Провадження №: 1-кп/755/1569/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" листопада 2025 р. Дніпровський районний суд міста Києва (далі - Суд) у складі судді ОСОБА_1 одноособово, за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 та сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , перекладача ОСОБА_5 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду у місті Києві клопотання прокурора Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 про надання дозволу на затримання обвинуваченого з метою приводу для участі в розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27 червня 2025 року за № 0002240, за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу (далі КК) України, установив :

І. Узагальнена історія провадження

19 серпня 2025 року в провадження суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР 27 червня 2025 року за № 0002240, за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України.

Права та обов`язки обвинуваченому ОСОБА_6 роз`яснено в підготовчому засіданні 22 серпня 2025 року.

З 10 листопада 2025 року по цей час в засідання обвинувачений не прибуває.

Згідно ухвали від 10 листопада 2025 року у відношенні обвинуваченого застосовано захід забезпечення кримінального провадження у виді примусового приводу на 26 листопада 2025 року. Однак на вказану дату місце знаходження обвинуваченого є невідомим. Зокрема, як вказується Дніпровським УП ГУ НП в м. Києві, за наслідками виконання приводу, встановлено, що обвинувачений 04.10.2025 року о 08:25 годин перетнув кордон України на пропускному пункті «Могилів-Подільський» та по теперішній час не повернувся.

ІІ. Короткий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, правової кваліфікацію за законом України про кримінальну відповідальність

Згідно даних обвинувального акта обвинувачений обвинувачується за ч. 4 ст. 185 КК, а саме, 27.06.2025 близько 15 години 00 хвилин, перебував за адресою: м. Київ, б-р Івана Котляревського, 10, де на першому поверсі розміщені комерційні приміщення. Зайшовши на перший поверх через двері з вулиці, які на цей момент були відчинені, ОСОБА_6 рухаючись коридором, звернув увагу на приміщення офісу № 6, та в цей момент у нього виникнув злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, вчиненого повторно, з проникненням до іншого приміщення, в умовах воєнного стану, а саме майна, що знаходилось у приміщенні офісу № 6, що за вище вказаною адресою. Так, з метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_6 , використовуючи спеціально пристосовані для відмикання замків предмети, відчинив замок вхідних дверей до приміщення офісу № 6. Продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 зайшов до приміщення офісу № 6, де на столі помітив скриньку, в якій перебували 64 банкноти номіналом 100 доларів США з написом «копія» та 1 банкнота банку США номіналом 100 доларів США № РВ91800459І.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, вчиненого повторно, із проникненням до іншого приміщення, в умовах воєнного стану, користуючись сприятливими умовами, для доведення свого злочинного умислу до кінця, а саме тим фактом, що його дії є непомітними для оточуючих, ОСОБА_6 підійшов до столу, де власноруч взяв до рук вищевказані 64 банкноти номіналом 100 доларів США з написом «копія» та 1 банкноту банку США номіналом 100 доларів США № РВ91800459І (що згідно курсу НБУ станом на 27.06.2025 становить 4158,52 гривні), які почав утримувати в своїх руках.

Після чого, ОСОБА_6 з вказаним вище майном з місця вчинення злочину зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, завдавши потерпілій ОСОБА_7 матеріального збитку на суму 4158 гривень 52 копійки.

ІІІ. Суть питань, що вирішуються ухвалою

Прокурор у кримінальному провадженні - прокурор Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 , у порядку ст. 350 Кримінального процесуального кодексу (далі КПК) України, заявив клопотанняпро надання дозволу на затримання обвинуваченого з метою приводу для участі в розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки вважав дійсними обставини регламентовані ст. 188, 189, 335 КПК та звернення застави в дохід держави в порядку ст. 182 КПК України.

Клопотання прокурора вмотивовані в т.ч. тим, що є дійсними обставини регламентовані ст. 177, 188, 189, п. 1-3 ч. 1 ст. 194 КПК. Однак до суду обвинувачений системно не прибуває, обов`язки регламентовані ст. 42 КПК не виконує.

Зазначене свідчить, про те, що є діючими ризики п. 1, 3-5 ч. 1 ст. 177 КПК, позаяк встановлені достатні підстави вважати, що ОСОБА_6 може переховуватись від суду, усвідомлюючи міру покарання за ч. 4 ст. 185 КК й, власне, переховується з метою уникнення відповідальності.

Відтак є достатні дані вважати, що ризики, передбачені ст. 177 КПК, об`єктивно наявні та запобігти їм шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, неможливо.

Також, у ході обговорення та розгляду цих питань, розглянуто і питання регламентоване ст. 335 КПК.

ІV. Позиції сторін

Прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав з передумов вказаних в ньому.

Захисник ОСОБА_4 вказав, що не вбачає підстав для задоволення вказаних клопотань, враховуючи відсутність ґрунтовних доказів фактору переховування обвинуваченого.

V. Правове регулювання питання

Кримінальний процесуальний кодекс України

Стаття 188. Клопотання про дозвіл на затримання з метою приводу

1. Прокурор […] має право звернутися із клопотанням про дозвіл на затримання […] обвинуваченого з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

2. Це клопотання може бути подане: 1) одночасно з поданням клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під […];

3. Прокурор додає до клопотання документи, які підтверджують зазначені у п. 1, 2 ч. 4 ст. 189 цього Кодексу обставини.

Стаття 189. Розгляд клопотання про дозвіл на затримання з метою приводу

4. […] суд відмовляє у наданні дозволу на затримання […] обвинуваченого з метою його приводу, якщо прокурор не доведе, що зазначені у клопотанні про застосування запобіжного заходу обставини вказують на наявність підстав для тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а також є достатні підстави вважати, що: 1) […] обвинувачений переховується від […] суду.

Стаття 335. Зупинення судового провадження

1. У разі якщо обвинувачений ухилився від явки до суду […], суд зупиняє судове провадження стосовно такого обвинуваченого до його розшуку, […]. Розшук обвинуваченого, який ухилився від суду, оголошується ухвалою суду, організація виконання якої доручається слідчому та/або прокурору.

VI. Мотиви суду

Суд, заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Порядок встановлений КПК України (процесуальний порядок, форма, процедура), як певна послідовність (кроки) прийняття кримінальних процесуальних рішень і здійснення кримінальних процесуальних дій (див. постанову Верховного суду України від 16 березня 2017 року у справі № 671/463/15-к).

У даному випадку, на думку суду, враховуючи наведені обставини та норми кримінального процесуального законодавства, які регламентують порядок вирішення питань порушених заявником, слід зауважити наступне.

а. дозвіл на затримання

Клопотання щодо запобіжного заходу подано у відповідності до положень ч. 2 ст. 188 КПК, у зв`язку з наявністю передумов вказаних у п. 1 цієї частини статті Кодексу.

Посилання на обставини, які дають підстави для:

(і) обґрунтованої підозри

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене в національному законодавстві, однак кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (ч. 5 ст. 9 КПК), а відповідно до усталеної практики ЄСПЛ (наприклад, пункт 32 рішення у справі «Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom» від 30 серпня 1990 року (заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86) термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (пункт 175 рішення ЄСПЛ від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04)).

Обвинувальний акт стосовно обвинуваченого перебуває на розгляді в суді.

Згідно п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК обвинувачення - твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом

Відповідно, достатньо для висновку, не вирішуючи питання про доведеність вини під час розгляду клопотань, що підозра за ст. 307 КК відповідає стандарту переконання «обґрунтована підозра».

(іі) висновку про існування ризиків, зазначених у клопотанні про застосування запобіжного заходу

Ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Зазначений стандарт доказування (переконання) Суд використовує для перевірки наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК, у цьому кримінальному провадженні.

З його (стандарту) урахуванням Суд погоджується з доводами клопотань про наявність ризику переховування. Дійсність вказаного ризику судом оцінено у світлі факторів, пов`язаних з характером особи обвинуваченого, його моральністю, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню, та того, що вони належним чином вмотивовані прокурором та підтверджуються наявними матеріалами, зокрема, він витікає щонайменше з факту ігнорування цього процесу, за обставин описаних у п. І цієї ухвали.

(ііі) висновку щодо існування обставин, зазначених у п. 1 ч. 4 ст. 189 КПК, для прийняття рішення про надання дозволу на затримання

Відповідаючи на питання того, чи дійсним є факт переховування Суд враховує те, що Верховний суд України у справі № 5-1кс15 в постанові від 19 березня 2015 року указав, що при з`ясуванні, які дії особи мають визнаватись юридично значущим (а не просто фактичним) ухиленням від слідства або суду, треба враховувати, крім усього іншого, кримінально-процесуальний статус особи, яка вчинила злочин, а саме це має бути особа, яка в установленому порядку визнана підозрюваним або обвинуваченим та яка зобов`язана з`являтись до правозастосовних органів за викликом, перебувати в межах їх досяжності. Зазначена особа усвідомлює, що в неї вже виник юридичний обов`язок постати перед слідством або судом, однак вона ухиляється від виконання такого обов`язку. Разом з тим на особу, яка вчинила злочин, законодавством не покладається обов`язок самовикриття, а тому, якщо вона до моменту виникнення вказаного обов`язку, в порядку реалізації конституційного права на свободу пересування, змінила місце свого проживання (навіть і з метою уникнення кримінальної відповідальності), про юридично значуще ухилення від слідства говорити не можна.

За таких умов та виходячи з того, що обвинувачений знав про це кримінальне провадження та свій статус у ньому, адже приймав участь у його розгляді до 10 листопада 2025 року; по дату розгляду цих клопотань не виконує обов`язки, визначені ст. 42 КПК, щодо інформування суду про змінену адресу, або ж місце перебування, в ключі чого, на думку суду, в цій ситуації, ідеться про юридично значуще ухилення від суду, адже особа в установленому порядку визнана підозрюваною та обвинуваченою, була зобов`язана з`являтись за викликом, перебувати в межах досяжності.

Зазначена особа усвідомлювала, що в неї є юридичний обов`язок постати перед судом, однак вона ухиляється від виконання такого обов`язку.

За цих передумов, Суд власне відхиляє доводи захисника про протилежне.

Отже, вказані у клопотанні обставини вказують на наявність підстав для тримання під вартою обвинуваченого, оскільки встановлено наявність обставин передбачених п. 1-2 ч. 1 ст. 194 КПК, а також є достатні підстави вважати, що він переховується від суду.

Відповідно, Суд дослідивши матеріали клопотань в поєднанні з матеріалами самого судового провадження, у порядку ст. 94 КПК, вважає, що клопотання про надання дозволу на затримання підлягає задоволенню.

Питання визначене п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК на предмет потреби Суд аналізуватиме під час розгляду клопотання про зміну запобіжного заходу.

b. розшук

Суд у блоці а п. VI ухвали уже констатував, що є достатні підстави вважати, що обвинувачений переховується від суду. При цьому, до моменту його прибуття розгляд провадження не можливий в силу положень ст. 318 КПК.

Кримінальний процесуальний кодекс України не містить визначення розшуку, тож з метою визначення вказаного поняття, слід звернутися до Академічного тлумачного словника Української мови, де вказано, що розшук (юр.) - це система слідчих та оперативних заходів щодо виявлення злочинця, який зник і т. ін.

Таким чином, аналіз положень КПК України в сукупності із зазначеним визначенням поняття «розшук» дає підстави зробити висновок, що розшук - це система слідчих (розшукових), негласних слідчих (розшукових) та процесуальних дій, спрямованих на виявлення зниклої особи.

Тобто, розшук є родовим поняттям, його метою є отримання інформації про місцезнаходження розшукуваної особи та подальшого доставлення її до суду, правоохоронного органу.

Отже, розшук є комплексом слідчих, оперативно-розшукових, розшукових, інформаційно-довідкових, сигнальних та інших заходів, які здійснюються правоохоронними органами в місцях можливого перебування розшукуваних осіб.

Ураховуючи викладене, Суд вважає, що існують достатні підстави для оголошення обвинуваченого в розшук, з огляду на ухилення від явки до суду.

Позаяк, установлення місця перебування обвинуваченого та доставлення його до суду є необхідною умовою для розгляду кримінального провадження в розумні строки, та з цією метою відповідними суб`єктами здійснюється розшук особи, яка ухиляється від суду.

с. зупинення провадження

Стаття 28 КПК України визначає, що як на сторону обвинувачення під час досудового розслідування, так і на суд під час судового провадження покладено обов`язок забезпечити додержання розумних строків як загальної засади кримінального провадження, яка також є складовою права особи на справедливий суд, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

При цьому, необхідно зважати на випадки, коли виконання цього обов`язку перебуває поза процесуальними можливостями суду.

Так, правовий інститут зупинення кримінального провадження покликаний врегулювати саме такі випадки. Зокрема, кримінальний процесуальний закон окремо регламентує зупинення кожної стадії кримінального провадження: досудового розслідування (ст. 280 КПК України) та судового провадження (ст. 335 КПК України).

Системно аналізуючи вказані норми, можна дійти висновку, що зупинення кримінального провадження за своєю природою є тимчасовою перервою, викликаною об`єктивними та непереборними перешкодами, які унеможливлюють його подальше здійснення.

Аналіз підстав для зупинення судового провадження свідчить, що такими обставинами є юридичні факти (дії чи події), які мають об`єктивний та непереборний характер, тобто їх настання не залежить від волі суду, і можливість їх усунення також перебуває за межами їх компетенції та повноважень.

Неприбуття обвинуваченого у судове засідання за загальним правилом виключає можливість здійснення стосовно нього судового провадження (ст. 314, 318 КПК України), а отже є об`єктивною та станом на теперішній час непереборною перешкодою для продовження судового розгляду в цій справі, а тому наявні підстави для його зупинення провадження до настання обставин визначених ст. 193, 335 КПК України, позаяк обвинувачений оголошується у розшук за цим судовим рішенням.

d. застава

Відповідно до ст. 182 КПК […] якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до […] суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави […] .

Разом з тим, при вирішення даного питання, суд має, серед іншого, заслухати думку заставодаця, що у даному випадку, на час розгляду цього питання, не виявилось можливи з огляду на відсутність даних про особу заставодаця та доказів на підтвердження факту внесення застави.

За таких обставин, клопотання прокурора в частині зверненя застави в дохід держави задоволенню не підлягає.

З цих підстав Суд, керуючись статями 188-189, 335, 350, 369-372, 376 Кримінального процесуального кодексу України, постановив:

клопотання прокурора - задовольнити частково.

Оголосити обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розшук.

Надати дозвіл на затримання громадянина Вірменії ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В силу ч. 2 ст. 190 КПК України, вказати адресу прокурора ОСОБА_8 - м. Київ, вул. Юрія Поправки, 14-а, тел.: (044)-207-42-00, 207-42-19.

Ухвала про дозвіл на затримання з метою приводу втрачає законну силу щодо обвинуваченого з моменту: 1) приводу до суду; 2) добровільного з`явлення до суду; 3) відкликання ухвали прокурором.

В решті клопотання - відмовити.

Судове провадження - зупинити.

Організацію розшуку доручити Дніпровському УП ГУ НП в м. Києві та прокурору Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 .

Ухвала окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою статті 392 Кримінального процесуального Кодексу України.

С у д д я ОСОБА_1