Провадження № 1-кс/127/4297/26
ВІННИЦЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

Іменем України

09 квітня 2026 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого СВ Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_4 , в рамках кримінального провадження № 0000048 внесеного до ЄРДР 15.01.2026, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився в смт. Вороновиця, Вінницького району Вінницької області, громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 436 1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло вищевказане клопотання слідчого СВ Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_4 , яке погоджене з прокурором, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 ..

Клопотання мотивовано тим, що слідчим провадиться досудове розслідування кримінального провадження № 0000048 від 15.01.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 436-1 КК України, в ході розслідування якого виникла необхідність у застосуванні відносно підозрюваного ОСОБА_5 міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В ході розгляду, з матеріалів клопотання встановлено, що 09 квітня 2015 року Верховна Рада України від імені Українського народу, керуючись положеннями Загальної декларації прав людини, дбаючи про забезпечення захисту прав і свобод людини і громадянина, прагнучи розвивати та зміцнювати незалежну демократичну, правову державу прийняла Закон «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарного режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки», яким засудила комуністичний та націонал-соціалістичний (нацистський) тоталітарні режими в Україні, визначила правові основи заборони пропаганди їх символіки.

У відповідності до ст. 2 Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарного режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки» комуністичний та націонал-соціалістичний (нацистський) тоталітарні режими в Україні визнано злочинними і такими, що здійснювали політику державного терору, яка характеризувалась численними порушеннями прав людини у формі індивідуальних та масових вбивств, страт, смертей, депортацій, катувань, використання примусової праці та інших форм масового фізичного терору, переслідувань з етнічних, національних, релігійних, політичних, класових, соціальних та інших мотивів, та у зв`язку з цим засуджено як несумісний з основними правами і свободами людини і громадянина.

Згідно ч. 1 ст. 4 вказаного Закону виготовлення, поширення, а також публічне використання символіки комуністичного тоталітарного режиму, символіки націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарного режиму на всій території України заборонено.

Натомість, ОСОБА_5 у період часу з 01.11.2024 по 15.11.2025, всупереч вищевказаним вимогам Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки» перебуваючи у невстановленому в ході досудового розслідування місці, за допомогою мобільного телефону марки «Xiaomi» ІMEI 1 НОМЕР_1 , IMEI 2 НОМЕР_2 , маючи доступ до публічного, особистого облікового запису у соціальній мережі «Facebook» з назвою « ОСОБА_6 » (електронна адреса сторінки ІНФОРМАЦІЯ_2 здійснив поширення, шляхом розміщення на вказаній сторінці користувача соціальної мережі «Facebook» ряду публікацій, зокрема фотознімків та текстового матеріалу на яких міститься комуністична символіка, тобто здійснював пропаганду комуністичної ідеології, що полягає у позитивному висвітленні ідей комунізму, критиці факту розпаду ОСОБА_7 у публічному використанні та поширені продукції, що містить комуністичну символіку, тобто містять ознаки поширення комуністичної символіки та пропаганди комуністичного тоталітарного режиму.

Крім того, ОСОБА_5 у період часу з 01.11.2024 по 15.11.2025 всупереч вищевказаним вимогам Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки» перебуваючи у невстановленому в ході досудового розслідування місці, за допомогою мобільного телефону марки «Xiaomi Redmi А5» IMEI 1 НОМЕР_3 , IMEI 2 НОМЕР_4 , маючи доступ до публічного, особистого облікового запису у соціальній мережі «Facebook» з назвою « ОСОБА_8 » (електронна адреса сторінки ІНФОРМАЦІЯ_3 здійснив поширення, шляхом розміщення на вказаній сторінці користувача соціальної мережі «Facebook» ряду публікацій, зокрема фотознімків та текстового матеріалу на яких міститься комуністична символіка, тобто здійснював пропаганду комуністичної ідеології, що полягає у позитивному висвітленні ідей комунізму, критиці факту розпаду Радянського Союзу у публічному використанні та поширені продукції, що містить комуністичну символіку, тобто містять ознаки поширення комуністичної символіки та пропаганди комуністичного тоталітарного режиму.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 436-1 Кримінального кодексу України, тобто поширення символіки комуністичного тоталітарного режиму.

Після повідомлення ОСОБА_5 про підозру та роз`яснення його процесуальних прав і обов`язків, останній продемонстрував процесуальну недобросовісність. Підозрюваний незважаючи на зазначений ним контактний номер телефону систематично ігнорує виклики слідчого, не відповідає на телефонні дзвінки та повідомлення, не повідомив про причини свого неприбуття і не з`являється до органу досудового розслідування у встановлений час без поважних причин.

На виконання доручення слідчого СВ ВРУП ОСОБА_9 №54488-2026 від 11.03.2026, надане у порядку ст. 40 КПК України, у межах кримінального провадження № 0000048 від 15.01.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 436-1 Кримінального Кодексу України.

Метою доручення є встановлення фактичного місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю смт. Вороновиця, Вінницького району, Вінницької області, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , громадянину України, та забезпечення його явки для проведення необхідних слідчих і процесуальних дій.

Згідно з наявними матеріалами ОСОБА_5 проживає також за адресою: АДРЕСА_2 де і знаходився під час проведення санкціонованого обшуку. Також враховуючи оперативну інформацію та допити осіб які проживають в вказаному будинку ОСОБА_5 протягом тривалого останнього часу фактично проживає за вище вказаною адресою.

З метою встановлення фактичного місця перебування підозрюваного, було здійснено низку розшукових заходів. Безпосередній результат надав виїзд за вказаним ним фактичним місцем проживання у АДРЕСА_2 . Під час відпрацювання вказаної адреси сусіди в усній формі повідомили що не володіють інформацією відносно його фактичного місцезнаходження. Також, де він може бути наразі їм не відомо. На телефонні дзвінки він не відповідає, крім того було допитано ОСОБА_10 , яка фактично проживає а також являється власником вказаної квартири, однак остання повідомила що не володіє інформацією відносно фактичного місцеперебування ОСОБА_5 . В ході перевірки адреси: АДРЕСА_3 , ситуація склалась аналогічним чином. Додатково перевірялись інші відомі місця імовірного перебування підозрюваного, але позитивних результатів це не дало

Отже, ОСОБА_5 не з`являвся без поважних причин за викликами до слідчого, не повідомив про причини свого неприбуття, відсутній за місцем свого проживання, переховується від органу досудового розслідування, знаходиться в розшуку з 18 березня 2026 року.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 436-1 КК України повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами.

Санкція ч. 1 ст. 436-1 КК України передбачає позбавлення волі на строк до п`яти років.

Підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

- переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності за вчинений злочин

Підозрюваний ОСОБА_5 , вчинив умисний злочин, за який законом передбачено максимальне покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, а тому без обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, через усвідомлення можливої втрати свободи на тривалий строк зможе ухилятися від органу досудового розслідування та суду.

- незаконно впливати на свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні

Підозрюваний ОСОБА_5 , маючи змогу вільно пересуватися, може незаконно впливати на свідків, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні з метою схилення їх до зміни показань, маючи їх анкетні дані, які йому стали відомі із наданих копій матеріалів кримінального провадження.

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином

Підозрюваний ОСОБА_5 , може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, враховуючи те, що його протиправну діяльність було викрито, що може призвести до порушення основних засад кримінального провадження.

- вчинити інше кримінальне правопорушення

Підозрюваний ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні злочину та умисно на даний час переховується від органів досудового розслідування, розуміючи наслідки, ймовірно те, що останній може продовжити вчиняти умисні злочини у майбутньому, що підтверджується характером кримінального правопорушення.

Застосування до підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу не може запобігти вищевказаним ризикам, оскільки:

особисте зобов`язання, є недостатньо дієвим запобіжним заходом, враховуючи тяжкість вчиненого злочину та міру можливого покарання, особу підозрюваного, його репутацію та соціальні зв`язки;

особиста порука, не може бути застосована, оскільки у нього відсутні поручителі, які заслуговують на довіру та зможуть доставити останнього до органу досудового розслідування чи в суд на першу вимогу;

домашній арешт, є недостатньо суворим запобіжним заходом, а також враховуючи складність контролю за виконанням підозрюваним покладених на нього обов`язків під час такого запобіжного заходу.

Всі вищевказані обставини, у своїй сукупності свідчать про те, що застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу до підозрюваного в рамках даного кримінального провадження є недоцільним та малоефективним, оскільки вони не можуть запобігти наявним ризикам.

У відповідності до ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть обвинувачення.

Крім того, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Зважаючи, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину покарання за яке передбачено до п`яти років, а тому застосування застави у розмірі 20 (двадцяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб може забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків у разі внесення такої застави.

За таких обставин та беручи до уваги, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти зазначеним ризикам, керуючись вимогами ст. 40, 131, 132, 176-178, 183, 184, 194 КПК України, слідчий просив слідчого суддю клопотання задовольнити та застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Прокурор в судовому засіданні просив суд залишити подана клопотання без розгляду, оскільки місцезнаходження підозрюваного невідоме і на теперішній час вживаються заходи щодо його розшуку.

Підозрюваний та його захисник в судове засідання не з`явилися, про причини не прибуття не повідомили, хоча про місце та час розгляду клопотання повідомлялися завчасно та належним чином.

Слідчий суддя, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши та проаналізувавши матеріали клопотання, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи наведене, судовий розгляд клопотання здійснювався за відсутності фіксації судового процесу технічними засобами.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 КПК України розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті.

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Як вбачається з матеріалів клопотання ОСОБА_5 на теперішній час не оголошений у міжнародний розшук, оскільки належні та допустимі докази в підтвердження цього відсутні.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що обов`язковою умовою розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу є присутність учасників кримінального провадження сторони обвинувачення та сторони захисту, або перебування підозрюваного у міжнародному розшуку, тому слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання слідчого є необґрунтованим та передчасним.

Враховуючи вищезазначене, слідчий суддя вважає, що у зв`язку з неявкою у судове засідання підозрюваного та відсутністю відомостей про оголошення його у міжнародний розшук, слідчий суддя вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 ..

На підставі наведеного, керуючись ст. 176 178, 183, 184, 186, 193, 196, 197, 309, 400 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_4 , в рамках кримінального провадження № 0000048 внесеного до ЄРДР 15.01.2026, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без розгляду.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Вінницького міського суду

Вінницької області ОСОБА_11