Справа № 201/2794/26
Провадження № 1-о/201/5/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2026 року м. Дніпро

Суддя Соборного районного суду м. Дніпра ОСОБА_1 , ознайомившись із заявою ОСОБА_2 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами,

ВСТАНОВИВ:

На розгляді слідчого судді Соборного районного суду м. Дніпра ОСОБА_3 перебувала заява ОСОБА_2 про відвід прокурора ОСОБА_4 від кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000014.

04.03.2026 ОСОБА_2 подав заяву про відвід слідчого судді Соборного районного суду м. Дніпра ОСОБА_3 , яка розподілена на розгляд судді Соборного районного суду м. Дніпра ОСОБА_1 .

11.03.2026 в задоволенні заяви ОСОБА_2 про відвід слідчого судді Соборного районного суду м. Дніпра ОСОБА_3 від розгляду його заяви про відвід прокурора ОСОБА_4 від кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000014, - відмовлено.

Підставою для вказаної відмови слугувало наступне.

Зі змісту заяви ОСОБА_2 встановлено, що він заявив відвід слідчому судді Соборного районного суду м. Дніпра ОСОБА_3 , оскільки остання відмовила у розгляді всіх його клопотань.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, дізнавач, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні, якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи. У складі суду, що здійснює судове провадження, не можуть бути особи, які є родичами між собою.

Статтею 75 КПК України передбачено підстави відводу судді в кримінальному провадженні. Відповідно до ч. 4 зазначеної статті - відвід за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Відвід обов`язково повинен бути вмотивованим та обґрунтованим.

Відповідно до тлумачення виразу неупереджений - це той, який не має обманної, негативної, заздалегідь сформованої думки, упередження проти кого-, чого-небудь.

Європейським судом з прав людини в рішенні по справі «Білуха проти України» (Заява № 33949/02) від 09.11.2006 зазначено, що «особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного».

Відповідно до ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод «Кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків».

При вирішення питання щодо відводу, суддя керується практикою Європейського суду з прав людини. Так, у п. 44 рішенні "Ветштайн проти Швейцарії" вимога «неупередженості» має два аспекти. По-перше, суддя повинен бути суб`єктивно вільний від особистих упереджень чи уподобань. По-друге, він повинен бути об`єктивно неупереджений, тобто гарантовано виключити будь-які обґрунтовані сумніви в цьому аспекті. Для віри в незалежність неупередженість суду важливі їх зовнішні ознаки, оскільки під питанням знаходяться повага і авторитет, які суди в демократичному суспільстві повинні вселяти громадськості. З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть мати певну вагу.

На думку суду, заявлені доводи ОСОБА_2 щодо відводу слідчого судді ОСОБА_3 не містять належних та підтверджених даних, які б свідчили про наявність таких підстав, що передбачені нормами КПК України, а фактично зводиться до незгоди останнього з процесуальними діями та рішенням судді під час розгляду клопотань (скарг) на досудовому розслідуванні у кримінальному провадженні, що не може бути розцінене за упередженість судді для цілей відводу.

Отже, будь-яких доказів неупередженості судді для цілей відводу заявником не надано, що свідчить про відсутність підстав для відводу, а тому в задоволенні заяви було відмовлено.

25.05.2026 від ОСОБА_2 надійшла заява про перегляд судового рішення, яким йому відмовлено у задоволенні його заяви про відвід слідчого судді ОСОБА_3 , за нововиявленими обставинами, в якій він зазначає, що 11.03.2026 йому було відмовлено у задоволенні клопотання про відвід слідчого судді ОСОБА_3 , втім після постановлення ухвали заявнику стали відомі обставини, які не були і не могли бути відомі під час судового розгляду, а саме: копія ухвали не була належним чином надіслана заявнику, судом не було забезпечено право заявника на правову допомогу, судом не надано належної правової оцінки усім заявленим клопотанням, заявнику стало відомо, що фактичні обставини розгляду не було повно та об`єктивно відображені в ухвалі, що, на думку заявника, свідчить про неповноту судового розгляду та істотні порушення вимог КПК.

Перевіривши подану заяву суд дійшов такого висновку.

Формулювання ч. 2 ст. 464 КПК, в якій передбачено, що суддя після надходження заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами вирішує питання про відкриття такого провадження, означає наявність у судді дискреційних повноважень вирішувати питання про відкриття чи про відмову у відкритті провадження за нововиявленими обставинами. Вказана правова позиція висловлена ВС ККС в ухвалі від 03.10.2018 року по справі № 442/2307/14-к.

Відповідно до ч. 1 ст. 459 КПК України судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами.

Згідно з ч. 2 ст. 459 КПК України, нововиявленими обставинами визнаються: штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути; інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

При цьому, системне, логічне й телеологічне тлумачення норм, що містяться у главі 34 КПК України вказує на те, що нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду при прийнятті судового рішення, а також спростовують обставини, встановлені судом на час розгляду справи, та мають важливе значення для її розгляду.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Нововиявлені обставини характеризуються такими ознаками, як їх:

- невідомість суду та особі, яка звертається із заявою, з причин, від них незалежних;

- істотне значення для провадження;

- наявність в об`єктивній дійсності до ухвалення вироку;

- неможливість урахування під час провадження у справі та ухвалення вироку в зв`язку з невідомістю суду;

- відкриття тільки після вступу вироку у законну силу.

Тобто необхідна наявність двох умов для визнання обставини нововиявленою, це обставини, які об`єктивно існували на момент вирішення кримінального провадження та не були відомі і не могли бути відомі на той час суду та хоча б одній особі, яка брала участь у справі.

За змістом наведених норм процесуального закону, роль суду при перегляді судового рішення за нововиявленими обставинами зводиться лише до встановлення наявності таких обставин, оцінки їх з точки зору істотності для конкретної справи, їх дослідження та прийняття відповідного рішення. Однак суд не уповноважений збирати докази існування нововиявлених обставин лише на підставі припущення сторони кримінального провадження про існування таких обставин та доказів, що їх підтверджують.

Більше того, системне тлумачення норм глави 34 КПК України дає підстави для висновку, що перегляд за нововиявленими обставинами є надзвичайною процедурою перегляду судових рішень у виняткових випадках, коли після завершення розгляду кримінального провадження в судах першої, апеляційної і касаційної інстанцій виявлено обставини, що могли суттєво вплинути на прийняте судове рішення, і внаслідок завершення кримінального провадження розгляд цих обставин у звичайному порядку кримінального провадження став недоступним.

Необхідним при цьому є дотримання принципу юридичної визначеності, на чому неодноразово наголошував у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, зокрема, у справі «Желтяков проти України» від 09 червня 2011 року. Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру.

При цьому, провадження за нововиявленими обставинами здійснюється не з метою ревізії судового рішення чи повторного розгляду кримінального провадження по суті та ухвалення нового рішення, і не підміняє апеляційного та касаційного провадження, не є їхнім продовженням, відбувається не замість них, а за наявності для цього специфічних підстав. Тому така форма перевірки вироку суду, що набрав законної сили, не може мати резервного значення для повторного дослідження доказів, зокрема тих, оцінку яким було надано судами всіх інстанцій.

Окрім того, нововиявлені обставини, будучи юридичними фактами, вказують на специфічні правозастосовчі помилки під час кримінального провадження, що пов`язані з особливими способами їх встановлення.

Слід зазначити також, що процедура перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами не передбачає нового встановлення фактичних обставин кримінального провадження і усунення суперечностей між дослідженими судом доказами на підставі встановлених даних.

Відповідно до ч. 2 ст. 462 КПК України, у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами зазначаються, зокрема, обставини, що могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час судового розгляду; обґрунтування з посиланням на обставини, що підтверджують наявність нововиявлених або виключних обставин, та зміст вимог особи, яка подає заяву, до суду.

У свою чергу, ОСОБА_2 в обґрунтування своїх доводів посилається на те, що після постановлення ухвали, якою йому відмовлено у задоволенні його заяви про відвід слідчого судді ОСОБА_3 , заявнику стали відомі обставини, які не були і не могли бути відомі під час судового розгляду, а саме: копія ухвали не була належним чином надіслана заявнику, судом не було забезпечено право заявника на правову допомогу, судом не надано належної правової оцінки усім заявленим клопотанням, заявнику стало відомо, що фактичні обставини розгляду не було повно та об`єктивно відображені в ухвалі, що, на думку заявника, свідчить про неповноту судового розгляду та істотні порушення вимог КПК, тому вважає такі докази, як нововиявлені обставини.

Суд зауважує, що перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами не тотожний апеляційному чи касаційному оскарженню судових рішень.

При цьому, варто зазначити, що суд не має права повторно переоцінювати докази, а також, не має права давати оцінку певним, з точки зору заявника, порушенням норм матеріального або процесуального закону, які були допущені під час судового розгляду справи, оскільки таке право виключно належить лише суду вищої інстанції, який має право переглядати судове рішення в порядку його оскарження.

Отже, суд дійшов висновку, що обставини, зазначені в заяві ОСОБА_2 , не є нововиявленими в розумінні положень ст. 459 КПК України та вони жодним чином не впливають на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні і самі собою або разом із раніше виявленими обставинами не доводять неправильність судового рішення, що належить переглянути.

Частина 3 ст. 464 КПК України передбачає, що до заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, яка не оформлена згідно з вимогами, передбаченими статтею 462 цього Кодексу, застосовуються правила частини третьої статті 429 цього Кодексу, тобто така заява повертається.

Водночас, положення ч. 2 ст. 464 КПК України передбачають, що не пізніше наступного дня після надходження заяви до суду суддя перевіряє її відповідність вимогам статті 462 цього Кодексу і вирішує питання про відкриття кримінального провадження за нововиявленими обставинами.

Тобто, положення ч. 2 ст. 464 КПК України надають суду повноваження перевірити наявність підстав для відкриття провадження за нововиявленими обставинами та ухвалити рішення про відкриття провадження або про відмову в цьому.

Крім того, відповідно до висновку щодо застосування норм права, який викладений в постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 11 лютого 2020 року у справі № 522/14170/18, положення ч. 2 ст. 464 КПК про те, що «суддя … вирішує питання про відкриття кримінального провадження за нововиявленими або виключними обставинами», слід розуміти як такі, що надають судді повноваження перевірити наявність підстав для відкриття провадження за нововиявленими обставинами та ухвалити рішення про відкриття такого провадження або відмову у його відкритті.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що обставини, на які покликається у заяві ОСОБА_2 , не є підставами для відкриття провадження за нововиявленими обставинами, а тому слід відмовити у відкритті провадження за нововиявленими обставинами.

Керуючись ст. 369, 372, 459-467 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у відкритті провадження за заявою ОСОБА_2 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, яким йому відмовлено у задоволенні відводу слідчого судді Соборного районного суду м. Дніпра ОСОБА_3 від розгляду його заяви про відвід прокурора ОСОБА_4 від кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000014.

Копію ухвали невідкладно надіслати особі, яка подала заяву.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Соборний районний суд міста Дніпра протягом 7 днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1