У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«25» березня 2026 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за № 0000165,

за апеляційною скаргою першого заступника керівника Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_6 на вирок Арбузинського районного суду Миколаївської області від 07 листопада 2025 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Арбузинка Миколаївської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

- обвинуваченого за ч. 1 ст. 246 КК України.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком Арбузинського районного суду Миколаївської області від 07 листопада 2025 року ОСОБА_7 засуджений за ч. 1 ст. 246 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік 6 місяців.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік, та покладено обов`язки, передбачені п. 1, п. 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, а саме:

періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Задоволено цивільний позов акціонерного товариства «Укрзалізниця» до ОСОБА_7 про відшкодування майнової шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь акціонерного товариства «Українська залізниця» майнову шкоду, завдану внаслідок вчинення кримінального правопорушення, в сумі 60 692 грн.

Стягнуто з ОСОБА_7 процесуальні витрати за проведення судової експертизи в розмірі 12 676 грн 96 коп.

Вирішено питання про заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна.

На підставі п. 4 ч. 1 ст. 96-2 КК України, п. 1 ч. 9 ст. 100 КПК України застосовано спеціальну конфіскацію до знаряддя вчинення злочину - бензинової ланцюгової пилки червоного кольору з шиною марки «Camberg», яку поміщено до спеціального експертного сейф-пакету № KIV6107609 та передано на зберігання до кімнати речових доказів ВП № 1 Первомайського районного відділу поліції ГУНП в Миколаївській області, та конфісковано у власність держави.

На підставі п. 5 ч. 9 ст. 100 КПК України, речові докази - розпилені фрагменти стовбурів дерев породи «Дуб» у кількості 40 колод, які знаходяться на зберіганні на території майданчику ВП № 1 Первомайського районного відділу поліції ГУНП в Миколаївській області, повернуто власнику - АТ «Укрзалізниця».

На підставі п. 4 ч. 1 ст. 96-2 КК України, п. 1, п. 6 ч. 9 ст. 100 КПК України, знаряддя вчинення злочину - автомобіль «FIAT FIORINO» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходиться на зберіганні на території майданчику ВП № 1 Первомайського районного відділу поліції ГУНП в Миколаївській області, конфісковано у власність держави.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Прокурор просить вирок змінити в частині вирішення питання щодо спеціальної конфіскації автомобіля «FIAT FIORINO» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 є ОСОБА_8 , та який фактично перебуває у володінні та розпорядженні ОСОБА_9 .

Виключити з вироку суду рішення про конфіскацію в дохід держави на підставі п. 4 ч. 1 ст. 96-2 КК України, п. 1, п. 6 ч. 9 ст. 100 КПК України знаряддя вчинення злочину автомобіля «FIAT FIORINO» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходиться на зберіганні на території майданчику відділення поліції № 1 Первомайського районного відділу поліції ГУНП в Миколаївській області.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Прокурор вважає вирок суду незаконним та таким, що підлягає зміні з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосування закону, який підлягав застосуванню, в частині вирішення питання про долю речових доказів та спеціальну конфіскацію.

Звертає увагу, що знаряддям вчинення злочину є лише ті предмети, що були використані для виконання об`єктивної сторони кримінального правопорушення. Таку позицію Касаційний Кримінальний суд у складі Верховного Суду висловив у справі № 748/1457/19.

Мотивуючи рішення про застосування спеціальної конфіскації до автомобіля «FIAT FIORINO» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , суд вказав, що у ході судового розгляду кримінального провадження встановлено, що в якості знаряддя вчинення кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 246 КК України використано автомобіль «FIAT FIORINO», дрн НОМЕР_1 . ОСОБА_9 був присутній на місці вчиненого правопорушення, йому було достовірно відомо про те, що на вказаному автомобілі планується перевезти незаконно спиляні дерева. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 власником автомобіля «FIAT FIORINO» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 є ОСОБА_8 .

Під час судового розгляду кримінального провадження ОСОБА_9 , будучи допитаним судом в якості свідка, повідомив суд про те, що він у січні 2024 року придбав автомобіль «FIAT FIORINO» дрн НОМЕР_1 у ОСОБА_8 , однак не переоформив його.

З огляду на ці обставини, суд першої інстанції дійшов висновку, що вказаний транспортний засіб підлягає стягненню у власність держави як передбачено імперативними приписами КПК України.

Проте, прокурор із цими висновками суду першої інстанції не погоджується.

Просить врахувати, що у формулюванні обвинувачення, визнаного судом доведеним, відсутні будь-які посилання на використання обвинуваченим ОСОБА_7 чи будь-якою іншою особою автомобіля «FIAT FIORINO» як знаряддя злочину.

Зазначив, що цей автомобіль не використовувався для виконання об`єктивної сторони інкримінованого органом досудового розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, жодній особі обвинувачення у цьому не висувалось. Так само свідку ОСОБА_9 не висунуто обвинувачення у пособництві у вчиненні кримінального правопорушення шляхом надання як засобу чи знаряддя його вчинення зазначеного транспортного засобу

На переконання апелянта, до автомобіля «FIAT FIORINO» не може застосована спеціальна конфіскація, а оскаржуване рішення в цій частині протирічить вимогам п. 4 ч. 1 ст. 96-2 КК України.

Заперечень на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходило.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

15 листопада 2024 року у вечірній час, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_7 , діючи умисно, всупереч встановленому порядку заготівлі лісової деревини, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, без спеціального дозволу на використання лісових ресурсів (лісорубний квиток або лісовий квиток), в порушення вимог ст. 4, 8, 69 Лісового кодексу України та порядку спеціального використання лісових ресурсів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України «Про врегулювання питань щодо використання лісових ресурсів» № 761 від 23.05.2007, самовільно, знаходячись на території лісосмуги, розташованої вздовж залізничної колії поблизу с. Кавуни Первомайського району Миколаївської області за координатами 47,879123, 31,280228, маючи на меті здійснити незаконну порубку лісових насаджень, за допомогою заздалегідь приготованого знаряддя правопорушення - бензинової ланцюгової пили марки «Camberg» червоного кольору здійснив незаконну порубку трьох дерев, різновиду породи «Дуб», діаметрами на пнях 54*51 см, 53*47 см, 52*48 см, відокремивши стовбури дерев від коріння, чим заподіяв AT «Укрзалізниця» істотну шкоду на суму 60 692 грн, яка відповідно до примітки 1 до ст. 246 КК України є такою шкодою, яка у двадцять і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Судом першої інстанції ОСОБА_7 визнаний винним у незаконній порубці дерев у захисних та інших лісових насадженнях, що заподіяла істотну шкоду, та його дії кваліфіковані за ч. 1 ст. 246 КК України.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити.

Представник потерпілого ОСОБА_10 надіслала клопотання про розгляд апеляційної скарги без її участі.

Обвинувачений ОСОБА_7 належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, його неявка не перешкоджає апеляційному розгляду

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при ухваленні рішення, і положення закону, яким він керувався.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши викладені в апеляційні скарзі прокурора доводи, колегія суддів дійшла таких висновків.

Висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_7 у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення за обставин, встановлених судом, а також кваліфікація його дій за ч. 1 ст. 246 КК України, є правильними.

З огляду на межі вимог апеляційної скарги, висновки суду першої інстанції в частині доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, що йому інкримінується, апелянтом не оспорюються. Тому вирок в цій частині, відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, не переглядається.

Доводи апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність в частині вирішення долі речових доказів є слушними, з огляду на таке.

Частиною 1 ст. 98 КПК України передбачено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, що можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, які були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально-протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до положень ч. 9 ст. 100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, наданих суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 96-1 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного злочину або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до положень ч. 10 ст. 100 КПК України, під час вирішення питання щодо спеціальної конфіскації насамперед має бути вирішене питання про повернення грошей, цінностей та іншого майна власнику (законному володільцю) та/або про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Застосування спеціальної конфіскації здійснюється тільки після доведення в судовому порядку стороною обвинувачення, що власник (законний володілець) грошей, цінностей та іншого майна знав про їх незаконне походження та/або використання. У разі відсутності у винної особи майна, на яке може бути звернене стягнення, крім майна, яке підлягає спеціальній конфіскації, збитки, завдані потерпілому, цивільному позивачу, відшкодовуються за рахунок коштів від реалізації конфіскованого майна, а частина, що залишилася, переходить у власність держави.

Закон, у тому числі ч. 10 ст. 100 КПК України, захищає право добросовісного власника або володільця майна від несприятливих наслідків використання його майна третіми особами зі злочинною метою.

За приписами п. 4 ч. 1 ст. 96-2 КК України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо майно використано як засіб чи знаряддя вчинення злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Такий підхід законодавця відповідає вимогам ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка передбачає, серед іншого, що знаходження балансу між суспільним інтересом у попередженні злочинів та захистом прав зацікавлених осіб у таких обставинах означає, що покладання такого тягаря на власника відповідного майна може бути виправданим, лише якщо його інтерес у поверненні йому майна переважується ризиком, що таке повернення полегшить вчинення злочинів і зашкодить боротьбі з організованою злочинністю.

Як убачається з оскаржуваного вироку, застосовуючи спеціальну конфіскацію до автомобіля «FIAT FIORINO» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , суд першої інстанції послався на те, що транспортний засіб був знаряддям вчинення злочину.

Проте, за змістом вироку, у формулюванні обвинувачення, визнаного судом доведеним, будь-які посилання на використання ОСОБА_7 вказаного автомобіля як знаряддя злочину відсутні.

Тобто, із формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, слідує, що автомобіль не використовувався для виконання об`єктивної сторони кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, а тому в цьому разі спеціальна конфіскація не підлягає застосуванню.

Зазначені висновки колегії суддів узгоджується із судовою практикою Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду (№ 723/|1280/20, № 366/1872/17, № 366/3484/16-к) у провадженнях з подібними обставинами.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що автомобіль «FIAT FIORINO» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , підлягають поверненню законному володільцю ОСОБА_9 .

Тому, колегія суддів вважає слушними доводи апеляційної скарги, що судом першої інстанції допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність внаслідок безпідставного застосування спеціальної конфіскації частини майна, що є підставою для зміни вироку в частині вирішення питання речових доказів.

За такого, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 408,409, 413, 424, 532 КПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу першого заступника керівника Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_6 задовольнити.

Вирок Арбузинського районного суду Миколаївської області від 07 листопада 2025 року щодо ОСОБА_7 в частині вирішення долі речових доказів - змінити.

Виключити з вироку суду рішення про конфіскацію в дохід держави на підставі п. 4 ч. 1 ст. 96-2 КК України, п. 1, п. 6 ч. 9 ст. 100 КПК України знаряддя вчинення злочину автомобіля «FIAT FIORINO» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходиться на зберіганні на території майданчику відділення поліції № 1 Первомайського районного відділу поліції ГУНП в Миколаївській області.

Автомобіль «FIAT FIORINO» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 повернути законному володільцю - ОСОБА_9 .

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3