Справа № 369/5035/26
Провадження № 1-кс/369/701/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2026 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання представника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна, -

в с т а н о в и в:

представник ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_4 звернулася до суду з клопотанням, згідно якого просить суд скасувати арешт, накладений ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12.01.2026 у справі №369/230/26 на майно, а саме - на мобільний телефон марки «Айфон» 13, блакитного кольору, якій поміщено до спец пакету PSP2200849.

В обґрунтування клопотання вказує, що ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12.01.2026 у справі № 369/230/26 задоволено клопотання слідчого СВ ВП № 3 Бучанського РУП ГУНП в Київській області про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000001 від 01.01.2026 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ч. 263 КК України та накладено арешт на майно, а саме: на корпус ручної уламкової гранати «Ф-1» без запалу та поміщено до спец пакету ВТСNVS2111698; мобільний телефон марки «Айфон» 12, якій поміщено до спец пакету PSP2200850; мобільний телефон марки «Айфон» 13, блакитного кольору, якій поміщено до спец пакету PSP2200849. Будь-яких викликів у судове засідання, ухвал суду ОСОБА_3 не отримував. Про існування зазначеної вище ухвали власник майна дізнався із Єдиного державного реєстру судових рішень. У свою чергу, відповідно до постанови від 21 січня 2026 року т.в.о. начальника СВ ВП № 5 Бучанського РУП ГУНП в Київській області кримінальне провадження № 0000001 від 01.01.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України закрито у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального проступку. Відповідно до ухвали слідчого судді Києва Святошинського районного суду Київської області від 17.02.2026 у справі № 369/1390/26, арешт з мобільного телефону марки «Айфон» 12, який накладений ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 січня 2025 року у справі № 369/230/26, був скасований. Аналізуючи вищевикладені обставини, вважає, що потреба для накладення арешту на мобільний телефон марки «Айфон» 13, блакитного кольору, якій поміщено до спец пакету PSP2200849, станом на день подання даного клопотання відпала. У свою чергу, наявність арешту порушує законні права та інтереси власника щодо володіння, користування та розпорядження своїм майном. За таких обставин, матеріали кримінального провадження не свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потребу досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання відчуження, знищення чи пошкодження майна, що може перешкодити кримінальному провадженню. На підставі вищевикладеного, враховуючи ту обставину, що кримінальне провадження закрито та те, що, однією з засад кримінального провадження є змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, з метою дотримання конституційного права володіти, користуватись та розпоряджатись майном на законних підставах, вважає за необхідне звернутись із даним клопотанням до слідчого судді.

В судове засідання заявник та його представник не з`явилися, надали суду заяву, згідно якої просили суд проводити розгляд справи без їх участі.

Прокурор в судове засідання не з`явився.

У відповідності до положень ч. 4 ст. 107 КПК України фіксація судового засідання технічними засобами не здійснювалася.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, приходить до висновку про його задоволення, виходячи з такого.

Судом встановлено, що СВ ВП № 3 Бучанського РУП ГУНП в Київській області здійснювалось досудове розслідування кримінального провадження № 0000001 від 01.01.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

В рамках даного кримінального провадження ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12.01.2026 року у справі № 369/230/26, клопотання задоволено. Накладено арешт на корпус ручної уламкової гранати «Ф-1» без запалу та поміщено до спец пакету ВТСNVS2111698; мобільний телефон марки «Айфон» 12, який поміщено до спец пакету PSP2200850; мобільний телефон марки «Айфон» 13, блакитного кольору, який поміщено до спец пакету PSP2200849.

Відповідно до ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна. А згідно ст. 132 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

У відповідності до абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Як вбачається зі змісту клопотання, наявність арешту порушує законні права та інтереси власника щодо володіння, користування та розпорядження.

При застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню (ст. 3 КПК України).

Обов`язковою умовою, яка обґрунтовує необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна є наявність достатніх доказів, передбачених ст. 173 КПК України. При цьому обов`язок доведення існування зазначеної умови КПК України покладає на слідчого (прокурора), який звернувся з клопотанням про арешт майна, а обов`язок перевірки цих обставин - на слідчого суддю, який розглядає клопотання.

Відповідно до положень ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17.07.1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22.09.1994 року, Series А № 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява № 48191/99, пп. 49 - 62, від 10.05.2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23.09.1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21.02.1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

Відповідно до матеріалів клопотання вбачається, що постановою від 21 січня 2026 року т.в.о. начальника СВ ВП № 5 Бучанського РУП ГУНП в Київській області капітаном поліції ОСОБА_5 кримінальне провадження № 0000001 від 01.01.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, закрито у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального проступку.

За таких обставин, матеріали кримінального провадження не свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потребу досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання відчуження, знищення чи пошкодження майна, що може перешкодити кримінальному провадженню.

Таким чином, враховуючи, що слідчий чи прокурор не надали суду заперечення щодо скасування арешту на майно, органом досудового розслідування не обґрунтовано подальшу необхідність арешту на мобільний телефон, зокрема щодо проведення слідчих дій відносно телефону, значення у даному кримінальному провадженні та інше, а слідчий не наділений повноваженнями самостійно скасувати арешт, слідчий суддя вважає, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба, тому підстав для подальшого накладення арешту на вказаний мобільний телефон немає.

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду в своїй ухвалі від 19.02.2019 року у справі №569/17036/118 провадження № 51-598кмо19 висловила свою позицію щодо оскарження ухвали слідчого судді.

Перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку під час досудового розслідування, визначено ч.ч. 1, 2 ст. 309 КПК України.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 309 КПК України під час досудового розслідування можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про арешт майна, або відмову в ньому, тобто судові рішення, які були постановлені в порядку ст. 173 КПК України.

При цьому, можливості оскарження ухвал слідчого судді, які прийняті в порядку ст. 174 КПК України, зокрема про скасування арешту майна, кримінальний процесуальний закон не передбачає.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 100, 131, 132, 169, 174 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

клопотання представника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна - задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12.01.2026 року, на мобільний телефон Apple Iphone 13, блакитного кольору, якій поміщено до спец пакету PSP2200849.

Ухвала є остаточною і оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Слідчий суддя- ОСОБА_1