Житомирський апеляційний суд
Справа №296/7187/25 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-кп/4805/309/26
Категорія ч.4 ст.186 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю

секретаря: ОСОБА_5

обвинуваченого: ОСОБА_6

захисників: ОСОБА_7 , ОСОБА_8

потерпілої: ОСОБА_9

прокурора: ОСОБА_10

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі кримінальне провадження №0000048 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на вирок Корольовського районного суду м. Житомира від 21 липня 2025 року, яким засуджено

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомира, громадянина України, без постійного місця проживання та реєстрації, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

- за ч. 4 ст. 186 КК України на 7 (сім) років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 вирішено обчислювати з часу його фактичного затримання, тобто з 10 червня 2025 року.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_6 залишено у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили, але не довше шістдесяти днів з дня проголошення вироку.

Питання про речові докази вирішено згідно до ст. 100 КПК України і у апеляційному порядку не оскаржується.

ВСТАНОВИЛА:

Як встановив суд, 10.06.2025 близько 10 год 30 хв, ОСОБА_6 , перебував у будинку № 13, що по вул. Залізнична в м. Житомир, що належить раніше йому знайомій ОСОБА_9 , де на підлозі коридору помітив дорожню сумку чорно-червоного кольору в якій знаходилось майно, а саме: ручна електрична ланцюгова пила марки «Sadko» моделі «ECS-2440», електричний подовжувач білого кольору довжиною 12 м, електричний подовжувач чорного кольору довжиною 8 м.

В цей же день, час, місці та за вказаних обставин, у ОСОБА_6 , виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, вчиненому в умовах воєнного стану, що належить ОСОБА_9 .

Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, керуючись корисливим мотивом, ОСОБА_6 , підняв собі на плече дорожню сумку чорно-червоного кольору розмірами 600х240х310 мм вартістю 233 грн 33 коп в якій знаходилось майно, а саме: ручна електрична ланцюгова пила марки «Sadko» моделі «ECS-2440» вартістю 1843 грн 00 коп, електричний подовжувач білого кольору довжиною 12 м вартістю 189 грн 83 ко., електричний подовжувач чорного кольору довжиною 8 м вартістю 129 грн 50 коп, та попрямував у бік виходу з вище вказаного будинку, проте дані дії помітила ОСОБА_9 та приказала йому зупинитись. Після чого, ОСОБА_6 усвідомлюючи, що його дії були викриті та не несуть характеру таємності, з метою доведення злочинного умислу до кінця, утримуючи викрадене майно при собі побіг у невідомому напрямку. В подальшому ОСОБА_6 направився до відділення ломбарду №14 «Єврофінанс», що за адресою: м. Житомир, вул. Хлібна, 16, в якому викрадене майно намагався реалізувати, однак останнього було затримано працівниками поліції.

Таким чином ОСОБА_6 спричинив ОСОБА_9 майнову шкоду на загальну суму 2396 гривень 66 копійок.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 оскаржує вирок з підстав суворості призначеного ОСОБА_6 покарання. Просить вирок суду щодо ОСОБА_6 змінити в частині призначеного покарання, яке є за своїм розміром явно несправедливим через суворість та призначити йому покарання, яке є співмірним його діянням та особі обвинуваченого, застосувавши ст. 69 КК України.

Зазначає, що вирок суду є надто суворим, який не відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та обвинуваченого, які підтримали апеляційну скаргу, думку потерпілої, яка вказала, що претензій до обвинуваченого немає, заперечення прокурора на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження, відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про фактичні обставини кримінального провадження та доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення апелянтом не оспорюються, розгляд справи здійснювався в порядку ч.3 ст. 349 КК України.

Не оспорюється в апеляційній скарзі також правильність кваліфікації дій ОСОБА_11 за ч.4 ст.186 КК України.

Призначаючи покарання, відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд повинен призначити його у межах, установлених у санкції статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини КК України та враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно з ч.1 ст.69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Санкція ч. 4 ст. 186 КК України передбачає єдиний вид покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.

Виходячи з мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, визначених ст.ст. 50, 65 КК України, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру.

Таким чином, на несправедливість покарання має вказувати істотна (очевидна) диспропорція (порушення рівноваги) між визначеним судом видом та розміром покарання, і видом та розміром покарання, яке б мало бути призначено, з урахуванням усіх обставин, що повинні враховуватись при призначенні покарання.

Призначення покарання нижчого від найнижчої межі, передбаченого санкцією ч. 4 ст. 186 КК України, на підставі ст. 69 КК України, як про це просить сторона захисту в апеляційній скарзі, можливе лише за умови наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, при наявності позитивних даних про особу обвинуваченого.

Під час апеляційного перегляду встановлено, що суд першої інстанції не в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, яке кваліфіковано, як таємне викрадення чужого майна, що доступ в домоволодіння потерпілої був вільним, загальна сума викраденого майна складає 2396,66 грн., що менше дрібної крадіжки.

Крім того, в апеляційному суді потерпіла ОСОБА_12 вказала, що немає жодних претензій до обвинуваченого та просила суворо не карати, а тому призначення покарання у виді семи років позбавлення волі за відкрите викрадення чужого майна в сумі 2396,66 грн., є явно диспропорційним, суперечить принципу справедливості та не відповідає реальній тяжкості вчиненого.

Призначаючи покарання ОСОБА_6 апеляційний суд враховує, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, який є тяжким злочином, суму викраденого майна, яка нижча від одного прожиткового мінімуму для працездатних осіб, обставини, що пом`якшують покарання щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, визнання вини та сприяння суду у швидкому розгляді провадження, в порядку ч.3 ст. 349 КПК України, відсутність обставин, що обтяжують покарання, дані про особу обвинуваченого, який не судимий, має складні життєві обставини - немає місця проживання, заробляв неофіційно на ринку вантажником, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, думку потерпілої, яка просила суворо не карати, а також те, що шкоди не було заподіяно майно - як вказала потерпіла викрадене їй повернуто, а тому колегія суддів вважає за можливе призначити йому покарання на підставі ч.1 ст.69 КК України, нижче від найнижчої межі передбаченої санкцією ч.4 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

Таке покарання, на думку колегії суддів, буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

На підставі вищенаведеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника підлягає задоволенню, а вирок суду зміні.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Корольовського районного суду м. Житомира від 21 липня 2025 року щодо ОСОБА_6 змінити.

Призначити ОСОБА_6 покарання за ч.4 ст.186 КК України із застосуванням положень ч.1 ст.69 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

В решті вирок суду залишити без змін.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана безпосередньо до Касаційного Кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який утримується під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді: