Справа № 491/90/25
УХВАЛА

18 березня 2026 рокуАнаньївський районний суд Одеської області

в складі головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

учасників кримінального провадження: прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Ананьїв Одеської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000003, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02 січня 2025 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України,

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Ананьївського районного суду Одеської області знаходиться кримінальне провадження № 0000003, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02 січня 2025 року,за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

Ухвалою Ананьївського районного суду Одеської області від 05 лютого 2025 у кримінальному провадженні призначено підготовче судове засідання (Том І а.с.24).

Ухвалою Ананьївського районного суду Одеської області від 19 лютого 2025 у вказаному кримінальному провадженні призначено судовий розгляд (Том І а.с.43).

Ухвалами Ананьївського районного суду Одеської області від 25 лютого 2025 року (Том І а.с.64-66), 22 квітня 2025 року (Том І а.с.121-123), 03 червня 2025 року (Том ІІ а.с.1-3), 22 липня 2025 року (Том ІІ а.с.58-60), 09 вересня 2025 року (Том ІІ а.с.90-92), 03 листопада 2025 року (Том ІІ а.с.148-150), від 16 грудня 2025 року (Том ІІ а.с.214-216) та від 10 лютого 2026 року (Том ІІІ а.с.14-16) продовжено відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор», без визначення розміру застави.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 звернулася до суду з клопотанням про призначення технічної (відеотехнічної) експертизи відеозапису обшуку будівлі, обшуку ангару та обшуку автомобіля, проведеного в кримінальному провадженні щодо обвинувачення ОСОБА_4 .

Клопотання мотивує тим, що під час ознайомлення із відеозаписом обшуку будівлі, обшуку ангару та обшуку автомобіля, проведеного 06 листопада 2024 року за адресою: с. Коханівка Ананьївського району Одеської області, встановлено, що: відео складається з окремих фрагментів, між якими наявні часові розриви; відсутня початкова частина обшуку автомобіля, (момент прибуття, оголошення ухвали, роз`яснення прав); відсутня кінцева частина (пакування та опечатування вилучених речей) у будівлі. Можливі технічні збої або втручання, що можуть свідчити про монтаж чи втрату частини відео. Це викликає сумніви щодо цілісності, достовірності та автентичності відеозаписів, які використовуються стороною обвинувачення як доказ. Окрім цього, захисником звернено увагу суду, що обшук, під час якого були вилучені речі, проведено з істотними порушеннями вимог КПК України. Зокрема, під час проведення обшуку ОСОБА_4 вимагав забезпечити участь свого захисника, однак його законне прохання було проігноровано слідчими. Ця обставина не відображена в протоколі обшуку, що свідчить про невідповідність змісту протоколу фактичним обставинам проведення слідчої дії. Таким чином, протокол обшуку не може вважатися достовірним доказом, а вилучені речі - отриманими у законний спосіб. Це має істотне значення для оцінки допустимості доказів та призначення експертизи на їх основі. У зв`язку з викладеним, захисник наполягає на необхідності перевірки законності проведення обшуку та достовірності протоколу та відеозапису до нього як підстави для подальших експертних досліджень.

Враховуючи наведене захисник ОСОБА_5 просить суд призначити технічну (відеотехнічну) експертизу відеозапису обшуку будівлі, обшуку ангару та обшуку автомобіля, проведеного 06 листопада 2024 року за адресою: с. Коханівка Ананьївського району Одеської області. На вирішення експерта захисником поставлено відповідні питання. Також просить витребувати для дослідження у сторони обвинувачення відеопристрій на якому проводилась відеофіксація обшуків будівлі, ангару, автомобіля, вказаний у протоколах.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_5 просила задовольнити клопотання про призначення експертизи.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав клопотання свого захисника.

Прокурор ОСОБА_3 заперечив проти клопотання, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість, крім того вважає, що це є свідомим затягуванням судового розгляду. Саме клопотання захисника базується на припущеннях.

Заслухавши доводи захисника, позицію сторони обвинувачення, дослідивши матеріали провадження в частині, що стосується клопотання про проведення експертизи, суд дійшов висновку про відмову в його задоволенні, з огляду на наступне.

Згідно частини першої статті 332 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторін кримінального провадження або потерпілого за наявності підстав, передбачених статтею 242 КПК України, має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам.

Крім того, відповідно до частини другої статті 332 КПК України суд має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам незалежно від наявності клопотання, якщо: 1) суду надані кілька висновків експертів, які суперечать один одному, а допит експертів не дав змоги усунути виявлені суперечності; 2) під час судового розгляду виникли підстави, передбачені частиною другою статті 509 КПК України; 3) існують достатні підстави вважати висновок експерта (експертів) необґрунтованим чи таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає інші обґрунтовані сумніви в його правильності.

Відповідно до частини першої статті 242 КПК України, експертиза проводиться експертною установою, експертом або експертами, яких залучають сторони кримінального провадження або слідчий суддя за клопотанням сторони захисту у випадках та порядку, передбачених статтею 244 цього Кодексу, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання. Не допускається проведення експертизи для з`ясування питань права.

Обов`язковим є проведення експертизи у випадках, передбачених частиною другою статті 242 КПК України.

Призначення експертизи в порядку статті 332 КПК України є правом, а не обов`язком суду.

Частинами першою-другою та шостою статті 22 КПК України визначено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання, подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Будь-яке клопотання сторони кримінального провадження, у тому числі про проведення експертизи, повинно бути належним чином обґрунтованим та мотивованим. Така позиція висловлена у рішеннях Верховного суду, зокрема, в постановах від 13 травня 2021 року у справі № 552/5763/17 та від 28 січня 2020 року у справі № 738/329/17.

Доводи, якими захисник обґрунтовує необхідність призначення експертизи, не вказують на наявність обставин, передбачених в частині другій статті 332, частині другій статті 242 КПК України, які б зобов`язували суд призначити експертизу.

Відповідно до статті 359 КПК України відтворення звукозапису і демонстрація відеозапису проводяться у залі судового засідання або в іншому спеціально обладнаному для цього приміщенні. Після цього суд заслуховує доводи учасників судового провадження. Заяву про підробку звуко- і відеозаписів суд розглядає в порядку, передбаченому для розгляду заяв про підробку документів, а саме, якщо долучений до матеріалів кримінального провадження або наданий суду особою, яка бере участь у кримінальному провадженні, для ознайомлення документ викликає сумнів у його достовірності, учасники судового провадження мають право просити суд виключити його з числа доказів і вирішувати справу на підставі інших доказів або призначити відповідну експертизу цього документа (частина третя статті 358 КПК України).

Таким чином, за змістом положень статтей 358, 359 КПК України сумніви щодо достовірності звуко- чи відеозапису, що дають підстави для призначення експертизи, мають ґрунтуватись на відтворенні таких записів.

На думку захисника є підстави для призначення експертизи. Однак, суд не погоджується з такими доводами сторони захисту.

Твердження сторони захисту щодо можливого здійснення технічного втручання та редагування запису, не спираються на будь-які об`єктивні дані щодо таких припущень. Аудіо-, відеограми не містять ознак фальшування (підробки), які б сприймались органами слуху та зору. Ознаки монтажу не підтверджені будь-якими іншими доказами у справі, не обґрунтовуються відповідними технічними висновками спеціалістів. Об`єктивних даних про такі факти суду стороною захисту не надано.

Посилання сторони захисту щодо можливого здійснення технічного втручання і редагування даних, зафіксованих на зазначених носіях інформації, відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові у справі № 585/1899/17 від 20 травня 2020 року, мають спиратися на об`єктивні дані безсумнівного сприйняття таких фактів органами слуху, або переконливо підтверджуватися іншими доказами у справі, чи обґрунтовуватися відповідними технічними висновками спеціалістів на засадах змагальності в кримінальному процесі.

Однак суду таких даних обвинуваченим та його захисником не наведено.

При вирішенні питання про достовірність цих матеріалів необхідно й зважати на те, що досліджені судом файли є електронними документами. Відтак, на відміну від письмових документів, електронний не має постійної прив`язки до певного матеріального носія інформації, тому один і той же документ (файл) може існувати в ідентичному вигляді на різних носіях. Так, в частині третій статті 99 КПК України законодавець визначив, що оригіналом документа є сам документ, а оригіналом електронного документа - його відображення, якому надається таке ж значення, як документу. При цьому, відповідно до частини першої статті 99 КПК України документом є спеціально створений з метою збереження інформації матеріальний об`єкт, який містить зафіксовані за допомогою письмових знаків, звуку, зображення тощо відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у тому числі матеріали звукозапису та електронні носії інформації. Безпідставним є ототожнення електронного доказу як засобу доказування та матеріального носія такого документу. Характерною рисою електронного документа є відсутність жорсткої прив`язки до конкретного матеріального носія. Відповідно перенесення файлів на флеш-носій не свідчить про їх сумнівність, неточність чи те, що файли спотворені, містять викривлену інформацію.

Згідно з ДСТУ 7157:2010, затвердженого наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 11 березня 2010 року № 8 «Інформація та документація. Видання електронні. Основні види та вихідні відомості», електронний документ це документ, інформація в якому подана у формі електронних даних і для використовування якого потрібні засоби обчислювальної техніки.

Отже за своєю суттю, відеофайли, що знаходяться на флеш накопичувачі є електронними документами.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» у випадку його зберігання на кількох електронних носіях інформації кожний з електронних примірників вважається оригіналом електронного документа.

Матеріальний носій лише спосіб збереження інформації, який має значення тільки коли електронний документ виступає речовим доказом. Головною особливістю електронного документа є відсутність жорсткої прив`язки до конкретного матеріального носія. Один і той же електронний документ може існувати на різних носіях.

Як визначено в частині першій статті 242 КПК України експертиза проводиться експертною установою, експертом або експертами, яких залучають сторони кримінального провадження, а тому, сторона захисту, маючи у своєму володінні, усі матеріали кримінального провадження, не була позбавлена можливості залучити експерта самостійно.

Більше того, недоліки протоколу обшуку, його відповідність чи не відповідність дійсним обставинам, про які захисник вказує в клопотанні є предметом перевірки судом за наслідками розгляду провадження по суті. Експерт, який повинен проводити експертизу не був учасником вищевказаного обшуку, чи свідком його проведення, а сам висновок експерта про час створення електронних документів, не є беззаперечним доказом проведення обшуку у певний час.

Згідно із усталеною практикою Європейського суду з прав людини, вимога справедливого судового розгляду не накладає на суд першої інстанції зобов`язання доручити складання експертного висновку або проведення будь-якого іншого слідчого заходу лише тому, що сторона подала клопотання про це. Якщо захист наполягає на тому, щоб суд заслухав свідка або прийняв інші докази (такі як, наприклад, висновок експерта) національні суди повинні вирішити, чи є необхідним або доцільним прийняти ці докази для розгляду під часу слухання справи («Хусейн та інші проти Азербайджану», заяви №№ 35485/05; 35680/05; 36085/05; 45553/05, 26 липня 2011 року, § 196; «Ходорковський та Лєбєдєв проти Росії», заяви №№ 51111/07, 42757/07, §§ 718, 721).

Враховуючи вищевикладене та виходячи з того, що у поданому клопотанні, як на обставину, якою обґрунтовується необхідність призначення експертизи відеозаписів значиться лише сумнів щодо оригінальності наданого стороною обвинувачення відеозапису проведення обшуків та висловлено припущення щодо можливого монтажу цього відеозапису, суд вважає необхідним у його задоволенні відмовити, оскільки захистом не наведено жодного переконливого доводу про існування обставин, які мають істотне значення для кримінального провадження та для з`ясування яких необхідні спеціальні знання.

Тим більше, жоден доказ не має наперед встановленої сили, а отже визнання очевидної недопустимості доказів на даній стадії судового провадження, без дослідження їх в повному обсязі і у взаємозв`язку з іншими доказами, є передчасним.

На підставі викладеного, керуючись статтями 242, 332, 350, 615 ч. 15 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволені клопотання захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 про призначення технічної (відеотехнічної) експертизи відеозапису обшуку будівлі, обшуку ангару та обшуку автомобіля в кримінальному провадженні № 0000003, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02 січня 2025 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, відмовити.

Ухвала суду згідно частини другої статті 392 КПК України набирає законної сили з моменту її проголошення та окремому оскарженню не підлягає.

Заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення (вирок).

Копію цієї ухвали вручити/надіслати учасникам судового провадження.

На підставі частини п`ятнадцятої статті 615 КПК України у судовому засіданні проголошено резолютивну частину.

Суддя ОСОБА_1