Дата документу 13.03.2026
Справа № 334/1173/26
Провадження № 1-кп/334/461/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2026 року Дніпровський районний суд міста Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Запоріжжі кримінальне провадження № 0000410, внесене 2 листопада 2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, який має середню спеціальну освіту, працює в ПАТ «Запоріжсталь» на посаді водія, перебуває у шлюбі, має на утриманні малолітню дитину, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною другою статті 125 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , неповнолітнього потерпілого ОСОБА_5 , його законного представника ОСОБА_6 та представника адвоката ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника адвоката ОСОБА_8 ,

встановив:

відповідно до обвинувального акту 01.11.2025 приблизно о 21.00 годині ОСОБА_3 , знаходячись біля будинку № 24 по вулиці Дудикіна у м. Запоріжжі, на ґрунті раптово виниклого словесного конфлікту з неповнолітнім ОСОБА_5 , маючи прямий умисел на спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, наніс один удар предметом, схожим на молоток, по голові ОСОБА_5 , чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, рани в лобовій ділянці посередині, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Умисні дії ОСОБА_3 кваліфіковані за частиною другою статті 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Неповнолітній потерпілий ОСОБА_5 та його законний представник ОСОБА_6 звернулись до суду з заявою про звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності, в обґрунтування якої зазначили, що потерпілий примирився з обвинуваченим, який відшкодував йому шкоду, що є підставою для звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі статті 46 КК України. Також просили залишити без розгляду цивільний позов до обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчинені інкримінованого йому кримінального проступку, передбаченого частиною другою статті 125 КК України, визнав беззаперечно.

Судом роз`яснено обвинуваченому суть обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави.

Обвинувачений повідомив суду, що підстави та наслідки звільнення особи від кримінальної відповідальності йому відомі та просив звільнити його від кримінальної відповідальності на підставі статті 46 КК України.

Прокурор ОСОБА_4 , представник потерпілого адвоката ОСОБА_7 та захисник адвокат ОСОБА_8 вважають за можливе звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності на підставі статті 46 КК України та закрити кримінальне провадження щодо нього.

Розглянувши заяву неповнолітнього потерпілого та його законного представника, заслухавши думки інших учасників судового провадження, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною другою статті 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом, у тому числі, у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до частини першої статті 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

В силу статті 44 КК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Статтею 46 КК України передбачено, що особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим.

ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 125 КК України, яке відповідно до частини другої статті 12 КК України є кримінальним проступком.

Обвинувачений ОСОБА_3 раніше не судимий, вину в інкримінованому йому кримінальному проступку визнав. У судовому засіданні суд з`ясував, що обвинувачений примирився з потерпілим та добровільно відшкодував йому заподіяну кримінальним проступком шкоду.

Суд переконався в тому, що примирення між сторонами відбулося у добровільному порядку, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, тому дійшов висновку, що є підстави для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням його з потерпілим та закриття кримінального провадження.

У кримінальному провадженні законним представником потерпілого ОСОБА_6 заявлений цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_3 , в якому він просить стягнути з обвинуваченого на його користь як законного представника потерпілого ОСОБА_5 моральну шкоду, завдану кримінальним правопорушенням у сумі 20 000 гривень.

У заяві потерпілий ОСОБА_5 та його законний представник ОСОБА_6 просили залишити цивільний позов без розгляду.

Відповідно до частини п`ятої статті 128 ЦПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом, про що зазначено в частинах першій та другій статті 22 КПК України.

Відповідно до частин першої та третьої статті 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що віднесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

Нормами КПК України не врегульовані питання залишення цивільного позову без розгляду за клопотанням цивільного позивача, у зв`язку з чим до цих відносин мають бути застосовані норми ЦПК України, які не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

За таких обставин суд дійшов висновку про залишення цивільного позову законного представника потерпілого без розгляду.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до статті 100 КПК України.

Процесуальні витрати та заходи забезпечення у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись статтями 100, 128, 284, 285, 286, 372, 376 КПК України, суд

постановив:

заяву неповнолітнього потерпілого ОСОБА_5 та його законного представника ОСОБА_6 про звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності задовольнити.

ОСОБА_3 звільнити від кримінальної відповідальності, передбаченої частиною другою статті 125 КК України на підставі статті 46 цього Кодексу - у зв`язку з примиренням винного з потерпілим, а кримінальне провадження закрити.

Цивільний позов законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_5 ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, залишити без розгляду.

Речові докази:

- змив нашарування речовини бурого кольору та контроль до нього, які зберігаються в камері зберігання речових доказів Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області, - знищити,

- фотографії у кількості семи штук, DVD-R диск з відеозаписом «0000410 (1).mp4», які зберігаються у матеріалах кримінального провадження, - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Дніпровський районний суд міста Запоріжжя протягом семи днів з дня її проголошення.

Повна ухвала складена 13 березня 2026 року.

Суддя ОСОБА_1