Справа № 606/2143/24
УХВАЛА

іменем України

12 березня 2026 року м. Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2

в присутності прокурора Тернопільської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Теребовля клопотання захисника ОСОБА_4 у кримінальному провадженні за № 0000219 від 06 серпня 2024 року відносно

ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шолудьки, Немирівського району Вінницької області, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою освітою, раніше не судимого,

про звільнення від кримінальної відповідальності, за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно з обвинувальним актом солдат військової служби за призовом під час мобілізації ОСОБА_5 будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , всупереч вимог ст..ст. 9,11,12,16,49,58,59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.1 - 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно - небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану, з метою тимчасового ухилення від військової служби, близько 21 години 30 хвилин 13 липня 2024 року, без поважних причин самовільно залишив територію розташування військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується в АДРЕСА_2 та в подальшому, проводячи час на власний розсуд, о 13 годині 30 хвили 20 липня 2024 року добровільно прибув до військової частини НОМЕР_1 , чим вчинив самовільне залишення військової частини без поважних причин військовослужбовцем тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.5 ст. 407 КК України.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого заявила клопотання про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, та закриття кримінального провадження.

Клопотання мотивує тим, що кримінальне правопорушення вчинено обвинуваченим вперше, після того як залишив військову частину, добровільно повернувся на службу. Згідно з наказом командира від 04.10.2024 обвинувачений був відряджений у Чернігівську область для виконання спеціальних завдань. Однією із умов застосування ч. 5 ст. 401 КК України є добровільне звернення особи з клопотанням до слідчого, прокурора, або суду про намір повернутися для проходження військової служби. ОСОБА_5 після вчинення правопорушення, повернувся на службу у підрозділ. Відповідно до наказу командира 20.07.2024 № 202 був поновлений у виплатах грошового забезпечення та продовжував військову службу, відтак наявні всі правові підстави для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ч. 5 ст. 401 КК України.

Обвинувачений подане клопотання підтримав з мотивів, викладених у такому.

Прокурор в судовому засіданні щодо задоволення клопотання не заперечив.

Заслухавши думку учасників процесу, роз`яснивши наслідки закриття провадження за вказаних обставин, оглянувши матеріали клопотання, суд приходить до наступного висновку.

7 вересня 2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України, Кримінального процесуального кодексу України та інших законів України щодо вдосконалення кримінальної відповідальності за злочини проти встановленого порядку несення або проходження військової служби під час дії воєнного стану».

Так, ч. 5 ст. 401 КК України встановлено, що особа, яка під час дії воєнного стану вперше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене статями 407, 408 цього Кодексу, може бути звільнена від кримінальної відповідальності в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України, якщо вона добровільно звернулася із клопотанням до слідчого, прокурора, суду про намір повернутися до цієї або іншої військової частини або до місця служби для продовження проходження військової служби та за наявності письмової згоди командира (начальника) військової частини (установи) на продовження проходження такою особою військової служби.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Відповідно до ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених Законом України про кримінальну відповідальність. Особі, яка підозрюється, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення та щодо якої передбачена можливість звільнення від кримінальної відповідальності у разі здійснення передбачених законом України про кримінальну відповідальність дій, роз`яснюється право на таке звільнення. Підозрюваному, обвинуваченому, який може бути звільнений від кримінальної відповідальності, повинно бути роз`яснено суть підозри чи обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави. У разі якщо підозрюваний чи обвинувачений, щодо якого передбачене звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, досудове розслідування та судове провадження проводяться в повному обсязі в загальному порядку.

Абзацом 2 ч. 2 ст. 286 КПК України передбачено, що у разі наявності підстави для звільнення від кримінальної відповідальності, передбаченої частиною п`ятою статті 401 Кримінального кодексу України, прокурор або суд повинен також отримати письмову згоду командира (начальника) військової частини (установи) про можливість продовження проходження військової служби таким підозрюваним або обвинуваченим.

Як слідує з обвинувального акта ОСОБА_5 20.07.2024 добровільно прибув у розташування військової частини НОМЕР_1 , проходив службу як кулеметник 3 відділення охорони 2 взводу охорони 2 роти охорони 5 батальйону охорони до 24.10.2024, про що свідчить витяг з Наказу командира НОМЕР_2 окремої бригади охорони № 10 /РС. ОСОБА_5 з 26.01.2024 по 24.10.2024 перебував в списках особової частини НОМЕР_1 , був на грошовому, продовольчому, речовому та іншому виді забезпечення.

Згідно з правовою позицією, викладеною Верховним Судом у постанові від 15 жовтня 2025 року у справі №484/3679/23, вимога про добровільність звернення особи з клопотанням про намір повернутися до військової частини чи до місця служби для продовження проходження військової служби вважається виконаною в тому числі якщо волевиявлення особи було реалізоване через її фактичне добровільне повернення до служби та подальше її проходження. Також ще однією умовою для застосування ч. 5 ст. 401 КК є наявність письмової згоди командира військової частини на продовження проходження такою особою військової служби. Стосовно цієї умови, колегія суддів зазначила, що ні вказана стаття, ні статті 286 та 287 КПК не містять вимог щодо конкретної форми письмової згоди командира на продовження проходження особою військової служби (лист, наказ чи розпорядження), та вказала, що у разі, коли особа після добровільного повернення до місця тимчасової дислокації військової частини наказом командира була зарахована на всі види забезпечення, цей наказ є належним письмовим підтвердженням згоди командира на проходження військової служби.

З врахуванням наведеного повернення обвинуваченого на військову службу до військової частини НОМЕР_1 та подальше проходження військової служби у вказаній частині свідчить про добровільність його намірів, а витяг з наказу командира НОМЕР_2 окремої бригади охорони № 10 /РС свідчить про згоду на продовження проходження обвинуваченим військової служби.

Однією з умов застосування ч. 5 ст. 401 КК є добровільне звернення особи з клопотанням до слідчого, прокурора або суду про намір повернутися до цієї або іншої військової частини чи до місця служби для продовження проходження військової служби.

Отже, із зазначеної умови вбачається, що законодавець пов`язує можливість звільнення від кримінальної відповідальності з наявністю добровільного волевиявлення особи на продовження військової служби, що свідчить про її готовність виконувати військовий обов`язок і виправити наслідки попередньої протиправної поведінки.

У цій справі відповідне письмове клопотання ОСОБА_5 про звернення до слідчого, прокурора або суду з наміром повернутися до військової частини чи до місця служби для продовження проходження військової служби відсутнє.

Однак суд виходить з установлених судом обставин цієї справи, відповідно до яких ОСОБА_5 до того часу коли набув чинності Закон № 3902-IX, після самовільного залишення військової частини добровільно повернувся до місця дислокації військової частини, був на всіх видах забезпечення та продовжував проходити військову службу до настання обставин, які унеможливили її подальше проходження, тобто до видання Наказу про призупинення військової служби.

Таким чином, дії ОСОБА_5 свідчать про реалізацію ним наміру добровільно повернутися на військову службу шляхом продовження її проходження, що за правовою природою відповідає змісту вимоги про добровільне звернення, передбаченої ч. 5 ст. 401 КК.

Отже, вимога про добровільність звернення особи з клопотанням у цій справі вважається виконаною, оскільки волевиявлення ОСОБА_5 було реалізоване через його фактичне добровільне повернення до служби та подальше її проходження.

Також ще однією умовою для застосування ч. 5 ст. 401 КК є наявність письмової згоди командира військової частини на продовження проходження такою особою військової служби.

Стосовно цієї умови, суд зазначає те, що ні вказана стаття, ні статті 286 та 287 КПК не містять вимог щодо конкретної форми письмової згоди командира на продовження проходження особою військової служби (лист, наказ чи розпорядження).

Отже, з урахуванням того, що ОСОБА_5 після добровільного повернення до місця дислокації військової частини був зарахований на всі види забезпечення.

За наведених обставин, враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 раніше до кримінальної відповідальності за ч. 5 ст. 407 КК України не притягувалась, суд приходить до висновку, що клопотання захисника підлягає задоволенню та обвинуваченого ОСОБА_6 слід звільнити від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 5 ст. 407 КК України на підставі ч. 5 ст. 401 КК України, а кримінальне провадження щодо нього закрити.

Як слідує з витягу Наказу командира НОМЕР_2 окремої бригади охорони від 24.10.2024 року № 10/РС облікові документи ОСОБА_5 направлені до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Також з вказаного Наказу слідує, що ОСОБА_5 призивався на службу ІНФОРМАЦІЯ_2 . Враховуючи вище наведене, та те, що Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 24.10.2024 №32 ОСОБА_5 був виключений зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 після набрання ухвали законної сили необхідно вирішити питання про поновлення ОСОБА_5 на військовій службі.

Керуючись ст.ст. 284, 285, 286, 288, 314, 369, 371 КПК України, ст.ст. 5, 12, 401 КК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Клопотання захисника задовольнити.

Звільнити ОСОБА_5 03.04.1992 року, від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, на підставі ч. 5 ст. 401 КК України.

Кримінальне провадження 0000219 від 06 серпня 2024 рокупро обвинувачення ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Зобов`язати ОСОБА_5 не пізніше 72 годин, після набрання ухвалою законної сили, прибути до ІНФОРМАЦІЯ_2 для подальшого вирішення продовження проходження військової служби.

Зобов`язати начальникаІНФОРМАЦІЯ_2 після набрання ухвали законної сили законної сили вирішити питання про подальше проходження ОСОБА_5 військової служби.

Ухвала може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду через Теребовлянський районний суд Тернопільської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарг,и судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1