.08.2017 року та постановою слідчого від 14.08.2017 року про визнання речовими доказами: тампон із фрагменту медичної вати контрольний під час відібрання змивів у ОСОБА_11 ; два тампони з фрагментів медичної вати (змив з правої та лівої рук ОСОБА_11 ), грошові кошти у сумі 5000 гривень; фрагмент тканини сірого кольору (із задньої кишені брюк ОСОБА_11 ), чоловічу куртка ОСОБА_11 із шкіри чорного кольору; мобільний телефон Apple iPhone 6S (А 1688) FCC ID: BCG-E2946A, IMEI НОМЕР_15 із sim-картою оператора мобільного зв`язку «Київстар», який вилучено у ОСОБА_11 ; мобільний телефон «SAMSUNG» GT-E1200R, S/N: НОМЕР_16 із сім-картою оператора мобільного зв`язку «Київстар», який вилучено у ОСОБА_11 ; мобільний телефон «SAMSUNG» Duos GT-E1202i, S/N: НОМЕР_6 , із двома sim-картами оператора мобільного зв`язку «МТС» та оператора мобільного зв`язку «Life», який вилучено у ОСОБА_11 ; мобільний телефон «НТС» Desire 600 Dual SIM, S/N: НОМЕР_17 , IMEI 1: НОМЕР_18 та IMEI 2: НОМЕР_19 із двома sim-картами оператора мобільного зв`язку «Vodafone» та оператора мобільного зв`язку «Київстар», який вилучено у ОСОБА_10 ; мобільний телефон «SAMSUNG» Galaxy A3 моделі SM-A300H, S/N: НОМЕР_10 , IMEI 1: НОМЕР_20 та IMEI 2: НОМЕР_13 із двома сім-картами оператора мобільного зв`язку «МТС» та оператора мобільного зв`язку «Life», який вилучено у ОСОБА_10 .

Постановою прокурора відділу прокуратури Харківської області від 11.08.2017 року про об`єднання матеріалів досудового розслідування №№ 0000426 від 16.05.2017 року, 0000882 від 11.08.2017 року.

Даними у відповіді з Головного управління ДФС у Харківській області від 19.06.2017 року, за якими ОСОБА_11 , у період з 29.03.2004 по 03.04.2017 проходив службу в підрозділах податкової міліції Харківської області на наступних посадах: з 29.03.2004 по 19.08.2004 оперуповноважений зонально-лінійного відділення відділу по боротьбі з корупцією та безпеки ДПА у Харківській області; з 20.08.2004 по 15.08.2005 старший оперуповноважений другого відділення відділу по боротьбі з корупцією в органах державної податкової служби УПМ з організації взаємодії в Харківській області; з 16.08.2005 по 04.02.2007 старший оперуповноважений відділу в особливо важливих справах Регіонального управління по боротьбі з корупцією в органах ДПС ДПА у Харківській області; з 05.02.2007 по 13.03.2008 старший оперуповноважений з ОВС відділу оперативно - профілактичних заходів та безпеки УБК в ОДПС ДПА у Харківській області; з 14.03.2008 по 17.02.2009 у розпорядженні ДПА у Харківській області; 18.02.2009 по 30.01.2011 начальник відділення боротьби з суб`єктами господарювання, що мають ознаки фіктивності, ВПМ ДПІ у Ленінському районі м. Харкова; з 31.01.2011 по 04.07.2011 начальник відділення протидії незаконному відшкодуванню ПДВ ВПМ ДНІ у Ленінському районі м. Харкова; з 05.07.2011 по 16.01.2012 старший оперуповноважений з ОВС відділу оперативних заходів із скорочення податкового боргу УПМ ДПА у Харківській області; з 17.01.2012 по 20.03.2012 завідувач сектору оперативних заходів із скорочення податкового боргу ВПМ ДНІ у Фрунзенському районі м. Харкова; з 21.03.2012 по 21.04.2013 старший оперуповноважений відділення боротьби із фіктивним банкрутством та організації оперативних заходів із скорочення податкового боргу ВПМ Західної МДШ м. Харкова Харківської області ДПС; з 22.04.2013 по 26.02.2014 старший оперуповноважений сектору боротьби із фіктивним банкрутством та організації оперативних заходів із скорочення податкового боргу ВПМ Західної МДШ м. Харкова Харківської області ДПС; з 27.02.2014 по 15.07.2014 оперуповноважений відділу протидії несплаті податків суб`єктами ЗЕД оперативного управління ДНІ у Київському районі м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області; з 16.07.2014 по 05.10.2015 старший оперуповноважений відділу оперативного супроводження адміністрування ПДВ оперативного управління ДШ у Київському районі м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області; з 06.10.2015 по 02.04.2017 старший оперуповноважений відділу організації викриття економічних злочинів оперативного управління Київської ОДНІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області. Наказом ДФС України від 18.03.2017 № 688-о ОСОБА_11 з 03.04.2017 призначений на посаду старшого оперуповноваженого з ОВС організаційно- аналітичного відділу управління внутрішньої безпеки ГУ ДФС у м. Києві.

Даними у наказах від 21.04.2017 року Головного Управління ДФС у м. Києві, послужному списку ОСОБА_11 , посадової інструкції ОСОБА_11 старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ організаційно-аналітичного відділу управління внутрішньої безпеки Головного управління ДФС у м. Києві, службової характеристики, наказ від 06.10.2015 року Головного управління ДФС у Харківській області, посадової інструкції ОСОБА_11 старшого оперуповноваженого відділу організації викриття економічних злочинів ОУ ДПІ у Київському районі м. Харкова, ГУ ДФС у Харківській області.

Даними у відповіді з Головного управління ДФС у Харківській області від 19.06.2017 року, за якими ОСОБА_10 , у періоди з 27.04.2004 по 06.05.2005 та з 16.04.2007 по 10.02.2014 проходив службу в підрозділах податкової міліції Харківської області на наступних посадах: з 27.04.2004 по 06.05.2005 оперуповноважений відділення оперативних заходів із скорочення податкового боргу ВПМ ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова; наказом ДПА у Харківській області від 06.05.2005 № 264-о ОСОБА_10 звільнений з податкової міліції на підставі п.п. «Ж» п. 64 (за власним бажанням) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ; з 16.04.2007 по 03.12.2009 оперуповноважений оперативного відділення ВПМ Нововодолазької ДПІ; з 04.12.2009 по 20.03.2012 оперуповноважений сектору викриття злочинів у базових галузях економіки ВПМ ДІЛ у Ленінському районі м. Харкова; з 21.03.2012 по 21.04.2013 оперуповноважений відділення протидії незаконному обігу підакцизних товарів ВПМ Західної ДПІ м. Харкова Харківської області ДПС; з 22.04.2013 по 10.02.2014 оперуповноважений відділу протидії незаконному обігу підакцизних товарів ВПМ Західної МДГП м. Харкова Харківської області ДПС; Наказом ГУ Міндоходів у Харківській області від 10.02.2014 № 72-о ОСОБА_10 звільнений з податкової міліції на підставі п.п. «Г» п. 64 (через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Повідомленням від 14.08.2017 року про проведення НСРД.

Постановою прокурора відділу прокуратури Харківської області від 26.09.2017 року про виділення з матеріалів досудового розслідування № 0000426 від 16.05.2017 року матеріалів досудового розслідування відносно підозрюваного ОСОБА_11 .

Постановою слідчого прокуратури Харківської області від 29.08.2018 року про зупинення досудового розслідування № 00001049 за підозрою ОСОБА_11 .

Постановою прокуратури прокуратури Харківської області від 24.06.2019 року про відновлення досудового розслідування № 00001049 за підозрою ОСОБА_11 .

Постановою слідчого прокуратури Харківської області від 25.06.2019 року про зупинення досудового розслідування № 00001049 за підозрою ОСОБА_11 .

Даними у висновку експерта №39 КТ від 03.08.2017 року, із фототаблицею, за якими наданий на дослідження об`єкт являє собою мобільній (стільниковий) телефон Apple iPhone 6S (Al688) FCC ID: BCG-E2946A. Наданий на дослідження мобільний телефон Apple iPhone 6S (Al688) FCC Ю: BCG-E2946A вірогідно має ІМЕІ НОМЕР_15 , який розташований на лотку для SIM-карт вищевказаного мобільного телефону. Підтвердити аналогічність вищевказаного ІМЕІ у налаштуваннях операційної системи мобільного телефону Apple iPhone 6S (Al688) FCC ID: BCG-E2946A, а також за допомогою програмних засобів, не представляється можливим у зв`язку з тим, що на момент проведення дослідження наданий на дослідження мобільний телефон Apple iPhone 6S (Al688) FCC ID: BCG-E2946A захищений паролем. У наданому на дослідження мобільному телефоні Apple iPhone 6S (Al688) FCC ID: BCG-E2946A встановлено SIM-карту оператора мобільного зв`язку з логотипом «Київстар» блакитного кольору, яка за своїм зовнішнім виглядом, логотипом та налаштуваннями належить до оператору надання послуг мобільного зв`язку «Київстар» (Приватне акціонерне товариство "КИЇВСТАР"). На момент проведення дослідження встановити абонентський номер за сим-картою оператора мобільного зв`язку з логотипом оператора мобільного зв`язку «Київстар», блакитного кольору, яка за своїм зовнішнім виглядом, логотипом та налаштуваннями належить до оператору надання послуг мобільного зв`язку «Київстар» (Приватне акціонерне товариство "КИЇВСТАР") не виявилось можливим, у зв`язку з можливою деактивацією (відключенням) абонентського номера вищевказаної карти.

Даними у висновку експерта №41 КТ від 04.08.2017 року, із фототаблицею, за якими наданий на дослідження об`єкт являє собою мобільній (стільниковий телефон «НТС» моделі Desire 600 Dual SIM, S/N: НОМЕР_17 . Відповідно до налаштувань програмного забезпечення та ідентифікуючої паперової наклейки виробника, наданого на дослідження мобільного телефону він має ідентифікатори ІМЕІ 1: НОМЕР_18 та ІМЕІ 2: НОМЕР_21 . У наданому на дослідження мобільному телефоні «НТС» моделі Desire 600 Dual SIM, S/N: НОМЕР_17 встановлено дві SIM-карти: 1) У лотку SIM1 - SIM-карта оператора мобільного зв`язку з логотипом «Джинс» (МТС) чорного кольору, яка за своїм зовнішнім виглядом логотипом та налаштуваннями належить до оператору надання послуг мобільного зв`язку «Vodafone» (МТС Україна); 2) У лотку SIM2 - SIM-карта оператора мобільного зв`язку з логотипом «Ace&Base» («Київстар») червоно-синього кольору, яка за своїм зовнішнім виглядом та логотипом належить до оператору надання послуг мобільного зв`язку «Приватне акціонерне товариство "КИЇВСТАР"». Встановити абонентський номер, який закріплений за SIM-картою оператора мобільного зв`язку з логотипом «Джинс» (МТС) чорного кольору, яка за своїм зовнішнім виглядом, логотипом та налаштуваннями належить оператору надання послуг мобільного зв`язку «Vodafone» (МТС Україна) не виявилося можливим, оскільки у пам`яті досліджуваної SIM-карти не виявлено відомостей щодо абонентського номеру та у мережі мобільного оператора у наданому на дослідження вигляді неактивна. Встановити абонентський номер, який закріплений за SIM-kартою оператора мобільного зв`язку з логотипом «Ace&Base» («Київстар») червоно синього кольору, яка за своїм зовнішнім виглядом та логотипом належить до оператору надання послуг мобільного зв`язку «Приватне акціонерне товариство "КИЇВСТАР"» не виявилося можливим оскільки у пам`яті досліджуваної карти не виявлено відомостей щодо абонентського номеру та у мобільного оператора вона у наданому на дослідження вигляді неактивна.

Запит та відповідь щодо надання дисків із звукозаписом судових засідань за участю ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , які містять зразки голосу ОСОБА_11 та ОСОБА_10 .

Ухвала слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 20.07.2017 року про продовження відсторонення ОСОБА_11 до 20.09.2017 року.

Ухвала слідчого судді Апеляційного суду Харківської області від 27.09.2017 року про надання дозволу на використання результатів негласних слідчих (розшукових) дій в іншому кримінальному провадженні за № 00001049 за підозрою ОСОБА_11 .

Постановою слідчого від 26.09.2017 року про оголошення розшуку підозрюваного ОСОБА_11 .

Постановою слідчого від 27.09.2017 року про зупинення досудового розслідування відносно підозрюваного ОСОБА_11 .

Постановою прокурора прокуратури Харківської області від 28.10.2017 року про відновлення досудового розслідування відносно підозрюваного ОСОБА_11 .

Постановою слідчого від 01.11.2017 року про зупинення досудового розслідування відносно підозрюваного ОСОБА_11 у зв*язку з розшуком.

Ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 01.03.2019 року про дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_11 .

Постанова слідчого прокуратури Харківської області від 27.08.2019 року про відновлення досудового розслідування у кримінальному провадженні за № 00001049 за підозрою ОСОБА_11 .

Постанова прокурора прокуратури Харківської області від 04.09.2019 року про визначення підслідності кримінального провадження за № 00001049 за підозрою ОСОБА_11 ДБР у м. Полтаві.

Постанова слідчого ДБР у м. Полтаві від 16.10.2019 року про зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні за № 00001049 за підозрою ОСОБА_11 .

Постанова прокурора прокуратури Харківської області від 22.10.2019 року про відновлення досудового розслідування у кримінальному провадженні за № 00001049 за підозрою ОСОБА_11 .

Повідомленням ОСОБА_11 про проведення негласних слідчих (розшукових) дій.

Даними актового запису про смерть ОСОБА_16 27 березня 2019 року.

Ухвалою слідчого судді апеляційного суду Харківської області від 17.05.2017 року про надання слідчому дозволу на проведення НСРД стосовно ОСОБА_11 до 27.05.2017 року по кримінальному провадженню № 0000426 від 16.05.2017 року.

Ухвалою слідчого судді апеляційного суду Харківської області від 17.05.2017 року про надання слідчому дозволу на проведення НСРД стосовно особи на ім*я ОСОБА_37 до 27.05.2017 року по кримінальному провадженню № 0000426 від 16.05.2017 року.

Під час судового розгляду за участі всіх учасників в судовому засіданні були оглянуті всі речові докази та досліджені відеозаписи, надані стороною обвинувачення, в тому числі і НСРД по подіях 20.05.2017 року отримання неправомірної вигоди та за протоколами огляду місця події від 20.05.2017 року.

Також, були досліджені всі докази сторони захисту, надані під час судового розгляду.

Всі вище перелічені та досліджені в судовому засіданні докази обвинувачення не викликають у суду сумніву, оцінені судом як належні та допустимі письмові докази, що містять інформацію про предмет доказування у даному кримінальному провадженні.

За правилами статті 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Докази повинні бути належними та допустимими в розумінні ст.ст. 85-86 КПК України.

Недопустимості доказів згідно вимог ст.ст. 87-89 КПК України судом не встановлено. Порушень вимог КПК України, які б могли спростувати висновки суду під час розгляду справи судом встановлено також не було.

Суд розглядає кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення, з урахуванням положень ст. 337 КПК України, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів, доведенні перед судом їх переконливості, принципу диспозитивності, а саме, діючи в межах своїх повноважень та компетенції, вирішуючи лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень, суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків сторонами, у зв`язку з чим не наділений повноваженнями за власною ініціативою ініціювати проведення певних слідчих (розшукових) дій, оскільки функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган.

Вирішуючи питання кваліфікації дій ОСОБА_11 та ОСОБА_10 у вчиненому, дослідивши всі надані сторонами докази та надавши їм відповідну оцінку згідно КПК України, суд приходить до наступного.

Стороною обвинувачення дії ОСОБА_11 кваліфіковані за ч. З ст.368 КК України, як одержання службовою особою неправомірної вигоди для себе за невчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дій з використанням наданої їй влади та службового становища, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди та одержання службовою особою неправомірної вигоди для себе за невчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дій з використанням наданої їй влади та службового становища, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди.

Дії ОСОБА_10 кваліфіковані за ч.5 ст.27, ч.3 ст.368 КК України, як пособництво в одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе за невчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дій з використанням наданої їй влади та службового становища, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди та пособництво в одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе за невчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дій з використанням наданої їй влади та службового становища, повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди, та за ч.1 ст.353 КК України, тобто як присвоєння владних повноважень, поєднане із вчинення будь-яких суспільно небезпечних діянь.

Стаття 368 КК України є однією із ключових інструментів у боротьбі з корупцією, створюючи правові підстави для розслідування такого явища, як корупція, та притягнення до відповідальності осіб, що зловживають своїм службовим становищем з метою незаконного збагачення.

Об`єктивна сторона одержання неправомірної вигоди характеризується декількома обов`язковими ознаками та являє собою прийняття службовою особою від іншої особи (осіб) предмета неправомірної вигоди: а) в будь-якому вигляді; б) за виконання чи невиконання якої-небудь дії; в) з використанням наданої їй влади чи службового становища; г) в інтересах хабародавця або третьої особи. Одержання неправомірної вигоди визнається закінченим злочином з моменту прийняття службовою особою хоча б частини неправомірної вигоди.

Суб`єктивна сторона одержання неправомірної вигоди характеризується тільки прямим умислом та наявністю корисливого мотиву. Особливість суб`єктивної сторони цього злочину полягає у тому, що між умислом хабароодержувача та хабародавця є тісний, нерозривний зв`язок, оскільки і той, і інший повинні усвідомлювати, що має місце давання-одержання неправомірної вигоди.

Суб`єктом одержання неправомірної вигоди може бути тільки службова особа. Однак співучасником цього злочину, який організував одержання неправомірної вигоди, підбурював службову особу до його вчинення чи сприяв їй у цьому, може бути і приватна особа, а одержання неправомірної вигоди за попередньою змовою групою осіб вважається закінченим злочином з моменту прийняття неправомірної вигоди хоча б одним з її учасників.

Вирішуючи питання кваліфікації дій ОСОБА_11 та ОСОБА_10 за наявними належними та допустимими доказами, які не викликають у суду сумнівів, суд приходить до висновку, що провина ОСОБА_11 та ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 368 КК України відносно ОСОБА_11 , та ч.5 ст. 27, ч.3 ст. 368, ч.1 ст. 353 КК України відносно ОСОБА_10 доведена в повному обсязі дослідженими доказами в судовому засіданні.

Дана кваліфікація дій обвинувачених знайшла своє підтвердження всіма дослідженими письмовими доказами сторони обвинувачення (заявами потерпілих до поліції та їх показаннями в судовому засіданні під присягою за завідомо неправдиві показання, даними НСРД щодо отримання неправомірної вигоди, фактом затримання обвинувачених безпосередньо після отримання неправомірної вигоди, даними у телефонах та блокнотах щодо вимагання та фіксації неправомірної вигоди, показаннями свідків щодо фактів та обставин отримання неправомірної вигоди, іншими належними та допустимим доказами). І ці всі докази сторони обвинувачення не були спростовані наданими доказами сторони захисту, які були ретельно досліджені судом.

Обвинувачені в судовому засіданні просили їх виправдати, однак суд зазначає, що доводи обвинувачених в судовому засіданні щодо відсутності їх провини у вчиненому розцінюється судом як позиція захисту від обвинувачення та бажанням обвинувачених уникнути покарання за скоєне, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує їм.

Так, посилання ОСОБА_11 на ті обставини, що він не спеціальним суб*єктом за ч.3 ст. 368 КК України, так як не був працівником правоохоронного органу в Харківській області, оскільки був на лікарняному та працював в м. Києві є недоречними, оскільки ОСОБА_11 протягом часу з 2015 року по кінець 2017 року був діючим працівником ГУ ДФС України в Харківській області та ДФС України, і до його повноважень згідно посадових інструкцій старшого оперуповноваженого відділу організації викриття економічних злочинів ОУ ДПІ у Київському районі м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області та старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ організаційно-аналітичного відділу управління внутрішньої безпеки ГУ ДФС у м. Києві входило, крім іншого: - виявлення кримінальних та інших правопорушень у сфері оподаткування, митній та бюджетній сфері, проведення оперативно-технічних заходів, взаємодія зі слідчими підрозділами фінансових розслідувань, іншими правоохоронними органами, моніторинг з метою встановлення суб*єктів господарювання, причетних до кримінальних процесів у сфері оподаткування, митній та бюджетній сфері, вжиття заходів для виявлення можливих фактів ухилення від оподаткування, виявлення і знешкодження злочинних схем створення або використання суб*єктів господарювання з ознаками фіктивності та конвертаційних центрів, проведення роботи щодо виявлення та припинення діяльності суб*єктів господарювання з ознаками фіктивності, боротьби з розкраданням бюджетних коштів та їх легалізацію, та здійснювати заходи щодо забезпечення встановленого порядку функціонування у територіальних органах ДФС безпеки діяльності, а також державних службовців та працівників від протиправних посягань, пов*язаних із виконанням ними службових обов*язків, здійснювати розгляд та перевірку скарг щодо працівників ДПІ, вимагати в межах своєї компетенції від посадових осіб територіальних органів ДФС дотримання вимог законодавства України, отримувати від них пояснення, ініціювати службові розслідування та інше.

Суд зауважує, що відповідальність за одержання неправомірної вигоди настає лише за умови, якщо службова особа одержала його за виконання чи невиконання будь-якої дії з використанням свого службового становища.

З цих положень закону, по-перше, випливає, що за неправомірну вигоду службова особа може вчинити активні дії або може утриматися від їх вчинення (бездіяльність). По-друге, як дія, так і бездіяльність, які обумовлені неправомірною вигодою, службова особа могла чи повинна була вчинити з використанням наданої їй влади, покладених на неї організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків. Інакше кажучи, діяння, вчинене винним за хабар, повинне бути пов`язане з його службовим становищем.

Судова практика відносить до таких не тільки дії, що безпосередньо входять до кола службових повноважень службової особи, але й ті, які вона хоча й не уповноважена була здійснювати, однак завдяки своєму службовому становищу могла вжити необхідних заходів для їх вчинення іншими службовими особами.

Поняття «з використанням наданої їй влади чи службового становища» з погляду кваліфікації за ст. 368 КК не обмежується діями (бездіяльністю) в межах службової компетенції і охоплює використання службовою особою можливостей, обумовлених займаною посадою (Постанова колегії суддів Першої судової палати ККС ВС від 27.08.2024 у справі № 303/3590/20 (провадження № 51-135км24).

Таким чином, враховуючи статус службової особи - ОСОБА_11 , як діючого працівника ДФС України в період 2015-2017 років та його повноваження, суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_11 є суб*єктом кримінального правопорушення за ч.3 ст. 368 КК України за інкримінованими подіями та його доводи з даного питання не є обґрунтованими.

Також, факт отримання неправомірної вигоди від потерпілого ОСОБА_15 в сумі 19000 грн. та від потерпілого ОСОБА_44 в сумі 10000 грн. підтверджується послідовними показаннями потерпілих, як під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду, які суд вважає достовірними та не довіряти їх показанням у суду підстав немає.

Потерпілий ОСОБА_15 в судовому засіданні підтвердив надання неправомірної вигоди ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , які представились працівниками податкової, в період часу з березня по грудень 2016 року різними частинами (10000, 3000,3000,3000 грн.) за непроведення податкових перевірок та не перешкоджання іншим чином його підприємницької діяльності щодо виготовлення та реалізації взуття. В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_15 показав на обвинувачених, як осіб, яким надавав неправомірну вигоду, під час досудового розслідування впізнавав обвинувачених за фотознімками, хоча вони і представлялись йому іншими прізвищами.

Доводи захисту про те, що показання даного потерпілого надані під тиском правоохоронних органів нічим не підтверджено, оскільки в судовому засіданні зі спливом часу досудового розслідування потерпілий давав показання вільно, без примушування, розказав обставини написання заяви ним про злочин до поліції, що не спростовує наявність складу кримінального правопорушення відносно обвинувачених за ст. 368 КК України.

Також, сам факт внесення відомостей до ЄРДР за заявою ОСОБА_15 в 2017 році (після виявлення) за обставинами подій в 2016 році не виключає склад кримінального правопорушення за цією статтею КК.

Крім того, суд вважає і необґрунтованими доводи захисту щодо відсутності складу кримінального правопорушення за ст. 368 КК України по епізоду ОСОБА_15 за наявністю постанови СВ Новобаварського ВП ГУНП в Харківській області від 25.12.2019 року та постанови слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 23.09.2020 року про закриття кримінального провадження за ознаками ст. 369 КК України в діях ОСОБА_15 , враховуючи різну кваліфікацію дій осіб та об*єктивну сторону кримінальних правопорушень за ст. 368 та 369 КК України.

Суд звертає увагу, що у вищезазначених постановах вказано про те, що слідчий по кримінальному провадженні №0000059 від 19.01.2018 року не вбачає ознак складу кримінального правопорушення за ст. 369 КК України за заявою ОСОБА_10 в діях ОСОБА_15 , що є підставою для закриття кримінального провадження і суд зазначає, що за вимогами ст. 369 КК України особа звільняється від відповідальності, якщо щодо нього мале місце вимагання неправомірної вигоди і після надання неправомірної вигоди він добровільно заявив про це до державного органу до порушення відносно нього кримінальної справи.

Аналогічна правова позиція викладена і в постанові слідчого Київського ВП ГУНП в Харківській області від 24.04.2018 року щодо закриття кримінального провадження №0001421 від 07.12.2017 року за заявою ОСОБА_10 відносно дій ОСОБА_16 за ознаками ч.1 ст. 369 КК України.

Щодо заперечень ОСОБА_11 та ОСОБА_10 та поясненнями їх наклепу з боку потерпілого ОСОБА_16 , суд вважає ці показання необґрунтованими та такими, що не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду.

ОСОБА_16 під час його допиту в судовому засідання надав показання попередньому складу суду під присягою про те, що раніше ані ОСОБА_11 , ані ОСОБА_10 не знав, ні про які боргові розписки його померлої матері не знає, повідомив про обставини вимагання в нього неправомірної вигоди з боку обвинувачених, надання їм хабаря за непроведення перевірок, звернення до поліції, обставини написання заяви про злочин та надання неправомірної вигоди 20.05.2017 року обвинуваченим під наглядом поліції. І суд сприймає ці покази потерпілого як достовірні, послідовні та немає сумнівів вважати їх неправдивими.

Також, не є обгрнутованими доводи захисту щодо неправдивих показань даного потерпілого з врахуванням його показань на слідстві щодо іншого ім*я ОСОБА_22 і суд враховує, що даний потерпілий надав слідчому вільні показання до затримання обвинувачених та розказав, як представлялись особи з податкової, з ним були проведені впізнання за фотознімками, на яких він впізнав обвиунвачених, в подальшому надавав показання в суді під присягою, впізнав обвинувачених ОСОБА_45 та ОСОБА_10 в залі суду.

Доводи захисту про те, що між ОСОБА_11 та померлою ОСОБА_19 , яка була матір*ю потерпілого ОСОБА_16 були боргові відносини і отримання 20.05.2017 року 5000 грн. в рахунок боргу суд вважає необґрунтованим.

Також, суд зазначає, що надана захистом копія розписки від 08.07.2016 року не може бути належним підтвердженням боргових взаємовідносин, оскільки є копією не нотаріально посвідченою, а враховуючи смерть ОСОБА_19 в 2016 році підтвердити сам факт написання цією розписки неможливо. Суд погоджується із доводами прокурора про те, що факт ніби то отримання в борг ОСОБА_11 грошових коштів від померлої ОСОБА_19 не відображено у щорічних деклараціях працівника поліції, що також ставить під сумнів дані доводи захисту.

Крім того, суд звертає увагу на те, що показання ОСОБА_11 щодо даної розписки та неотримання ним грошових коштів 20.05.2017 року в гривневому еквіваленті від ОСОБА_16 та в подальшому пояснення щодо наявності грошових коштів, з якими його було затримано, свідчить про непослідовність його показань, і які, на думку суду свідчать про бажання уникнути відповідальності за скоєне.

На підтвердження версії захисту судом були допитані свідки - ОСОБА_46 ОСОБА_47 ОСОБА_48 ОСОБА_49 , які є родичами обвинуваченого ОСОБА_11 (мати та брат) та працівниками в цеху ОСОБА_16 ( ОСОБА_47 ОСОБА_48 ), які перестали працювати в цеху у зв*язку з неприязними стосунками з потерпілим. Судом надана оцінка даним показанням свідків, які вказували про наявність боргових зобов*язань між померлою ОСОБА_19 та ОСОБА_50 , однак суд критично відноситься до даних показань свідків в суді, оскільки вважає, що вони мають бажання допомогти родичу та знайомому, який є обвинуваченим, а тому з врахуванням всіх інших доказів суд не може брати до уваги ці показання, які не можуть спростовати висновки органу обвинувачення щодо обставини отримання неправомірної вигоди від ОСОБА_16 .

Також, версія захисту щодо непричетності до вчиненого спростовується даними, що викладені у протоколах НСРД, з відеофіксацією, по подіях 20.05.2017 року,які були санкціоновані слідчим суддею, згідно яких зафіксовані обставини вимагання неправомірної вигоди з боку ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та отримання ними грошових коштів у розмірі 5000 грн. неправомірної вигоди, як частину плати за рік з підприємства, яким керував потерпілий ОСОБА_18 .

Причетність ОСОБА_11 та ОСОБА_10 до подій, зафіксованих на електронних носіях НСРД пітверджується і висновками експертиз щодо голосів ОСОБА_11 та ОСОБА_10 на цих записах, що не спростовано захистом.

Також, і вилучені речові докази під час затримання (мобільні телефони, записники) містять обставини та докази щодо вимагання та отримання неправомірної вигоди від підприємців, в тому числі і потерпілих по даній справі.

Судом були допитані свідки обвинувачення за клопотанням прокурора - ОСОБА_51 , ОСОБА_52 , які є ФО-П, і їх показання будь-якого інформативного значення ані для сторони обвинувачення, ані для сторони захисту не несуть, і оцінку їх показань суд не надає.

Під час судового розгляду знайшло своє підтвердження і кваліфікація дій обвинувачених «поєднане з вимаганням», що підтверджується як показаннями потерпілих, так і даними НСРД, а саме погроза провести податкові перевірки на підприємствах потерпілих та зупинити виробничий процес діями податкових працівників.

Суд зазначає, що для констатації наявності цієї кваліфікуючої ознаки необхідно встановити, що мали місце погроза вчинення вимагачем дій або бездіяльності з використанням свого становища, наданих повноважень, влади, службового становища стосовно особи, яка надає неправомірну вигоду, або умисне створення умов, за яких особа вимушена надати. (Постанова колегії суддів Першої судової палати ККС ВС від 23.04.2024 у справі № 726/776/17 (провадження № 51-8212км18)

Відповідно до п.17 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про хабарництво» № 5 від 26.04.2002 року під вимаганням визнається вимагання службовою особою неправомірної вигоди з погрозою вчинення або не вчинення з використанням влади чи службового становища дій, які можуть завдати шкоди правам чи законним інтересам того, хто дає неправомірної вигоди, або умисне створення службовою особою умов, за яких особа вимушена дати неправомірної вигоди, з метою запобігання шкідливим наслідкам щодо своїх прав та законних інтересів.

Із законодавчого визначення вимагання неправомірної вигоди як кваліфікуючої ознаки випливає, що ця ознака може бути поставлена у провину лише за наявності трьох основних чинників: 1) ініціатором давання (одержання) неправомірної вигоди є службова особа; 2) пропозиція про давання (одержання) неправомірної вигоди має характер вимоги (примусу), що підкріплюється або а) відкритою погрозою, або б) створенням таких умов, які переконують хабародавця в наявності реальної небезпеки (прихована погроза) його правам та законним інтересам, що змушує його погодитися з вимогою хабароодержувача; 3) дії, виконанням (невиконанням) яких погрожує вимагач, зумовлені його службовим становищем і, головне, мають протиправний характер або спрямовані на заподіяння шкоди лише правам та законним інтересам хабародавця.

А отже, така кваліфікуюча ознака злочину як одержання неправомірної вигоди службовою особою - «поєднане з вимаганням неправомірної вигоди» ставиться у вину у випадку, якщо винна особа з метою одержання неправомірної вигоди погрожує вчиненням або не вчиненням дій, які можуть завдати шкоди, що є визначальним, правам чи законним інтересам того, хто дає хабар, або створює такі умови, за яких особа не повинна була, а вимушена дати неправомірної вигоди із метою запобігання шкідливим наслідкам чи законним інтересам.

В даній кримінальній справі, дана кваліфікація знайшла своє повне підтвердження та не спростована стороною захистом.

Також, кваліфікація дій ОСОБА_10 , як пособництво в одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе за невчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дій з використанням наданої їй влади та службового становища, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди, знайшло своє повне підтвердження дослідженими матеріалами справи.

Так, допитані потерпілі та свідки підтвердили, що обвинувачені ОСОБА_22 та ОСОБА_20 приїжджали вдвох, представлялися обоє працівниками податкової, ОСОБА_20 також здійснював дзвінки потерпілим щодо зустрічей, що підтверджено і даними з його мобільного телефону, обговорювали вдвох умови отримання неправомірної вигоди та майбутні наслідки у випадки її ненадання та подальші їх кроки у випадку перевірки від інших осіб. А тому доводи ОСОБА_10 про те, що він 20.05.2017 року випадково опинився під час затримання і лише був водієм є безпідставними та необґрунтованими.

Крім того, суд детально перевірив версію захисту щодо фальсифікації справи відносно обвинувачених, однак належних та допустимих доказів на підтвердження зазначеного до суду під час тривалого судового розгляду різними складами суду не надано, вироків, які набули законної сили стосовно осіб, які сфальфікували дану кримінальну справу до суду також не надано, будь-яких клопотань захисту щодо перевірки даної версії в порядку вимог КПК України не подано.

Судом надана оцінка позиції сторони захисту щодо можливого тиску на родину ОСОБА_22 і наявності декількох кримінальних справ, порушених у невеликий проміжок часу, однак суд вважає, що дані доводи є такими, що не підтвердують тиск невідомих осіб з метою усунення обвинуваченого ОСОБА_22 від посади, чи оговору, чи інших обставин неправомірного тиску з боку невстановлених осіб, та не можуть спростувати докази сторони обвинувачення у даній кримінальній справі та не є такими, що виправдовують дії обвинувачених з правовою кваліфікацією за ч.3 ст. 368 КК України.

Відповідно до вимог ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Доводи обвинувачених в судовому засіданні щодо повної відсутності їх провини у вчиненому та невинуватості розцінюється судом як позиція захисту від обвинувачення та бажанням обвинувачених уникнути покарання за скоєне.

Крім того, суд надана оцінка версії обвинувачених щодо провокації неправомірної вигоди та суд зазначає, що ця версія обвинувачених не знайшла свого підтвердження під час судового розгляду.

Заборона провокації злочину відноситься до загальних гарантій, встановлених ст. 6 Конвенції і протоколами до неї, та є невід`ємною складовою справедливості судового розгляду. Суди мають застосовувати під час розгляду кримінальних справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) та Європейської комісії з прав людини (далі - ЄКПЛ) на підставі вимог статті 9 Конституції України, статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» № 3477-IV від 23 лютого 2006 року.

У справах, що стосуються пасток, стаття 6 Конвенції може бути дотримана тільки тоді, коли під час судового розгляду заявник міг з користю для себе посилатись на факт провокації, наприклад, шляхом висловлення заперечень або у інший спосіб. Отже, недостатньо, аби було дотримано загальних гарантій, таких як рівність сторін або права на захист (Ramanauskas проти Литви ВП, §69). У подібних випадках суд вирішував, що доведення відсутності провокації лежить на стороні обвинувачення за умови, що твердження обвинуваченого не позбавлені правдоподібності.

Якщо певні ознаки вказують на наявність провокації і підтверджують її, то судові органи мають перевірити факти справи і вжити заходів, необхідних для встановлення істини, аби визначити, чи дійсно мала місце провокація. У випадку її наявності вони мають вжити дій, відповідних до Європейської Конвенції (ibidem, §72).

Якщо обвинувачений стверджує, що його спровокували на скоєння відповідний дій, то суди, котрі розглядають кримінальну справу, повинні уважно вивчити матеріали справи, оскільки для того, щоб судовий розгляд був справедливим у розумінні статті 6 §1 Європейської Конвенції, усі докази, отримані внаслідок поліцейської провокації, повинні бути відхилені. Тим більше, якщо така поліцейська операція проводилась за відсутності правової бази і достатніх гарантій (Ramanauskas проти Литви ВП, §60).

Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 21 березня 2018 року (справа №751/7177/14, провадження №51-1285 км18) звернулась до практики Європейського суду з прав людини та вказала, що у справі «Раманаускас проти Литви» (скарга №74420/01) і Суд наголошував, що докази, одержані за допомогою застосування спеціальних методів розслідування, можуть вважатися допустимими за умови наявності адекватних і достатніх гарантій проти зловживань, зокрема чіткого та передбачуваного порядку санкціонування, здійснення відповідних оперативно-слідчих заходів та контролю за ними (рішення Суду від 06 вересня 1978 року у справі «Класс та інші проти Німеччини», від 26 жовтня 2006 року у справі «Худобін проти Росії» (скарга № 59696/00). Питання щодо допустимості доказів у справі це насамперед предмет регулювання національного законодавства і, як правило, саме національні суди уповноважені давати оцінку наявним у справі доказам.

Як зазначає Європейський суд з прав людини, при формуванні доказової бази можуть використовувати дані, отримані під час оперативно-розшукової діяльності. Але в такому випадку національний законодавець повинен передбачити в установленому законом порядку процедуру такої діяльності, збору необхідних відомостей, залучення таких відомостей в якості доказів, а також контроль за такою діяльністю, прикладом чого є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Раманаускас проти Литви» від 05 лютого 2008 року. Важливою вимогою є неприпустимість провокації, тобто схиляння особи до вчинення злочинного діяння для відкриття кримінального переслідування і збирання доказів. У даному випадку доказом провокації послужить встановлення того факту, що у особи, яка вчинила діяння, не було на те умислу при невтручанні органів внутрішніх справ.

Перевіряючи версію обвинувачених, зазначаю, що в даному випадку отримані докази одержані за допомогою застосування спеціальних методів розслідування, вважаються допустимими та за умови наявності адекватних і достатніх гарантій проти зловживань, а саме чіткого та передбачуваного порядку санкціонування, здійснення відповідних оперативно-слідчих заходів та контролю за ними, і даних про те, що співробітники правоохоронних органів не обмежилися пасивним розслідуваннм і підбурювали особу на вчинення злочину, суду не надано.

Аби встановити, чи розслідування було «суто пасивним», суд вивчає мотиви, які виправдовували операцію проникнення, і поведінку державних органів, які її здійснювали. Зокрема, суд встановлює, чи були об`єктивні сумніви у тому, що заявника втягнули у злочинну діяльність або схилили скоїти кримінальне правопорушення (Bannikova проти Росії, §38).

Для відмежування провокації від допустимої поведінки правоохоронних органів є низка критеріїв. Зокрема, під змістовним критерієм розуміється наявність/відсутність суттєвих змістовних ознак, притаманних провокації правоохоронних органів, а під процесуальним критерієм наявність у суду можливостей перевірити відомості про ймовірну провокацію під час судового засідання з дотриманням змагальності та рівності сторін. Іншими словами, будь-яка інформація, що стосується існуючого наміру вчинити злочин або вчинюваного злочину, має бути такою, що може бути перевіреною, та державне обвинувачення (прокурор) повинно мати змогу продемонструвати на будь-якій стадії, що в його розпорядженні наявні достатні підстави для проведення оперативного заходу.

Для відмежування провокації від допустимої поведінки правоохоронних органів Європейський суд з прав людини виробив ряд критеріїв: чи були дії правоохоронних органів активними, чи мало місце з їх боку спонукання особи до вчинення злочину, наприклад, прояв ініціативи у контактах з особою, повторні пропозиції, незважаючи на початкову відмову особи, наполегливі нагадування, підвищення ціни вище середньої; чи був би скоєний злочин без втручання правоохоронних органів; вагомість причин проведення оперативної закупівлі, чи були у правоохоронних органів об`єктивні дані про те, що особа була втягнута у злочинну діяльність і ймовірність вчинення нею злочину була суттєвою.

Аналогічну правову позицію неодноразово висловлював також і Верховний Суд у своїх постановах від 15.11.2018 (№ 51-2617км18), 06.12.2018 (№ 51-4558км18), 03.10.2019 (№ 51-757км19), 10.10.2019 (№ 51-9577км18), 10.09.2019 (№ 51-10556км18).

Доказів на підтвердження того, що оперативні працівники не обмежилися пасивним розслідуванням, а намагались вплинути на обвинувачених якимось чином до отримання грошових коштів та створити відповідні умови, суду під час розгляду справи не надано. Доказами сторони обвинувачення доведено, що ініціатива щодо отримання неправомірної вигоди виходила саме від обвинувачених, а інших протилежних доказів суду не надано.

Крім того, суд вважає, що питання провокації в даній кримінальній справі не може бути визначено, оскільки обвинувачені взагалі заперечують факт отримання неправомірної вигоди, що виключає захист від провокації.

Так, у своєму рішенні від 08 липня 2021 року у справі «Берлізев проти України» (параграф 45) ЄСПЛ зазначив, що ситуація, за якої заявник стверджував про підбурювання його до одержання хабаря, не підпадає під категорію «справ про провокацію злочину» (див. для порівняння рішення у справі «Раманаускас проти Литви»).

Крім того, у параграфі 46 наведеного вище рішення ЄСПЛ вказав, що з точки зору фактів не є послідовним заперечення заявником вчинення злочину та одночасне висунення ним скарги, що його спровокували його вчинити. Захист від провокації обов`язково передбачає, що обвинувачений визнає вчинення інкримінованих йому дій, але стверджує, що вони були наслідком незаконного підбурювання з боку працівників міліції.

Отже, у своєму рішенні ЄСПЛ констатував, що захист від провокації обов`язково передбачає, що обвинувачений визнає вчинення інкримінованих йому дій, але стверджує, що вони були наслідком незаконного підбурювання з боку працівників міліції.

Аналогічних висновків Верховний Суд дійшов у постановах від 07 грудня 2022 року у справі № 385/619/16 (провадження № 51-2496 км 21) та від 08 грудня 2022 року у справі № 466/9812/16-к (провадження № 51-3021 км 22).

Відповідно до практики ЄСПЛ, якщо особа заявляє про наявність провокації, вона насправді підтверджує скоєння нею злочину. Просто людина говорить, що це сталося не через виникнення в неї умислу на його вчинення, а внаслідок провокації з боку правоохоронних органів. Тож розмови про провокації скоєння злочину доречні тільки тоді, коли інших варіантів для виправдання підозрюваного немає.

Провокація злочину - це ситуація, коли злочин не було би скоєно без активної участі правоохоронного органу. Адже завданням вартових правопорядку є розслідування злочинів, а не скоєння нових.

Тому ЄСПЛ у своїх рішеннях зазначає: силові відомства повинні займати пасивну позицію під час розслідування такої категорії правопорушень (рішення у справі «Раманаускас проти Литви № 2»). Ця позиція пояснюється тим, що правоохоронці спочатку мають реагувати на інформацію про підготовку до скоєння злочину або початок таких дій та тільки потім його розслідувати; ОСОБА_53 є питання, хто сформував умисел в особи. Якщо доведено, що умисел на скоєння злочину в особи виник самостійно і на це просто вчасно зреагували, то провокації немає. І все ж для того щоб розпочати якісь активні дії, правоохоронцям потрібно мати об*єктивну інформацію саме про підготовку до скоєння злочину.

Стосовно доводів захисту щодо процесуальних порушень під час досудового розслідування даного кримінального провадження суд зазначає, що істотних порушень КПК України з боку сторони обвинувачення, які можуть бути підставою для визнання доказів недопустимими судом не встановлено.

У зв`язку зі смертю потерпілого ОСОБА_16 та неможливості його допиту даним складом суду, прокурор заявила клопотання про відтворення технічних записів показань потерпілого ОСОБА_16 , наданих під час минулого судового розгляду у судових засіданнях, посилаючись на те, що показання потерпілого, надані в ході судового розгляду не суперечать показанням, які він надавав під час досудового розслідування.

З урахуванням відсутності заперечень учасників судового розгляду, судом було задоволено клопотання про дослідження технічних записів із показаннями потерпілого ОСОБА_16 , який станом на теперішній час помер, що узгоджується з висновками Верховного суду, викладеними у Постанові від 14.02.2024 у справі №459/874/20.

Так, Верховний суд зазначає, що відповідно до п. 16 ст. 7 КПК України безпосередність дослідження показань є загальною засадою кримінального судочинства, а ст. 23 цього Кодексу визначає, що показання учасників кримінального провадження суд отримує усно, а відомості, що містяться в показаннях, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, не можуть бути визнані доказами, крім випадків, передбачених цим Кодексом. При цьому суд може прийняти як доказ показання осіб, які не дають їх безпосередньо в судовому засіданні, лише у випадках, передбачених КПК України.

Частиною 4 статті 95 КПК України передбачено, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 цього Кодексу.

Однак, ця вимога сформульована як принцип, яким має керуватися суд, приймаючи процесуальні рішення в конкретній ситуації, у тому числі рішення щодо допустимості або недопустимості доказів.

Принцип безпосередності дослідження доказів спрямований передусім на найкраще забезпечення права сторін уточнити показання особи та поставити під сумнів ті чи інші повідомлення або її репутацію.

Верховний Суд у постанові від 19 листопада 2019 року у справі № 750/5745/15-к (провадження № 51-10195 км 18) зазначив, що засаді безпосередності, як і будь-якій іншій загальній засаді, притаманна певна гнучкість при застосуванні в конкретних обставинах. В залежності від обставин ця засада реалізується в різних формах, оскільки суд має узгоджувати її з іншими засадами кримінального процесу та/або легітимними інтересами суспільства чи окремих осіб. Наприклад, принцип безпосередності зазнає певних легітимних обмежень у випадку допиту особи, до якої застосовані заходи безпеки або яка відсутня безпосередньо в залі судового засідання (ст. 232 КПК України), і такі легітимні обмеження не можна вважати порушенням принципу безпосередності. Також суди апеляційної інстанції в більшості випадків ґрунтують свої висновки на показаннях, які були надані в суді першої інстанцій, оскільки багаторазовий допит особи в судах різних інстанцій без вагомих причин не тільки був би обтяжливим для такої особи, учасників і суспільства, але й суперечив би самому змісту інстанційності.

Таким чином, положення «суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання» (ч. 4 ст. 95 КПК України), не може тлумачитися як безумовна заборона використання показань, які особа давала перед іншим складом суду у тій же справі.

При вирішенні питання щодо достатності встановлених під час змагального судового розгляду доказів для визнання особи винуватою суди мають керуватися стандартом доведення (стандартом переконання), визначеним ч. 2 і 4 ст. 17 КПК України, що передбачають, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на користь такої особи (постанова Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 688/788/15-к).

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону. Зокрема, у справах, в яких наявність та/або характер умислу має значення для правової кваліфікації діяння, суд у своєму рішенні має пояснити, яким чином встановлені ним обставини справи доводять наявність умислу саме такого характеру, який є необхідним елементом складу злочину, і виключають можливу відсутність умислу або інший характер умислу.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Відповідно до ст.85 КПК України - належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність, чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Відповідно до ст.86 КПК України - доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Відповідно ст.87 КПК України - недопустимими, зокрема, є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав і свобод людини. Суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов; отримання доказів внаслідок катування; порушення права особи на захист; отримання показань чи пояснень від особи, яка не була повідомлена про своє право відмовитись від давання показань та відповідати на запитання, або їх отримання з порушенням цього права; порушення права на перехресний допит; отримання показань від свідка, який надалі буде визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні.

Сторона захисту просить визнати докази недопустимим, оскільки вони зібрані з порушенням вимог КПК України.

Слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні (ч. 1 ст. 223 КПК України).

Слідчий уповноважений, у тому числі: починати досудове розслідування за наявності підстав, передбачених КПК України; проводити слідчі (розшукові) дії та негласні слідчі (розшукові) дії у випадках, встановлених КПК України; звертатися за погодженням ізпрокурором до слідчого судді з клопотаннями про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій; доручати проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій відповідним оперативним підрозділам (ч. 2 ст. 40 КПК України).

Як встановлено ч. 1 ст. 41 КПК України, під час виконання доручень слідчого, дізнавача, прокурора співробітник оперативного підрозділу користується повноваженнями слідчого.

Таким чином, нормами КПК України не заборонено проводити слідчі дії оперативними працівниками за умови наявності доручення слідчого чи прокурора на проведення вказаної слідчої дії.

Захист стверджує про відсутність повноважень у оперативних працівників на проведення слідчих дій в даному кримиінальному провадженні, що судом перевірено та зазначаю, що згідно постанови прокурора відділу прокуратури Харківської області про проведення контролю за вчиненням злочину - спеціального слідчого експерименту від 18.05.2017 доручено його проведення співробітникам УЗЕ в Харківській області ДЗЕ НП України.

А посилання на невідповідність дат (по тексту) у протоколі огляду, помітки та вручення заздалегідь ідентифікованих засобів від 20.05.2017 року суд вважає очевидними технічними помилками, що підтвердив і оперативний працівник Лісничий в судовому засіданні, який складав даний протокол і ці технічні помилки не впливають на зміст та достовірність даних, викладених у протоколі.

Пояснення свідка ОСОБА_39 в судовому засіданні щодо обставин його підпису в даному протоколі, який він не оспорював та не оспорював дані щодо вручення ідентифікованих грошей, суд враховує та зазначає, що лише пояснення свідка, який не пам*ятає протягом збігу часу з 2017 року обставин складення протоколу не може бути визнано обставиною, яка ставить під сумнів складання даного протоколу та вручення ідентифікованих засобів від 20.05.2017 року потерпілому ОСОБА_16 , за наявності показань потерпілого про вручення йому ідентифікованих грошових коштів для передачі ОСОБА_22 та інших свідків, які підтвердили обставини огляду, помітки та вручення заздалегідь ідентифікованих засобів, наявністю підписів потерпілого, понятих, слідчого на всіх аркушах протоколу помітки грошей та копіях грошових коштів.

Також, саме точне місце складення даного протоколу від 20.05.2017 року та походження цих грошових коштів до вручення цих коштів обвинуваченим 20.05.2017 року як неправомірну вигоду не є обставиною, яка призводить до очевидних процесуальних порушень, які впливають за зміст та очевидність даних обставин щодо огляду, помітки та вручення заздалегідь ідентифікованих засобів потерпілому та відсутність встановленої кваліфікації дій обвинувачених в даному провадженні, за наявністю інших належних та допустимих доказів.

В судовому засіданні за участі всіх учасників були оглянуті надані до суду прокурором речові докази ( особисті речі обвинувачених, грошові кошти неправомірної вигоди 5000 грн., та всі інші предмети, вилучені під час огляду місця події та обшуку осіб), та суд зазначає, що прокурором надано для огляду 3186 грн. замість 5186 грн. особистих грошей ОСОБА_11 , які знаходились в гаманці.

З приводу інших заяв обвинувачених щодо порушення права на захист під час затримання та допиту та застосування неправомірних заходів, суд зазначає, що дані обставини не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду.

Так, згідно дослідженого відеозапису затримання ОСОБА_11 та показань опертивних працівників вбачається, що ОСОБА_11 чинив опір під час затримання та намагався пошкодити обличчя, лежачі на землі. Під час дослідження всіх інших доказів та допиту слідчим після затримання вбачається, що ОСОБА_11 за першою вимогою надавалась медична допомога у вигляді приїзду лікарів швидкої медичної допомоги, які не давали розпоряджень щодо госпіталізації особи до лікарні, у зв*язку з чим слідчим було продовжено проведення слідчих дій.

А тому, суд критично відноситься до показань обвинуваченого ОСОБА_11 в цій частині, оскільки будь-яких об*єктивних даних щодо застосування неправомірних заходів до затриманих оперативними працівниками або слідчим, або іншими особами судом під час розгляду справи не встановлено.

Також, суд зазначає, що лише внесення в ЄРДР відомостей за заявою ОСОБА_11 щодо застосування відносно нього неправомірних заходів, не може бути обгрунтованою підставою для встановлення такого факту, оскільки дані обставини підлягають перевірці під час досудвоого розслідування відповідними органами з прийняттям відповідних рішень.

Станом на теперішній час таких даних відносно неправомірних дій з боку оперативних працівників до суду не надано, а враховуючи вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. 62 Конституції України, де закріплено, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, суд позбавлений можливості визнавати дані факти, за відсутності підтверджених даних про це в даному кримінальному проваджені.

Крім того, суд звертає увагу, що під час затримання ані ОСОБА_11 , ані ОСОБА_10 ніяких заперечень до протоколів затримання не вносили, а взагалі вибрали позицію відмови від підпису в даних документах, що суд розцінює як позицію захисту та не підтверджує факти неправомірних дій під час затримання.

Судом досліджені та надана оцінка медичної документації стосовно стану здоров*я ОСОБА_11 на той момент та суд зазначає, що за представленими довідками ОСОБА_11 21.05.2017 року було оглянуто лікарями Харківської міської клінічної лікарні швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова, проведені відповідні обстеження, не встановлено діагнозів та вказано, що госпіталізації не потребує.

В подальшому, ОСОБА_11 надані медичні довідки з датами звернення 25.05.2017 року до лікарня зі скаргами на головну біль та поясненнями, що впав на вулиці та вдарився головою, і суд зазначає, що враховуючи розбіжності у датах в цій довідці, пояснення самого хворого щодо отримання травми та проміжок часу, який пройшов з дати події- 20.05.2017 року не може достовірно свідчити про будь-які захворювання ОСОБА_45 , які мають причинний зв*язок з подіями його затримання 20.05.2017 року та даними про можливі неправомірні дії оперативних працівників поліції. А даних про проведені медичні експертизи щодо наявних тілесних ушкоджень у обвинувачених захистом також не надано.

Існують певні критерії, за якими здійснюється оцінка доказів з точки зору допустимості.

Так, при наявності процесуальних порушень порядку отримання доказів визнавати їх недопустимими необхідно лише тоді, коли такі порушення: прямо та істотно порушують права і свободи людини; чи зумовлюють сумніви в достовірності отриманих фактичних даних, які неможливо усунути.

Різні критерії визнання доказів недопустимими, які наведені вище, обумовлюють диференційований порядок вирішення питання щодо їх недопустимості: під час будь-якого судового розгляду у разі встановлення очевидної недопустимості доказу (ч. 4 ст. 87, ч. 2 ст. 89 КПК України) - у випадках, коли: такі докази, отримані внаслідок істотного та очевидного порушення прав та свобод людини і їх недопустимість обумовлена такими обставинами, які у будь-якому випадку не можуть бути усунуті в ході подальшого судового розгляду; у нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення по суті (ч. 1 ст. 89 КПК України) - якщо при отриманні доказів допущено процесуальні порушення, які: тягнуть інші порушення прав людини та потребують оцінки на підставі всієї сукупності доказів; зумовлюють сумніви у достовірності здобутих відомостей та суд має вирішити питання щодо можливості усунення вказаного сумніву на підставі сукупності інших зібраних допустимих доказів. У разі, якби була можливість визнати доказ недопустимим лише на підставі формального порушення порядку його отримання без співставлення його з іншими доказами, не було б необхідності передбачати в КПК України вирішення цього питання саме у нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення по суті.

Такої позиції дотримується і ВС (постанови ККС ВС від 22.10.2021 у справі № 487/5684/19, від 27.10.2021 у справі № 668/69/16-к, від 14.06.2023 у справі № 573/1510/18, від 21.06.2023 у справі № 943/2064/19 тощо).

Фактичні дані, отримані внаслідок процесуальних порушень, пов`язаних із можливим істотним порушенням прав і свобод людини в ході збирання (отримання) доказів, можна поділити на ті, що: отримані внаслідок істотного порушення прав і свобод людини (які прямо передбачені КПК України або встановлені судом); мають похідний характер від доказів, отриманих внаслідок істотного порушення прав і свобод людини; отримані внаслідок інших порушень прав і свобод людини, які будуть мати різний алгоритм перевірки на предмет допустимості залежно від характеру допущеного порушення.

Вирішуючи на підставі ч. 1 ст. 87 КПК України питання щодо допустимості доказу, який отриманий з істотним порушенням фундаментальних прав чи свобод людини, суд має обґрунтувати: яке саме фундаментальне право чи свобода особи були порушені, в чому саме полягає істотність такого порушення тою мірою, що обумовлює недопустимість доказу, та за відповідності ситуації переліку критеріїв, наведеним в ч. 2 ст. 87 КПК України - послатись на конкретний пункт цієї норми.

При вирішенні питання щодо допустимості похідних доказів, суд має встановити не лише те, що первісний доказ отриманий з істотним порушенням фундаментальних прав і свобод людини та використовувався в процедурах, які призвели до отримання похідного доказу, а також те, що похідний доказ здобутий саме завдяки тій інформації, яка міститься в первісному доказі, що визнаний недопустимим на підставі ч. 1-3 ст. 87 КПК України.

Визнання недопустимими первісних доказів за іншими правилами допустимості, передбаченими КПК України, саме по собі не дає підстав для визнання недопустимими похідних доказів на підставі ч. 1 ст. 87 КПК України. Вказані висновки узгоджуються з правовою позицію ККС ВС, викладеною у постановах від 22.10.2021 у справі № 487/5684/19, від 27.10.2021 у справі № 668/69/16-к, від 08.10.2019 у справі № 639/8329/14-к та від 12.11.2019 у справі № 236/863/17. У разі ж встановлення іншого порушення прав та свобод людини (крім істотних) суд в кожному конкретному випадку має перевірити, у тому числі чи вплинуло таке порушення на загальну справедливість судового розгляду за критеріями Конвенції, практики ЄСПЛ та національного законодавства.

При вирішенні питання щодо допустимості фактичних даних, отриманих з порушенням процесуального закону, щодо яких є сумніви у достовірності отриманих фактичних даних, суд в кожному конкретному випадку має встановити: чи спричинило це порушення появу обґрунтованих сумнівів у достовірності фактичних даних, отриманих в результаті проведення процесуальної дії; чи можливо усунути такі сумніви за допомогою інших доказів чи додаткових процесуальних засобів доказування. У цьому випадку докази, отримані з порушеннями КПК України, можуть бути використані судом як допустимі лише у разі, якщо: ці порушення не є істотними, тобто не могли вплинути та не впливають на достовірність отриманих фактичних даних (недопустимість правового «пуризму»); порушення є суттєвими (такими, що породжують сумніви у достовірності доказів), втім такі сумніви можуть бути усунуті іншими зібраними допустимими доказами. У разі встановлення порушення, що породжує сумніви в достовірності отриманих фактичних даних, які неможливо усунути на основі інших доказів чи за допомогою проведення додаткових процесуальних дій, суд має визнати такий доказ недопустимим. Суд здійснює встановлення достовірності доказу шляхом дослідження та аналізу його змісту, перевірки та співставлення з іншими доказами на предмет об`єктивного взаємозв`язку та взаємоузгодження.

Наведені загальні правила перевірки допустимості доказів з мотивів процесуальних порушень порядку їх отримання узгоджуються з: практикою ЄСПЛ у контексті встановлення загальної справедливості судового розгляду (Schenk v. Switzerland, заява № 10862/84, §§ 46-49,12.07.1998, Биков проти Росії [ВП], заява № 4378/02, §§ 88-90, 10.03.2009, LeeDavies v. Belgium, заява № 18704/05, § 41, 28.07.2009, Prade v. Germany, заява № 7215/10, § 33, 03.03.2016, Берлізев проти України від 08.07.2021 (заява № 43571/12), §§ 51-52 та Lysyuk проти України заява № 72531/13, § 67, 14.10.2021); підходом ВП ВС, за яким у разі, коли ЄСПЛ хоч і констатував порушення статті 8 Конвенції щодо заявника на стадії досудового розслідування кримінальної справи (порушення права на повагу до приватного життя через негласну відеозйомку заявника за відсутності передбаченого національним законодавством дозволу суду на її проведення), однак таке порушення не вплинуло на загальну справедливість судового розгляду, то відсутні підстави для визнання судових рішень щодо заявника незаконними та їх скасування (постанова ВП ВС від 22.06.2022 у справі № 1-693/2010); висновком ВП ВС у постанові від 31.08.2022 у справі № 756/10060/17 у контексті необхідності вмотивування судом висновку про істотне порушення вимог КПК України (щодо того, чиї права і свободи було порушено і в чому це виражалося) та практикою ККС ВС (постанови від 01.12.2020 у справі № 318/292/18, від 22.10.2021 у справі № 487/5684/19, від 27.10.2021 у справі № 668/69/16-к, від 07.09.2022 у справі № 428/11288/17, від 27.09.2022 у справі № 461/1593/19, від 20.10.2022 у справі № 185/5413/16, від 01.11.2022 у справі № 185/5413/16, від 01.11.2022 у справі № 344/2995/15-к, від 07.11.2022 у справі № 740/1179/19, від 09.11.2022 у справі № 761/31918/14-к, від 08.12.2022 у справі № 459/2489/17, від 13.12.2022 у справі № 361/6846/15-к, від 17.01.2023 у справі № 753/13113/18, від 01.02.2023 у справі № 591/6692/16-к, від 14.06.2023 у справі № 573/1510/18, від 21.06.2023 у справі № 943/2064/19, від 17.10.2023 у справі № 455/844/16-к) і будуть використовуватися судом у цій справі.

Отже, оскільки, судом не встановлено, а стороною захисту не доведено, що саме при отримані доказів сторони обвинувачення, були істотно порушенні фундаментальні права чи свобода обвинувачених суд вважає допустимими докази, досліджені судом.

Таким чином, доводи сторони захисту про визнання недопустимими доказів чи порушення права на захист, суд вважає безпідставними, доказів порушення вимог КПК України при їх проведенні суду не надано, а фундаментальні права обвинувачених не порушені. Жодного доказу органом досудового розслідування штучно не створено.

Посилання обвинуваченого ОСОБА_11 , що 20.05.2017 року грошові кошти не були у нього в кишені, а лежали поруч, а тому не є допустимим доказом, є безпідставним, оскільки за поясненнями свідків (оперативних працівників) грошові кошти ОСОБА_11 одразу під час затримання викинув, і в подальшому гроші лежали біля нього, а проведені висновки експертиз щодо наявності на матеріалах в кишенях та на руках Гордіна люмінісцентного матеріалу, яким були помічені ідентифіковані грошові кошти, спростовують версію захисту. Також, не є обгрунтованими і слова обвинуваченого про те, що йому навмисно працівники поліції помітили руки та одяг після затримання, оскільки таких фактів судом під час розгляду справи встановлено не було, є голослівним.

Застосування заходів безпеки відносно затриманих 20.05.2017 року було обумовлено опором ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , що підтверджується рапортами оперативних працівників, їх поясненнями в суді, наявністю пістолету у ОСОБА_11 в момент затримання та його намір застосування під час затримання.

Аналізуючи зібрані у кримінальному провадженні та досліджені під час судового розгляду докази в сукупності за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального правопорушення, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд визнає їх належними та допустимими доказами для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані у відповідності з чинним кримінальним процесуальним законодавством.

Недопустимості доказів згідно вимог ст.ст. 87-89 КПК України судом не встановлено, оскільки всі письмові та речові докази встановлені, зібрані та перевірені органом досудового розслідування, а згодом судом, відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства України. Істотних порушень прав та свобод людини, визначених ст. 87 КПК України, судом не встановлено.

Досліджені в судовому засіданні речові докази, в тому числі і вилучені грошові кошти в розмірі 5000 грн., яку були предметом неправомірної вигоди, документи відповідають вимогам щодо їх отримання, проведення та оформлення, складені уповноваженими процесуальними особами відповідно, узгоджуються між собою, та не викликають сумнівів у суду. Порушень вимог КПК України, які б могли спростувати висновки суду під час розгляду справи, судом встановлено не було.

Також, суд звертає увагу, що протягом тривалого розгляду даної кримінальної справи судом було надано можливість, як стороні обвинувачення, так і стороні захисту надати всі наявні докази в обгрунтування своєї позиції, подати всі можливі клопотання відповідно до вимог КПК України, що і було зроблено учасниками судового розгляду. А тому посилання обвинуваченого ОСОБА_11 на відмову слідчим у задоволенні його клопотань під час досудового розслідування є необгрнутованим, оскільки він мав право та можливість реалізувати своє право на захист під час судового розгляду, що ним і було зроблено.

На підставі викладеного, суд кваліфікує дії ОСОБА_11 за ч. З ст.368 КК України, як одержання службовою особою неправомірної вигоди для себе за невчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дій з використанням наданої їй влади та службового становища, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди та одержання службовою особою неправомірної вигоди для себе за невчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дій з використанням наданої їй влади та службового становища, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди.

Дії ОСОБА_10 суд кваліфкує за ч.5 ст.27, ч.3 ст.368 КК України, як пособництво в одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе за невчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дій з використанням наданої їй влади та службового становища, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди, та пособництво в одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе за невчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дій з використанням наданої їй влади та службового становища, повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди, та ч.1 ст.353 КК України, як самовільне присвоєння владних повноважень, поєднане із вчинення будь-яких суспільно небезпечних діянь.

Відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Призначаючи покарання обвинуваченим, у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує характер, ступінь тяжкості та суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, дії кожного з обвинувачених під час вчинення злочину та після, всі надані до суду дані по особам обвинувачених, їх вік, спосіб життя та склад родин, відсутність обставин у обвинувачених, що пом*якшують та обтяжують покарання, ставлення обвинувачених до вчиненого, ті обставини, що обвинувачені раніше не притягувалися до кримінальної відповідальності.

Вивченням особи ОСОБА_11 за даними, які надані до суду встановлено, що він є громадянином України, з вищою освітою, не одружений, дітей на утриманні не має, раніше не судимий та до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліках у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, зареєстрований та проживає в м. Харкові, на момент 20.05.2017 року працював старшим оперуповноваженим з особливо важливих справ організаційно-аналітичного відділу УВБ ГУ ДФС у м. Києві, станом на теперішній час є адвокатом з 06.05.2000 року. За даними захисту, ОСОБА_11 до 2017 року позитивно характеризувався за місцем служби, має нагороди.

Обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_11 судом не встановлено.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_11 судом не встановлено.

Вивченням особи ОСОБА_10 за даними, які надані до суду встановлено, що він є громадянином України, з вищою освітою, одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, раніше не судимий та до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліках у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, зареєстрований та проживає в м. Харкові, де характеризується задовільно, не працевлаштований офіційно. За даними обвинувачення, ОСОБА_10 був звільнений в 2003 році з поліції через службову недбалість та поновлений на посаді на підставі рішення суду, 26.04.2004 року звільнений з органів поліції за власним бажанням і даних про наступні працевлаштування до суду не надано.

Обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_10 судом не встановлено.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_10 судом не встановлено.

Беручи до уваги вищенаведене, при обранні міри покарання обвинуваченим суд виходить з положень ст. ст. 50, 65 КК України, та враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, корупційну складову вчиненого, дані по особі кожного з обвинувачених, наведені вище, дії їх під час вчинення кримінальних правопорушень та після, ступінь суспільної небезпеки вчиненого, їх відношення до скоєного, дані про відсутність таких, що обтяжують та пом*якшують покарання, і вважає необхідним і достатнім для їх виправлення і попередження нових злочинів обрати покарання в межах санкції статей, що інкриміновано у вигляді позбавлення волі, з конфіскацією майна, та з позбавленням права обіймати посади у правоохоронних органах України. Відповідно до вимог ст. 54 КК України також підлягає застосоуванню вимога щодо позбавлення обвинувачених спеціального звання працівників поліції.

І тільки таке покарання у вигляді позбавлення волі із конфіскацією майна та призначенням додатких покарань, з врахуванням особливостей та обставин вчинення обвинуваченими, суспільної небезпеки вчиненого, даних по особам обвинувачених, які не зробили для себе відповідних висновків, є необхідним й достатнім для виправлення обвинувачених в умовах суворого контролю за їх поведінкою та для виконання призначеного судом покарання і попередження вчинення ними нових злочинів.

Підстав для застосування до ОСОБА_11 , ОСОБА_10 вимог ст. ст. 69,75 КК України суд не вбачає, враховуючи кваліфікацію дій обвинувачених за ст. 368 КК України, особи обвинувачених, суспільну небезпечність вчиненого, корисливий мотив.

Питання речових доказів та спеціальної конфіскації підлягають вирішенню на підставі вимог ст. 100 КПК України, ст. 96-2 КК України.

Згідно ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи»».

Також, як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним».

Також, під час судового розгляду даного кримінального правопорушення відносно ОСОБА_10 встановлено, що строки давності притягнення до кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 353 КК України по подіях 2016-2017 років згідно вимог ст. 49 КК України закінчились.

Відповідно до вимог ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років; п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.

Згідно ч.5 ст. 74 КК України особа може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених статтею 49 цього Кодексу.

Виходячи з положень п. 1 ч. 2 ст. 284, ч. 3 ст. 285, ч. 4 ст. 286, ч. 3 ст. 288 КПК, якщо під час здійснення судового провадження за обвинувальним актом сторона кримінального провадження звертається до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання й, у випадку встановлення передбачених у ст. 49 КПК підстав та відсутності заперечень з боку обвинуваченого закрити кримінальне провадження, звільнивши особу від кримінальної відповідальності.

Якщо ж обвинувачений, щодо якого передбачено звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, судове провадження проводиться в повному обсязі в загальному порядку. В цьому разі, якщо обвинувачений визнається винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, суд ухвалює обвинувальний вирок, призначає покарання і на підставі ч. 5 ст. 74, ст. 49 КК України може звільнити від нього засудженого.

Враховуючі ті обставини, що обвинувачений ОСОБА_10 просив суд виправдати його та не заявив клопотання про застосування вимог ст. 49 КК України після роз*яснення судом за ч.1 ст. 353 КК України, ті обставини, що з дня вчинення кримінального правопорушення за ч.1 ст. 353 КК України (2016-2017 роки) станом на теперішній час минуло понад 2 роки, враховуючи строки давності визначені в ст. 49 КК України до кримінальних проступків, суд, відповідно до вимог ч. 5 ст. 74, ст. 49 КК України звільняє ОСОБА_10 від призначеного покарання за ч.1 ст. 353 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Стосовно застосування вимог ст. 49 КК України відносно епізодів злочинної діяльності за березень 2016 року, суд враховує, що точна дата вчинення кримінального правопорушення з правовою кваліфікацією ч.5 ст. 27, ч.3 ст. 368 КК України по епізоду березня 2016 року відносно дій ОСОБА_10 не встановлена ані під час досудового розслідування, ані під час судового розгляду, та враховучи 31 день березня місяця, і за таких підстав для застосування вимог ст. 49 КК України та звільнення обвинувачених від кримінальної відповідільності по подіях березня 2016 року суд не вбачає. Питання щодо застосування вимог ст. 49 КК України відносно ОСОБА_11 по подіях березня 2016 року з аналогічних підстав судом не вирішується, та суд враховує, що відносно ОСОБА_11 слідчим на стадії досудового розслідування приймались рішення про зупинення кримінального провадження у зв*язку з розшуком обвинуваченого ОСОБА_11 і дані рішення слідчого станом на теперішній час не скасовані.

Згідно ст. ст. 124,126 КПК України із обвинувачених підлягають стягненню на користь держави понесені судові витрати за проведення судових експертиз.

Цивільний позов по даному кримінальному провадженню не заявлявся.

Клопотань щодо міри запобіжного заходу прокурором заявлено не було.

Керуючись ст. ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України та призначити йому покарання за ч.3 ст. 368 КК України - у вигляді 6 років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади у правоохоронних органах України на строк 3 роки, з конфіскацією майна, яке є його особистою власністю.

Відповідно до вимог ст. 54 КК України позбавити ОСОБА_11 спеціального звання підполковника податкової поліції.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_11 рахувати з моменту фактичного виконання вироку та затримання ОСОБА_11 для відбування покарання у вигляді позбавлення волі.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII в силу як прямої, так і зворотної дії кримінального закону в часі, зарахувати до строку покарання ОСОБА_11 строк його попереднього ув*язнення (тримання під вартою) з 20.05.2017 року по 23.05.2017 року включно, із розрахунку 1 день попереднього ув*язнення за 2 дні позбавлення волі.

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 27, ч.3 ст. 368 КК України та призначити йому покарання за ч.5 ст. 27, ч.3 ст. 368 КК України - у вигляді 6 років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади у правоохоронних органах України на строк 3 роки, з конфіскацією майна, яке є його особистою власністю.

Відповідно до вимог ст. 54 КК України позбавити ОСОБА_10 спеціального звання працівника податкової поліції.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_10 рахувати з моменту фактичного виконання вироку та затримання ОСОБА_10 для відбування покарання у вигляді позбавлення волі.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII в силу як прямої, так і зворотної дії кримінального закону в часі, зарахувати до строку покарання ОСОБА_10 строк його попереднього ув*язнення (тримання під вартою) з 20.05.2017 року по 23.05.2017 року включно, із розрахунку 1 день попереднього ув*язнення за 2 дні позбавлення волі.

ОСОБА_10 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 353 КК України та звільнити від покарання на підставі ч. 5 ст. 74, ст. 49 КК України.

Стягнути з ОСОБА_11 на користь держави понесені судові витрати за проведення під час досудового розслідування судових експертиз в розмірі 14666,45 грн.

Стягнути з ОСОБА_10 на користь держави понесені судові витрати за проведення під час досудового розслідування судових експертиз в розмірі 14666,45 грн.

Речові докази (диски, флеш-носіі) залишити в матеріалах кримінального провадження.

Речові докази (грошові кошти у розмірі 5000 грн.) передати у власність держави в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Речові докази (фрагмент правої кишені брюк ОСОБА_11 , фрагмент лівої кишені брюк ОСОБА_11 , фрагмент задньої кишені брюк ОСОБА_11 , службове посвідчення на ім`я ОСОБА_11 , аркуші паперу з чорновими записами, 4 картки банківській картки «Приватбанку», блокнот) знищити після набрання вироком законної сили, скасувавши арешт, накладений ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 26.05.2017 року.

Речові докази (особисті речі ОСОБА_11 - мобільний телефон «Iphone6» із підзарядним пристроєм, мобільний телефон «SAMSUNG» із сім-картою, мобільний телефон «SAMSUNG» із сім-картою, гаманець коричневого кольору з грошовими коштами у сумі 5186 грн., куртка чорного кольору, піджак коричневого кольору, пістолет ПМР 9 мм. з номером НОМЕР_22 із набоями у кількості 7 шт.) конфіскувати на користь держави, після набрання вироком законної сили, скасувавши арешт, накладений ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 26.05.2017 року.

Речові докази (особисті речі ОСОБА_10 - мобільний телефон «SAMSUNG» imei НОМЕР_23 та imei НОМЕР_24 із сім-картою «LIFE» з номером НОМЕР_25 та сім-картою «МТС» з номером НОМЕР_26 , мобільний телефон «НТС» imei НОМЕР_18 та imei НОМЕР_19 із сім-картою «МТС» з номером НОМЕР_27 та сім-картою «Київстар» з номером НОМЕР_28 , грошові кошти у сумі 892 грн.) конфіскувати на користь держави, після набрання вироком законної сили, скасувавши арешт, накладений ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 26.05.2017 року.

Арештоване майно ОСОБА_10 - автомобіль «MITSUBISHI OUTLANDER 2.4 AT», 2007 р.в., бежевий, №дв.4B12AS9869, №куз. НОМЕР_29 , р.н. НОМЕР_1 конфіскувати як особисте майно ОСОБА_10 на користь держави після набрання вироком законної сили, скасувавши арешт, накладений ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 06.06.2017 року.

Заставу, яка була внесена платником ОСОБА_54 , за ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та яка була визначена останньому, у кримінальному провадженні, зареєстрованому у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000426 від 16.05.2017, в сумі 134720 гривень згідно ухвали слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 22.05.2017 року по справі №646/3584/17, що внесена ОСОБА_54 згідно квитанції 0.0.771731188.1 на депозитний рахунок ТУ ДСА в Харківській області за реквізитами: р/р6674, одержувач ТУ ДСА України у Харківській області, , банк одержувача Державна казначейська служба України, м. Київ, - повернути заставодавцю ОСОБА_55 , після набрання вироком законної сили.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченими та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий суддя - ОСОБА_1