Справа № 948/17/26
Номер провадження 1-кп/948/77/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.03.2026 Машівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 ,

перекладача ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Машівка кримінальне провадження №0000622 від 22.11.2025 стосовно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бельци Республіки Молдова, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина Молдови, з неповною середньою освітою, непрацюючого, перебуває в цивільному шлюбі (зі слів), раніше не судимого,-

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.187 КК України,

ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Горлівка Донецької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 , (зі слів АДРЕСА_1 ), АДРЕСА_1 , громадянин України, з неповною середньою освітою, військовослужбовець військової служби за контрактом командир 4 відділення кулеметного взводу 3 штурмової спеціалізованої роти штурмового спеціалізованого батальйону В/ч НОМЕР_1 , раніше судимий:

1) 10.09.1992 Смілянським р/с Черкаської області за ст. ст. 142 ч. 3, 44, 140 ч. 3, 42 КК України до 5 років позбавлення волі;

2) 13.05.1996 Смілянським р/с Черкаської області за ст. 140 ч. 2, 43 КК України до 4 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна;

3) 19.10.2000 Центрально-міським р/с м. Горлівки Донецької області за ст. 142 ч. 2, до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

4) 09.12.2005 Кіровським р/с м. Донецька за ст. ст. 391, 71 ч. 1 КК України до 2 років позбавлення волі;

5) 11.12.2006 Дзержинським р/с м. Харкова за ст. 391 КК України до 1 року позбавлення волі;

6) 20.11.2009 Олександрійським м/с Кіровоградської області за ст. ст. 186 ч. 3, 187 ч. 3, 70 КК України до 11 років позбавленні волі з конфіскацією майна;

7) 25.05.2022 Конотопським м/р/с Сумської області за ст. ст. 187 ч. 3, 185 ч. 3, 70 ч. 1 КК України до 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

8) 10.11.2022 Новосанжарським р/с Полтавської області за ст. ст. 185 ч.3, 187 ч.3, 70 ч.1, 70 ч.4 КК України до 10 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна. Звільнений умовно-достроково 14.08.2025 на підставі ухвали Роменського міськрайонного суду Сумської області від 06.08.2025 на підставі ст. 81-1 КК України,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.187 КК України,

в с т а н о в и в :

на розгляді суду перебуває вказане кримінальне провадження.

У ході досудового розслідування обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави строком на 60 діб до 27.01.2026.

Ухвалою від 20.01.2026 Машівський районний суд задовольнив клопотання прокурора та продовжив запобіжний захід у вигляді тримання під вартоювідносно обвинувачених строком на 60 днів, тобто до 19 березня 2026 включно, без визначення застави.

У судовому засіданні прокурор підтримав подане 16.03.2026 клопотання про продовження стосовно обвинувачених запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою терміном на 60 днів з огляду на неможливість закінчення розгляду даного кримінального провадження та існування ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України. Також вважає, що відсутні підстави для застосування більш м`якого запобіжного заходу відносно обвинувачених.

Проти задоволення клопотання захисників про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт заперечував та покликався на те, що ризики, передбачені п.п. 1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України не зменшилися, та враховуючи те, що ОСОБА_8 неодноразово судимий, зокрема за розбій, а обвинувачений ОСОБА_7 перебуває в міжнародному розшуку.

16.07.2026 року захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_5 подав клопотання про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт, мотивуючи тим, що ризики прокурором не доведені, всі докази стороною обвинувачення зібрані, свідки допитані та розгляд справи триває, натомість обвинувачений має постійне місце проживання АДРЕСА_1 , та страждає на тяжку хворобу - онкологічне захворювання, а тому подальше утримання ОСОБА_8 під вартою не підтверджується об`єктивною необхідністю і не виправдовує такий ступніь втручання в права та свободи обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечували, покликаючись на недоведення прокурором ризиків та неможливість обрання більш м`якого запобіжного заходу, оскільки ОСОБА_7 має дружину, з якою вони придбали будинок за вказаною адресою, просили обрати домашній арешт за адресою: АДРЕСА_1 .

Обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечували та просили обрати домашній арешт, покликаючись на те, що ОСОБА_8 хворіє на рак легень, що перешкоджає йому перебувати в умовах СІЗО, наразі ОСОБА_8 проходить обстеження, а ризики, наведені прокурором є тільки припущенням, не доведені стороною обвинувачення. Повідомили про можливість проживання ОСОБА_8 за місцем мешкання обвинуваченого ОСОБА_7 в АДРЕСА_1 .

Потерпіла ОСОБА_9 у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала клопотання про розгляд справи без її участі (а.с.197).

Суд, розглянувши клопотання, заслухавши думку учасників та дослідивши матеріали кримінального провадження, дійшов такого висновку.

Так, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушень, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України, яке кваліфікується як особливо тяжкий злочин, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років із конфіскацією майна.

Обвинувачення обґрунтовується матеріалами згідно з реєстром матеріалів досудового розслідування та перебувають в розпорядженні прокурора, показами потерпілої та свідків.

Ухвалою слідчого судді Карлівського районного суду Полтавської області від 24.11.2025 стосовно підозрюваного ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, а саме 21.01.2026.

29.11.2025 слідчим суддею Карлівського районного суду Полтавської області відносно підозрюваного ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, а саме 27.01.2026.

При цьому слідчий суддя встановив наявність ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ст.177 КПК України, а саме те, що підозрюваний з метою уникнення покарання за вчинене кримінальне правопорушення може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілих, свідків; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

За пп..4,5 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований до особи, крім до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, за яким передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років; до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Як установлено в ч. 1, 3 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч.1 ст.197 КПК України строк дії ухвали суду про продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

При цьому, виходячи зі змісту статей 177, 178, 194, 196, 199 КПК України терміни «обрання запобіжного заходу» та «продовження запобіжного заходу» використовуються як синонімічні, за своїм правовим значенням. Крім того, обранняє первинним при застосуванні запобіжного заходу, який обирається на певний строк, а продовження вторинна стадія, яка наступає за певних умов, коли строк тримання під вартою закінчується. Вказана позиція висловлена в постанові Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду у справі № 505/2898/19 від 23.01.2020.

Відповідно до ч.1, 3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Суд уважає що всі ризики, наведені прокурором, існують та не зменшилися, враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_7 та тяжкість кримінального правопорушення, яке ставиться в провину останньому, а саме що кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.187 КК України є особливо тяжким злочином, вчинене в умовах воєнного стану, а тому усвідомлюючи тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, характер його вчинення, суворе покарання за вказаний злочин, може уникнути відповідальності,що унеможливить своєчасне виконання процесуальних рішень; перебуваючи на волі, може незаконно вплинути на потерпілу чи свідків, що може призвести до зміни ними показань або відмови від дачі показань у кримінальному провадженні, враховуючи встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є потерпілими та свідками у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК); вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується, оскільки обвинувачений не має постійного джерела доходів, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення в умовах воєнного стану.

У відповідності з вимогами ч.1 ст.178 КПК України суд враховує особу обвинуваченого, який раніше не судимий, неодружений, не працює, а також ризик продовження чи повторення протиправної поведінки.

За таких обставин, враховуючи особу ОСОБА_7 , тяжкість обвинувачення, зважаючи на необхідність запобігти ризикам, передбачених п.п.1,3,5 ст.177 КПК України, наявність суспільного інтересу, а тому суд дійшов висновку про необхідність продовження обвинуваченому строку тримання під вартою терміном на 60 днів без визначення застави.

Вирішуючи питання про можливість застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів, суд уважає, що з огляду на встановлені судом ризики та особу обвинуваченого, який міцних соціальних зв`язків немає, оскільки неодружений, відсутність осіб, які б могли за нього поручитися, виключає можливість виконання ним обов`язків передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України та процесуальних рішень, і в сукупності з встановленими обставинами не дає підстав для застосування запобіжних заходів у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, застави і домашнього арешту.

Розглядаючи доводи захисту про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт, суд уважає що обрання більш м`якого запобіжного заходу, може спричинити перешкоджання встановленню об`єктивної істини у даному кримінальному провадженні та не буде відповідати суспільному інтересу, який превалює над повагою до свободи особистості.

Розглядаючи клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 , суд уважає що всі ризики, наведені прокурором, існують та не зменшилися, зокрема за п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, характер його вчинення, суворе покарання за вказаний злочин а також те, що він після скоєного злочину переховувався від поліції, тобто намагався уникнути відповідальності, що унеможливить своєчасне виконання процесуальних рішень; п.3 ч.1 ст. 177 КПК України, оскільки перебуваючи на волі, усвідомлюючи тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, характер його вчинення а також те, що за вказаний злочин передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк до п`ятнадцяти років із конфіскацією майна, може незаконно вплинути на потерпілу чи свідків, що може призвести до зміни ними показань або відмови від дачі показань у кримінальному провадженні; п. 5 ч.1ст.177КПК України (вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється чи обвинувачується), оскільки обвинувачений скоїв кримінальне правопорушення в умовах воєнного стану, раніше неодноразово був судимий за корисливі злочини, в тому числі і за розбійні напади, що свідчить про те, що він може вчинити інше кримінальне правопорушення.

У відповідності з вимогами ч.1 ст.178 КПК України суд враховує особу обвинуваченого, який раніше судимий за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст.187 КК України, неодружений, військовослужбовець, а також ризик продовження чи повторення протиправної поведінки.

За таких обставин, враховуючи особу ОСОБА_8 , тяжкість обвинувачення, зважаючи на необхідність запобігти ризикам, передбачених п.п.1,3,5 ст.177 КПК України, наявність суспільного інтересу, а тому суд дійшов висновку про необхідність продовження обвинуваченому строку тримання під вартою терміном на 60 днів без визначення застави.

Судом також перевірено можливість застосування відносно обвинувачених інших більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою та суд доходить висновку про їх недостатність з огляду на тяжкість злочину, який інкримінується обвинуваченим в провину та наведені ризики.

З огляду на викладене, жоден з більш м`яких запобіжних заходів, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та запобігти існуючим ризикам, а обрання більш м`якого запобіжного заходу, може спричинити перешкоджання встановленню об`єктивної істини у даному кримінальному провадженні та не буде відповідати суспільному інтересу, який превалює над повагою до свободи особистості.

Розглядаючи доводи захисника про незадовільний стан здоров`я обвинуваченого, суд зазначає, що за повідомленням Полтавської міської медичної частини (№23) ОСОБА_8 перебуває під динамічним наглядом медичних працівників та випадків ненадання чи відмови у наданні медичної допомоги ув`язненому за час перебування в установі не було, про що свідчать і пояснення обвинуваченого щодо проходження медичного обстеження незадовго перед цим судовим засіданням та призначення дообстеження.

З урахуванням наявності існування ризиків можливості впливу обвинуваченого на свідків та потерпілих, тяжкості злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_8 та його особи, а саме те, що він раніше неодноразово судимий за вчинення розбою, того що на теперішній час судовий розгляд кримінального провадження не закінчено, суд не уважає за можливе змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт.

Суд зазначає, що з моменту взяття обвинуваченого ОСОБА_8 під варту та до моменту вирішення вказаного клопотання, обставини, які стали підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не змінилися, а тому підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого може забезпечити і більш м`який запобіжний захід, відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.177 199, 331, 393-395 КПК України, суд,-

у х в а л и в :

клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 16 травня 2026 включно, без визначення застави.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 16 травня 2026 включно, без визначення застави.

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_8 відмовити.

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_7 відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження, а у випадку її оскарження, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена в частині продовження строку запобіжного заходу до Полтавського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1