Справа №463/1104/26
Провадження №1-кп/463/358/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2026 р. Личаківський районний суд м. Львова в складі головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши клопотання захисника ОСОБА_4 подане в межах розгляду обвинувального акта у кримінальному провадженні №0002128 від 09.10.2024 про звільнення обвинуваченого ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за ч. 5 ст. 407 КК України на підставі ч. 5 ст. 401 КК України, -

встановив:

ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, діючи умисно, бажаючи тимчасово ухилитися від проходження військової служби та проводити час на власний розсуд, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, в умовах воєнного стану, в порушення вимог вищевказаного законодавства, не отримавши дозволу відповідного командування 06.08.2024, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, нез`явився до військової частини НОМЕР_1 , що дислокується за адресою: АДРЕСА_1 , та перебував поза межами розташування вказаної військової частини понад три доби, до 26.08.2024, тобто до моменту фактичного затримання за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.4 ст. 185, ч.1 ст. 357, ч.2 ст. 361, ч.1 ст. 70, ч.1 ст. 71 КК України та в подальшому був засуджений вироком Шевченківського районного суду міста Львова. Відтак, з 06.08.2024 до 26.08.2024 солдат ОСОБА_5 проводив час на власний розсуд, обов`язки військової служби не виконував, перебуваючи за місцем свого проживання.

Окрім цього, солдат військової служби за призовом під час мобілізації ОСОБА_5 , діючи умисно, бажаючи тимчасово ухилитися від проходження військової служби та проводити час на власний розсуд, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, в умовах воєнного стану, в порушення вимог вищевказаного законодавства, не отримавши дозволу відповідного командування 05.11.2025, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, нез`явився до військової частини НОМЕР_2 , що дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , та перебував поза межами розташування вказаної військової частини понад три доби, до 02.02.2026, тобто до моменту добровільного прибуття у розташування Львівського РУП № 1 ГУНП у Львівській області, що розташований за адресою: м. Львів, вул. Ю Романчука 18. Відтак, з 05.11.2025 до 02.02.2026 солдат ОСОБА_5 проводив час на власний розсуд, обов`язки військової служби не виконував, перебуваючи за місцем свого проживання.

09.02.2026 до суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0002128 від 09.10.2024 про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, затверджений 04 лютого 2026 року прокурором Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 .

Ухвалою суду від 05 березня 2026 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0002128 від 09.10.2024 року про вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України призначено до судового розгляду.

У судовому засіданні захисник звернувся до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за ч. 5 ст. 407 КК України на підставі ч. 5 ст. 401 КК України у зв`язку із наміром обвинуваченого повернутися для продовження військової служби та наявністю відповідної згоди військової частини.

Обвинувачений у судовому засіданні підтримав заявлене клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності за ч. 5 ст. 407 КК України на підставі ч. 5 ст. 401 КК України, підтвердив своє бажання повернутися для продовження військової служби.

Прокурор у судовому засіданні заперечив проти задоволення поданого захисником клопотання, посилаючись на те, що, відповідно до змісту обвинувального акта, обвинувачений самовільно залишив військову частину двічі. З огляду на викладене, просив у задоволенні клопотання відмовити.

Заслухавши думку учасників процесу, оглянувши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

7 вересня 2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України, Кримінального процесуального кодексу України та інших законів України щодо вдосконалення кримінальної відповідальності за злочини проти встановленого порядку несення або проходження військової служби під час дії воєнного стану».

Так, ч. 5 ст. 401 КК України встановлено, що особа, яка під час дії воєнного стану вперше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене статтями 407, 408 цього Кодексу, може бути звільнена від кримінальної відповідальності в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України, якщо вона добровільно звернулася із клопотанням до слідчого, прокурора, суду про намір повернутися до цієї або іншої військової частини або до місця служби для продовження проходження військової служби та за наявності письмової згоди командира (начальника) військової частини (установи) на продовження проходження такою особою військової служби.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Відповідно до ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених Законом України про кримінальну відповідальність. Особі, яка підозрюється, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення та щодо якої передбачена можливість звільнення від кримінальної відповідальності у разі здійснення передбачених законом України про кримінальну відповідальність дій, роз`яснюється право на таке звільнення. Підозрюваному, обвинуваченому, який може бути звільнений від кримінальної відповідальності, повинно бути роз`яснено суть підозри чи обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави. У разі якщо підозрюваний чи обвинувачений, щодо якого передбачене звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, досудове розслідування та судове провадження проводяться в повному обсязі в загальному порядку.

Абзацом 2 ч. 2 ст. 286 КПК України передбачено, що у разі наявності підстави для звільнення від кримінальної відповідальності, передбаченої частиною п`ятою статті 401 Кримінального кодексу України, прокурор або суд повинен також отримати письмову згоду командира (начальника) військової частини (установи) про можливість продовження проходження військової служби таким підозрюваним або обвинуваченим.

Так у судовому засіданні обвинуваченому ОСОБА_5 роз`яснено суть обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності та право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави.

Судом встановлено, що обвинувачений цілком розуміє свої права, визначені ч. 3 ст. 285 КПК України, підставу звільнення від кримінальної відповідальності за ч. 5 ст. 401 КК України, а також наслідки закриття провадження з цієї підстави і надав згоду на його звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження.

Окрім того, з наданих захисником матеріалів вбачається, що ОСОБА_5 добровільно звернувся із заявою до командира військової частини НОМЕР_3 про його бажання повернутися для проходження військової служби.

При цьому з долученої письмової згоди командира військової частини НОМЕР_3 ОСОБА_7 № 1918/9380 від 17 березня 2026 року вбачається, що командування військової частини НОМЕР_3 надає письмову згоду на продовження військової служби солдату ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на посаді ОПЕРАТОРА БЕЗПІЛОТНИХ ЛІТАЛЬНИХ АПАРАТІВ ВІДДІЛЕННЯ БЕЗПІЛОТНИХ АВІАЦІЙНИХ КОМПЛЕКСІВ ВЗВОДУ БЕЗПІЛОТНИХ АВІАЦІЙНИХ КОМПЛЕКСІВ РОТИ БЕЗПЛОТНИХ АВІАЦІЙНИХ КОМПЛЕКСІВ БАТАЛЬЙОНУ БЕЗПІЛОТНИХ СИСТЕМ ВІЙСЬКОВОЇ ЧАСТИНИ НОМЕР_3 , ВОС-216671А, штатно-посадова категорія "солдат", штат N?58/248, 4 тарифний розряд.

Частиною 3 статті 288 КПК України визначено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність. У разі закриття судом кримінального провадження та звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 401 Кримінального кодексу України, суд своєю ухвалою зобов`язує після набрання такою ухвалою законної сили невідкладно поновити звільнену особу на військовій службі та звільнену особу не пізніше 72 годин зобов`язує прибути до відповідної військової частини або місця служби для продовження проходження військової служби.

При цьому згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

За наведених обставин, враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 раніше до кримінальної відповідальності за ч. 5 ст. 407 КК України не притягувався, виявив бажання продовжити проходити військову службу, наявна письмова згоди командира військової частини НОМЕР_3 на продовження проходження ним військової служби, суд приходить до висновку, що клопотання захисника підлягає задоволенню та обвинуваченого ОСОБА_5 слід звільнити від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 5 ст. 407 КК України на підставі ч. 5 ст. 401 КК України, а кримінальне провадження щодо нього закрити.

Доводи прокурора про те, що обвинувачений вчинив не перше самовільне залишення військової частини, суд оцінює критично та не бере їх до уваги, оскільки такі ґрунтуються виключно на відомостях, викладених в обвинувальному акті, які самі по собі не є доказом вини особи.

Відповідно до ст. 62 Конституції України та ч. 2 ст. 2 КК України, особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку та встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Станом на момент розгляду клопотання захисника відсутній обвинувальний вирок суду, яким би було встановлено вчинення ОСОБА_5 іншого кримінального правопорушення, передбаченого статтею 407 КК України, а відтак твердження про повторність такого діяння є передчасними та не підтверджені належними і допустимими доказами.

Крім того, відповідно до вимог кримінального процесуального закону, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. За таких обставин суд не вбачає підстав вважати, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, передбачене статтею 407 КК України, не вперше, у розумінні частини 5 статті 401 КК України, що, відповідно, не перешкоджає застосуванню до нього положень цієї норми.

При цьому, ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 03 лютого 2026 року у справі №463/921/26, провадження №1-кс/463/1354/26, застосовано до підозрюваного ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Львівська установа виконання покарань (№19)». Строк дії ухвали становить шістдесят днів, який обчислюється з моменту затримання до 02.04.2026 включно.

Згідно з ч. 1 ст. 377 КПК України якщо обвинувачений тримається під вартою, суд звільняє його з-під варти в залі судового засідання у разі виправдання; звільнення від відбування покарання; засудження до покарання, не пов`язаного з позбавленням волі; ухвалення обвинувального вироку без призначення покарання.

Відтак, оскільки суд прийшов до висновку про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, слід звільнити його з-під варти в залі судового засідання.

Керуючись вимогами статей 401, 407 КК України, 284, 288, 377, 395 КПК України, суд-

постановив:

клопотання захисника про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задоволити.

Звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, на підставі ч.5 ст.401 КК України - для продовження проходження військової служби.

На підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження №0002128 від 09.10.2024 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, закрити.

Обраний ОСОБА_5 запобіжний захід у виді взяття під варту скасувати, звільнити його з-під варти в залі судового засідання.

Відповідно до вимог ст.288 КПК України зобов`язати ОСОБА_5 не пізніше 72 годин після набрання ухвалою суду законної сили прибути до Військової частини НОМЕР_3 для продовження проходження військової служби.

Зобов`язати командира військової частини НОМЕР_3 невідкладно після набрання ухвалою суду законної сили прийняти/поновити ОСОБА_5 на військову службу у Військовій частині НОМЕР_3 .

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1