Справа № 521/3002/26
Номер провадження:1-кп/521/1418/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2026 року Хаджибейський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000011 від 26.02.2026 року, відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Будеї, Кодимського району, Одеської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки російської федерації, громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Будеї, Кодимського району, Одеської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 28 ч.1 ст. 204, ч.1 ст. 209 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

обвинувачених - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 28 ч.1 ст. 204, ч.1 ст. 209 КК України, разом з угодами про визнання винуватості від

- 26.02.2026 між прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_3

- 26.02.2026 між прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 та підозрюваною ОСОБА_4 ,

- 26.02.2026 між прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_5 .

Даними угодами визначено наслідки її укладення та затвердження, у відповідності до приписів ст. 473 КПК України, а також наслідки її невиконання.

У підготовчому судовому засіданні, прокурор підтримав угоди про визнання винуватості укладені з підозрюваними ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та просив їх затвердити. Крім того, просив вирішити долю речових доказів та застосування спеціальної конфіскації.

Обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та їх захисник, підтримали укладені угоди та просили їх затвердити. Крім того, захисником ОСОБА_7 заявлено клопотання про скасування арешту з майна та повернення застави внесеної за ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

Заслухавши учасників судового засідання, перевіривши умови укладання угод про визнання винуватості між прокурором та підозрюваними ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , відповідність угод вимогам процесуального законодавства, з`ясувавши в обвинувачуваних розуміння ними їх процесуальних прав, добровільності та обставин, які стали наслідками підписання угоди про визнання винуватості, суд приходить до висновку, що в затвердженні вказаних угод необхідно відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів (крім кримінальних проваджень щодо корупційних кримінальних правопорушень та кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією). Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Згідно ч. 1 ст. 472 КПК України в угоді про визнання винуватості зазначаються її сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання підозрюваним чи обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, обов`язки підозрюваного чи обвинуваченого щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою (якщо відповідні домовленості мали місце), умови часткового звільнення підозрюваного, обвинуваченого від цивільної відповідальності у вигляді відшкодування державі збитків внаслідок вчинення ним кримінального правопорушення, узгоджене покарання та згода підозрюваного, обвинуваченого на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, умови застосування спеціальної конфіскації, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди.

Відповідно до ч. 6 ст. 474 КПК України суд зобов`язаний переконатися у судовому засіданні, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Для з`ясування добровільності укладення угоди у разі необхідності суд має право витребовувати документи, у тому числі скарги підозрюваного чи обвинуваченого, подані ним під час кримінального провадження, та рішення за наслідками їх розгляду, а також викликати в судове засідання осіб та опитувати їх.

Відповідно до ч.7 ст. 474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо:

1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди;

2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства;

3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб;

4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися;

5) очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань;

6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.

Відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини від 27.02.1980 року (скарга № 6903/75) Девеер проти Бельгії (Deweer v. Belgium) держава та її судові органи зобов`язані забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних справ шляхом спрощеного та скороченого розгляду, і має перевірити, чи не був такий вибір зумовлений виключно бажанням завершити справу швидко, без участі повної судової процедури та не привертаючи уваги громадськості та засобів масової інформації, чи бажанням бути обвинуваченим у вчиненні менш тяжких злочинів, заручившись підтримкою прокурора щодо отримання менш суворого покарання або взагалі звільнення від покарання за окремими епізодами справи.

Згідно п. 18 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод» № 13 від 11.12.2015 року, за наслідками розгляду угоди в судовому засіданні (під час підготовчого судового провадження або під час судового розгляду) суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону і закону про кримінальну відповідальність, врахувавши доводи сторін кримінального провадження та інших учасників судового провадження, має прийняти рішення про відмову у затвердженні угоди в разі встановлення підстав, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України та відповідно до п.1 ч.3 ст. 314 КПК України повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

У відповідності до угоди про визнання винуватості

- ОСОБА_3 підозрюється в тому, що у період з початку січня 2024 року по 11 вересня 2025 року, внаслідок збуту незаконно виготовленої підакцизної продукції, а саме тютюну для куріння кальяну отримав незаконний дохід у загальній сумі 3 051 630,93 грн., не маючи відповідних ліцензій на оптову та роздрібну торгівлю тютюновими виробами, діючи умисно, всупереч положень Податкового кодексу України, Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», Закону України «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення», діючи за попередньою змовою групою осіб, здійснив незаконне придбання з метою збуту, транспортування з метою збуту, зберігання з цією метою, а також збут незаконно виготовлених тютюнових виробів, а саме тютюну для куріння кальяну.

Крім того, ОСОБА_3 отримав грошові кошти на загальну суму 3 051 630,93 грн., достовірно знаючи, що вони одержані злочинним шляхом, здійснив їх набуття, володіння, розпорядження майном, щодо якого фактичні обставини свідчать про його одержання злочинним шляхом, у тому числі здійснив фінансові операції, зміну форми (перетворення) такого майна, вчинення дій, спрямованих на приховування походження такого майна, вчинених особою, яка знала, що таке майно прямо та повністю одержано злочинним шляхом.

Таким чином, ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого:

- ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 204 КК України, а саме у незаконному придбанні з метою збуту, зберіганні з метою збуту, збуті та транспортуванні з метою збуту незаконно виготовлених тютюнових виробів, вчиненого за попередньою змовою групою осіб,

- ч. 1 ст. 209 КК України, а саме у набутті, володінні, використанні, розпорядженні майном, щодо якого фактичні обставини свідчать про його одержання злочинним шляхом, у тому числі здійснення фінансових операцій, зміни форми (перетворення) такого майна, вчинення дій, спрямованих на приховування такого майна, вчинених особою, яка знала, що таке майно прямо та повністю одержано злочинним шляхом.

- ОСОБА_4 підозрюється в тому, що у період з початку січня 2024 року по 11 вересня 2025 року, внаслідок збуту незаконно виготовленої підакцизної продукції, а саме тютюну для куріння кальяну отримала незаконний дохід у загальній сумі 1 527 908,07 грн., не маючи відповідних ліцензій на оптову та роздрібну торгівлю тютюновими виробами, діючи умисно, всупереч положень Податкового кодексу України, Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», Закону України «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення», діючи за попередньою змовою групою осіб, здійснила незаконне придбання з метою збуту, транспортування з метою збуту, зберігання з цією метою, а також збут незаконно виготовлених тютюнових виробів, а саме тютюну для куріння кальяну.

Крім того, ОСОБА_4 отримала грошові кошти на загальну суму 1 527 908,07 грн., достовірно знаючи, що вони одержані злочинним шляхом, здійснила їх набуття, володіння, розпорядження майном, щодо якого фактичні обставини свідчать про його одержання злочинним шляхом, у тому числі здійснила фінансові операції, зміну форми (перетворення) такого майна, вчинення дій, спрямованих на приховування походження такого майна, вчинених особою, яка знала, що таке майно прямо та повністю одержано злочинним шляхом.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого:

- ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 204 КК України, а саме у незаконному придбанні з метою збуту, зберіганні з метою збуту, збуті та транспортуванні з метою збуту незаконно виготовлених тютюнових виробів, вчиненого за попередньою змовою групою осіб,

- ч. 1 ст. 209 КК України, а саме у набутті, володінні, використанні, розпорядженні майном, щодо якого фактичні обставини свідчать про його одержання злочинним шляхом, у тому числі здійснення фінансових операцій, зміни форми (перетворення) такого майна, вчинення дій, спрямованих на приховування такого майна, вчинених особою, яка знала, що таке майно прямо та повністю одержано злочинним шляхом.

- ОСОБА_5 підозрюється в тому, що у період з початку січня 2024 року по 11 вересня 2025 року, внаслідок збуту незаконно виготовленої підакцизної продукції, а саме тютюну для куріння кальяну отримав незаконний дохід у загальній сумі 1 854 243,5 грн., не маючи відповідних ліцензій на оптову та роздрібну торгівлю тютюновими виробами, діючи умисно, всупереч положень Податкового кодексу України, Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», Закону України «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення», діючи за попередньою змовою групою осіб, здійснив незаконне придбання з метою збуту, транспортування з метою збуту, зберігання з цією метою, а також збут незаконно виготовлених тютюнових виробів, а саме тютюну для куріння кальяну.

Крім того, ОСОБА_5 отримав грошові кошти на загальну суму 1 854 243,5 грн., достовірно знаючи, що вони одержані злочинним шляхом, здійснив їх набуття, володіння, розпорядження майном, щодо якого фактичні обставини свідчать про його одержання злочинним шляхом, у тому числі здійснив фінансові операції, зміну форми (перетворення) такого майна, вчинення дій, спрямованих на приховування походження такого майна, вчинених особою, яка знала, що таке майно прямо та повністю одержано злочинним шляхом.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого:

- ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 204 КК України, а саме у незаконному придбанні з метою збуту, зберіганні з метою збуту, збуті та транспортуванні з метою збуту незаконно виготовлених тютюнових виробів, вчиненого за попередньою змовою групою осіб,

- ч. 1 ст. 209 КК України, а саме у набутті, володінні, використанні, розпорядженні майном, щодо якого фактичні обставини свідчать про його одержання злочинним шляхом, у тому числі здійснення фінансових операцій, зміни форми (перетворення) такого майна, вчинення дій, спрямованих на приховування такого майна, вчинених особою, яка знала, що таке майно прямо та повністю одержано злочинним шляхом.

Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; 6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; 7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.

Складеними 26 лютого 2026 року угодами про визнання винуватості ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , прокурором враховано ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу підозрюваних, беззастережне визнання своєї винуватості, та обставин які пом`якшують та обтяжують покарання, узгоджено покарання кожному окремо за

- ч.2 ст. 28 ч.1 ст. 204 КК України у вигляді штрафу в розмірі 5 883 (п`ять тисяч вісімсот вісімдесят три) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 100 011 (сто тисяч одинадцять) гривень, з конфіскацією та знищенням незаконно виготовлених товарів;

- за ч. 1 ст. 209 КК України - у вигляді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки з позбавленням права обіймати посади в юридичних особах будь-яких організаційно-правових форм, діяльність яких пов`язана із підакцизними товарами, строком на 2 (два) роки, без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , від відбування призначеного основного покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з випробуванням з покладенням обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України.

На підставі ч. 3, ч. 4 ст. 72 КК України, призначене основне покарання у вигляді штрафу в розмірі 5883 (п`ять тисяч вісімсот вісімдесят три) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 100011 (сто тисяч одинадцять) гривень та додаткове покарання у вигляді конфіскації та знищення незаконно виготовлених товарів та позбавлення права обіймати посади в юридичних особах будь-яких організаційно-правових форм, діяльність яких пов`язана із підакцизними товарами, строком на 2 (два) роки виконувати самостійно.

Санкція ч. 1 ст. 204 КК України передбачає покарання у виді штрафу від п`яти тисяч до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією та знищенням незаконно виготовлених товарів.

Санкція ч. 1 ст. 209 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до двох років та з конфіскацією майна.

Разом з цим, суд враховує положення ч.2 ст. 53 КК України відповідно до якої розмір штрафу визначається судом з урахуванням майнового стану винного в межах від тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян до п`ятдесяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, якщо статтями цього Кодексу не передбачено вищого розміру штрафу. За вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, розмір штрафу, що призначається судом, не може бути меншим за розмір майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, або отриманого внаслідок вчинення кримінального правопорушення доходу, незалежно від граничного розміру штрафу, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу. Суд, встановивши, що таке кримінальне правопорушення вчинено у співучасті і роль виконавця (співвиконавця), підбурювача або пособника у його вчиненні є незначною, може призначити таким особам покарання у виді штрафу в розмірі, передбаченому санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу, без урахування розміру майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, або отриманого внаслідок вчинення кримінального правопорушення доходу.

Також суд враховує, що в угодах про визнання винуватості між прокурором та підозрюваними ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , відсутні умови застосування спеціальної конфіскації, відповідно до ч.1 ст. 472 КПК України.

Аналізуючи встановлені судом обставини та підстави укладання угод про визнання винуватості між прокурором та підозрюваними ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , у даному випадку суд вбачає порушення самої мети інституту угоди, який зазначений у Главі 35 КПК України, оскільки обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , хоч і визнають фактичні обставини вчинення злочинів і згодні на визначене покарання угодою, втім затвердження даних угод не відповідатиме інтересам суспільства, враховуючи кваліфікацію діянь в яких підозрюються ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , які вчинили кримінальні правопорушення пов`язані із незаконним обігом підакцизних товарів, а саме тютюну для куріння кальяну, що у свою чергу свідчить про надмірне негативне та безвідповідальне відношення останніх до встановлених законодавством вимог стосовно дотримання встановлених державою правил і вимог у сфері обігу підакцизних товарів, у даному випадку тютюну для куріння кальяну, які є обов`язковими до виконання на всій території України, при цьому на думку суду є передчасним і висновки про можливість застосування покарання у мінімальних межах, що у свою чергу може викликати сумніви у стороннього спостерігача в об`єктивності і законності затвердження таких угод та здійснення правосуддя загалом, і може привести до утворення суспільного резонансу з огляду і на кількість тютюну для куріння кальяну та надмірну безвідповідальність особи у дотриманні визначених норм.

Таким чином, суд, перевіривши відповідність угод про визнання винуватості між прокурором та підозрюваними ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , вимогам кримінального процесуального закону і закону про кримінальну відповідальність, зважаючи на вказані обставини та враховуючи, що ухвалення вироку на підставі вказаних угод за викладеними обставинами вчинення кримінальних правопорушень, призведе до невідповідності інтересам суспільства, та вважає необхідним відмовити в затвердженні угод про визнання винуватості.

Оскільки угоди про визнання винуватості було укладено під час досудового розслідування, а прокурором не подано до суду клопотання, пов`язаного з відсутністю необхідності продовження досудового розслідування внаслідок його фактичного закінчення, кримінальне провадження підлягає поверненню прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 КПК України.

При цьому необхідно роз`яснити, що згідно з ч.8 ст.474 КПК України повторне звернення з угодою з тим самим підозрюваним, обвинуваченим в одному кримінальному провадженні допускається одноразово у разі усунення підстав, на основі яких суд відмовив у затвердженні такої угоди. У разі повторної відмови судом у затвердженні угоди наступне звернення з угодою з тим самим підозрюваним, обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні не допускається.

За таких обставин, враховуючи вимоги чинного законодавства, суд дійшов висновку про повернення кримінального провадження прокурору для продовження досудового розслідування.

Що стосується клопотання захисника ОСОБА_7 про скасування арешту з майна та повернення застави внесеної за ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , суд вважає, що дане клопотання у зв`язку з поверненням кримінального провадження прокурору, слід залишити без розгляду.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 314, 369-372, 468-474 КПК України,-

УХВАЛИВ:

У затвердженні угод про визнання винуватості від 26.02.2026 між прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_3 , від 26.02.2026 між прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 та підозрюваною ОСОБА_4 , від 26.02.2026 між прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000011 від 26.02.2026 рокупо обвинуваченню ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 28 ч.1 ст. 204, ч.1 ст. 209 КК України відмовити.

Повернути кримінальне провадження №0000011 від 26.02.2026 рокупо обвинуваченню ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 28 ч.1 ст. 204, ч.1 ст. 209 КК України - прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 КПК України.

Клопотання захисника ОСОБА_7 про скасування арешту з майна та повернення застави внесеної за ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 - залишити без розгляду.

Ухвала суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Хаджибейський районний суд м. Одеси протягом семи днів.

Суддя ОСОБА_1