УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2026 року

м. Київ

справа № 757/25240/24-к

провадження № 51-2480км25

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати

Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

у режимі відеоконференції:

захисника ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційні скарги заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_8

і захисника засудженого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 , на вирок Печерського районного суду м. Києва від 07 листопада

2024 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 15 квітня 2025 року

у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000967, за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ямполя Вінницької області, жителя АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 Кримінального кодексу України (далі - КК),

установив:

Захисник ОСОБА_6 подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просив скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та призначити новий розгляд у місцевому суді. Зазначав, що суди попередніх інстанцій безпідставно не врахували показань засудженого, згідно з якими потерпіла добровільно надала йому мобільний телефон як забезпечення виконання нею зобов`язання щодо повернення боргу. Стверджував, що жодними доказами у справі не доведено протиправного діяння ОСОБА_7 щодо відкритого заволодіння мобільним телефоном, а також його належності саме потерпілій. Також, вважав, що суди не мотивували підстав відхилення доводів щодо відсутності мотиву у ОСОБА_7 на вчинення злочину.

Крім того, з касаційною скаргою звернувся заступник керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_8 , який, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просив скасувати рішення місцевого

й апеляційного судів та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Зазначав, що місцевий суд усупереч приписам п. 3 ч. 1 ст. 91, п. 2 ч. 3 ст. 374 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) у вироку не встановив розміру завданої злочином шкоди, що, на його переконання, для кваліфікації кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 КК, є обов`язковим. Ураховуючи наведене вище, вважав, що зазначене порушення, на яке апеляційний суд не звернув уваги, перешкодило місцевому суду ухвалити законне й обґрунтоване судове рішення.

Інші учасники кримінального провадження не оскаржили судових рішень стосовно ОСОБА_7 .

До початку касаційного розгляду до Суду надійшов лист за підписом заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_9 про відмову від касаційної скарги сторони обвинувачення.

Також, у судовому засіданні захисник ОСОБА_6 , за згодою засудженого

ОСОБА_7 , відмовився від поданої захисником касаційної скарги.

Крім того, до початку касаційного розгляду від засудженого ОСОБА_7 надійшло клопотання, за змістом якого він не підтримує подану захисником ОСОБА_6 ,

в його інтересах, касаційну скаргу.

Заслухавши думки прокурора ОСОБА_5 , засудженого ОСОБА_7

та захисника ОСОБА_6 , перевіривши матеріали цього провадження, Суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття касаційного провадження

за касаційними скаргами заступника керівника Київської міської прокуратури

та захисника.

Так, згідно з положеннями ст. 432 КПК порядок здійснення відмови від касаційної скарги врегульовано ст. 403 вказаного Кодексу. За правилами ч. 1 ст. 403 КПК

у їх взаємозв`язку з приписами ст. 432 цього Кодексу особа, яка подала касаційну скаргу, має право відмовитися від неї до закінчення касаційного розгляду.

Захисник засудженого може відмовитися від касаційної скарги тільки за згодою засудженого.

Відповідно до абз. 2 ч. 4 ст. 36 КПК Генеральний прокурор, керівник обласної прокуратури, їх перші заступники та заступники мають право доповнити, змінити або відмовитися від апеляційної чи касаційної скарги, заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, внесених ними, керівниками, першими заступниками чи заступниками керівників або прокурорами прокуратур нижчого рівня.

Оскільки заступник керівника Київської міської прокуратури та захисник, за згодою засудженого, відмовилися від касаційних скарг, а інші особи не оскаржували судових рішень щодо ОСОБА_7 , касаційне провадження за касаційними скаргами заступника керівника Київської міської прокуратури та захисника підлягає закриттю на підставі ч. 2 ст. 403 КПК.

Керуючись статтями 403, 432, 434, 441 КПК, Верховний Суд

постановив:

Закрити касаційне провадження за касаційними скаргами заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_8 і захисника ОСОБА_6 на вирок Печерського районного суду м. Києва від 07 листопада 2024 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 15 квітня 2025 року щодо ОСОБА_7 .

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3