Справа № 643/3302/26
Провадження № 1-кс/643/1761/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.02.2026 Слідчий суддя Салтівського районного суду міста Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Харківського РУП №2 ГУ НП в Харківській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003236 від 19.11.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до суду з клопотанням, у якому просить накласти арешт на майно, що належить на праві приватної власності підозрюваній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , а саме на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

Клопотання обґрунтовано тим, що слідчим відділом Харківського РУП №2 ГУНП в Харківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0003236 від 19.11.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України. У зазначеному кримінальному провадженні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 18.02.2026 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, санкція якої передбачає, зокрема, додаткове покарання у виді конфіскації майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек та Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 32502644), належить на праві власності ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на підставі договору купівлі-продажу № 45 від 31.12.2010 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_5 .

З урахуванням тяжкості інкримінованого кримінального правопорушення, наявності обґрунтованої підозри, а також реальної загрози відчуження, перереєстрації чи іншого розпорядження зазначеним майном з метою уникнення можливого застосування конфіскації, слідчий вважає, що накладення арешту на майно підозрюваної є необхідним для забезпечення виконання вироку суду у разі постановлення обвинувального вироку.

У судове засідання слідчий не з`явився, подав заяву про розгляд клопотання за його відсутності, клопотання підтримав.

З огляду на наведені слідчим обставини та положення ч. 2 ст. 172 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про можливість розгляду клопотання без повідомлення власника майна, оскільки це необхідно для досягнення мети застосування зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється, у зв`язку з неприбуттям в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

З поданого клопотання та доданих до нього документів вбачається, що слідчим відділом Харківського РУП №2 ГУНП в Харківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0003236 від 19.11.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

У зазначеному кримінальному провадженні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 18.02.2026 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, а саме у незаконному придбанні та зберіганні з метою збуту, а також у незаконному збуті особливо небезпечних психотропних речовин у великих розмірах.

Відповідно до ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно із ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

У відповідності до п.3 ч.2 ст.170 КК України арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Згідно з приписами ч.5 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Так, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.

Вказане свідчить про наявність достатніх підстав вважати, що у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, суд може призначити ОСОБА_4 покарання у виді конфіскації майна.

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек та Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_2 ), на підставі договору купівлі-продажу № 45 від 31.12.2010 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_5 , належить на праві власності квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Аналіз викладеного законодавства та обставин справи свідчить про наявність підстав для накладення арешту на зазначене майно з метою забезпечення конфіскації майна як одного з видів покарання.

Оцінивши надані стороною обвинувачення матеріали, слідчий суддя дійшов висновків про наявність обґрунтованої підозри про причетність ОСОБА_4 до інкримінованого їй кримінального правопорушення, за викладених у клопотанні обставин, яка у випадку доведення її винуватості у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення може понести покарання у вигляді конфіскації майна, а також наявність підстав вважати, що незастосування обмежень розпорядження майном, що перебуває у власності підозрюваної, може призвести до вжиття заходів останньою для відчуження належного їй майна на користь третіх осіб, тощо, а тому арешт майна на даному етапі є цілком законним і необхідним для забезпечення кримінального провадження.

Арешт майна у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження, негативних наслідків арешту майна судом не встановлено.

Натомість, відмова у задоволенні клопотання про арешт майна може потягнути його безповоротну втрату.

Слідчий суддя зауважує, що накладення арешту на майно не є припиненням права власності на нього або позбавленням таких прав, хоча власник обмежуються у реалізації всіх правомочностей права власності, такий захід є тимчасовим, а тому відповідні обмеження є розумними і співмірними, з огляду на завдання кримінального провадження та, з урахуванням досліджених обставин в цьому кримінальному провадженні, потреби досудового розслідування виправдовують саме такий ступінь втручання у права та свободи особи з метою виконання завдань кримінального провадження. Таким чином всі обставини, проаналізовані в сукупності, свідчать про можливість і необхідність накладення арешту на майно у цьому кримінальному провадженні з точки зору наявності передбачених законом підстав. За наведених обставин клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 7, 9, 131, 132, 170-173, 309, 376 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на майно, що належить на праві приватної власності підозрюваній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , а саме на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , з забороною її відчуження.

Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду в термін 5 днів з моменту її проголошення. Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання. Якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1