Справа № 347/783/26
Провадження № 1-кс/347/225/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.04.2026 року слідчий суддя Косівського районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участі:

секретаря ОСОБА_2 ,

слідчого ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

підозрюваної ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Косів клопотання заступника начальника слідчого відділення Косівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області майора поліції ОСОБА_3 , подане в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000236 від 01.09.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 436-1 КК України, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , уродженки, зареєстрованої тапроживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , громадянки України, з вищою освітою, одруженої, маючої на утриманні одну неповнолітню дитину, не працевлаштованої, не депутата, раніше не судимої,

В С Т А Н О В И Л А:

31.03.2026 року заступник начальника слідчого відділення Косівського РВП ГУНП в Івано-Франківській області майор поліції ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням, погодженим прокурором Косівської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваноїОСОБА_5 .

Клопотання мотивоване тим, що у травні 2017 року ОСОБА_5 у соціальній мережі «Facebook» (Facebook.com) створила обліковий запис з ідентифікатором користувача « ОСОБА_7 -Пошиван» зі створенням відповідної сторінки за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2 , яку в подальшому тільки особисто використовувала для спілкування з іншими користувачами соціальної мережі «Facebook», залишивши персональний акаунт відкритим для публічного огляду та поширення інформації невизначеному колу осіб.

09 квітня 2015 року Верховна Рада України від імені Українського народу, керуючись положеннями Загальної декларації прав людини, дбаючи про забезпечення захисту прав і свобод людини і громадянина, прагнучи розвивати та зміцнювати незалежну демократичну, правову державу прийняла Закон «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарного режимів в Україні на заборону пропаганди їхньої символіки» (далі Закон), яким засудила комуністичний та націонал-соціалістичний (нацистський) тоталітарні режими в Україні, визначила правові основи заборони пропаганди їх символіки.

У відповідності до ст. 2 Закону комуністичний та націоналсоціалістичний (нацистський) тоталітарні режими в Україні визнано злочинними і такими, що здійснювали політику державного терору, яка характеризувалась численними порушеннями прав людини у формі індивідуальних та масових вбивств, страт, смертей, депортацій, катувань, використання примусової праці та інших форм масового фізичного терору, переслідувань з етнічних, національних, релігійних, політичних, класових, соціальних та інших мотивів, та у зв`язку з цим засуджено як несумісний з основними правами і свободами людини і громадянина.

Згідно ч. 1 ст. 4 Закону виготовлення, поширення, а також публічне використання символіки комуністичного тоталітарного режиму, символіки націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарного режиму на всій території України заборонено.

У період дії Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їх символіки» у громадянки України ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на поширення, а також публічне використання символіки комуністичного режиму, а саме у вигляді фотографій та дописів у соціальні мережі «Facebook».

З метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час перебування на території Івано-Франківської області Косівського району села Рожнів, точне місце в ході досудового розслідування не встановлено, 24.03.2025, 24.04.2025, 02.05.2025, 22.05.2025, 07.06.2025, 11.06.2025, 26.06.2025, 01.07.2025, 02.07.2025, 03.07.2025, 23.08.2025, 06.09.2025, використовуючи наявні технічні засоби для доступу до мережі «Інтернет», розмістила на своїй сторінці у соціальній мережі «Facebook» з ідентифікатором користувача « ОСОБА_7 » (посилання ІНФОРМАЦІЯ_2 )публікації, в яких містяться зображення комуністичної символіки та пропаганда комуністичного тоталітарного режиму.

Згідно висновку експерта за результатом проведення судової мистецтвознавчої експертизи № 3306/3505-3540 від 28.11.2025, публікації ОСОБА_5 в соціальній мережі «Facebook», які зафіксовані протоколом огляду мережі Інтернет з 05.09.2025 по 11.09.2025 містять зображення комуністичної символіки та пропаганда комуністичного тоталітарного режиму.

За результатом поширення вищевказаних публікації та розміщення відповідних коментарів на сторінці соціальної мережі «Facebook» дана інформація стала доступною для ознайомлення та прочитання аудиторією, яка охоплює вказану сторінку у соціальній мережі.

Так, згідно частин 1 та 2 ст. 22 Закону України «Про інформацію» (станом на час вчинення кримінального правопорушення) масовою інформацією є інформація, що поширюється з метою її доведення до необмеженого кола осіб.

Засоби масової інформації є засобами, які призначені для публічного поширення друкованої або аудіовізуальної інформації.

Відповідно до Закону України «Про телебачення і радіомовлення» (станом на час вчинення кримінального правопорушення) аудіовізуальна інформація це будь-які сигнали, що сприймаються зоровими і слуховими рецепторами людини та ідентифікуються як повідомлення про події, факти, явища, процеси, відомості про осіб, а також коментарі (думки) про них, що передаються за допомогою зображень та звуків.

Відповідно до Закону України «Про телекомунікації» (який діяв на час вчинення кримінального правопорушення) визначав, що інтернет це всесвітня інформаційна система загального доступу, яка логічно зв`язана глобальним адресним простором та базується на інтернет-протоколі, визначеному міжнародними стандартами.

Інформація, яка поширюється через мережу Інтернет, орієнтована на необмежене коло осіб, відповідно є масовою інформацією. При цьому інтернет видання (вебсайт) є засобом, призначеним для публічного поширення друкованої або аудіовізуальної інформації, тобто є засобом масової інформації.

У свою чергу «Facebook» та інші соціальні мережі є загальновідомою соціальною мережею в інтернет просторі, де підозрювана ОСОБА_5 викладає інформацію та публікує дописи, які розраховані на необмежене коло осіб.

Таким, чином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час перебування на території Івано-Франківської області Косівського району села Рожнів, точне місце в ході досудового розслідування не встановлено, 24.03.2025, 24.04.2025, 02.05.2025, 22.05.2025, 07.06.2025, 11.06.2025, 26.06.2025, 01.07.2025, 02.07.2025, 03.07.2025, 23.08.2025, 06.09.2025, використовуючи наявні електронні засоби і пристрої для доступу до мережі «Інтернет», за допомогою облікового запису у соціальній мережі «Facebook», діючи умисно, публічно, для необмеженого кола користувачів (відвідувачів), систематично, з метою пропаганди комуністичного тоталітарного режиму серед широкого кола осіб, перебуваючи за місцем свого проживання та у інших невстановлених досудовим розслідуванням місцях, поширювала та публічно використовувала шляхом розміщення на власній сторінці у загально доступній мережі «Facebook» велику (значну) кількість дописів, із комуністичною символікою та пропагандою комуністичного тоталітарного режиму у вигляді зображень державного прапора та герба СРСР, зображення Генерального секретаря ЦК ВКП - КПСС ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 , інших зображень, в яких відтворюються поєднання серпа та молота, серпа, молота та п`ятикутної зірки, поширення та публічне використання яких є забороненим згідно п.4 ч. 1 ст. 1, ч. 1 ст.43 Закону України «Про засудження комуністичного, тоталітарно-соціалістичного та тоталітарного режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки» №317-VIII від 09.05.2015 року.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у поширені комуністичної символіки та пропаганді комуністичного тоталітарних режимів - з використанням засобів масової інформації, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 436-1 Кримінального кодексу України.

31.03.2026 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 436-1 КК України.

Слідчим суддею досліджені витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, у рамках якого було подано клопотання (а.с.6), протокол огляду мережі Інтернет з 05.09.2025 по 11.09.2025, копію повідомлення начальника УСБУ (а.с.7),копію висновку експерта судової мистецтвознавчої експертизи від 28.11.2025 (а.с.8-14), копію ухвали від 30.03.2026 року (а.с.15-16), копію протоколу обшуку (а.с.17-18), копію інформації про особу ОСОБА_5 (а.с.19), копію довідки про судимість (а.с.20), копії довідок Косівської ЦРЛ (а.с.21), копії листів (а.с.22,23), копію акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї (а.с.24-25), копію характеристики (а.с.26), копію відомостей про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб (а.с.27), копію пояснення ОСОБА_5 (а.с.28-29), повідомлення про підозру (а.с.30-33), пам`ятку про процесуальні права та обов`язки підозрюваного (а.с.34-35).

Клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відповідає вимогам ст.ст. 183, 184 КПК України

В судовому засіданні слідчий СВ Косівського ВП ГУНП в Івано-Франківській області клопотання підтримав та просить застосувати щодо підозрюваної ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою, посилаючись на наявність ризиків, передбачених п.п.1,2,4,5 ч.1 ст.177 КПК України та неможливість їх уникнення шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Прокурор, вважає дане клопотання підставним та просить його задовольнити.

Підозрювана ОСОБА_5 заперечувала щодо заявленого клопотання.

Захисник ОСОБА_6 просила в клопотанні про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відмовити, а обрати запобіжний захід не пов`язаний із обмеженням волі особисте зобов`язання із покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України. Зауважує, що до розслідування інкримінованого ОСОБА_5 злочину не залечено кіберполіцію, не доведено факту вчинення поширення комуністичної, нацистської символіки та пропаганди комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів, хоча орган досудового розслідування стверджує, що поширення інформації відбувалося з 2017 року. Щодо ризику вчинення іншого злочину, зокрема, пов`язаного із підтримкою російської агресії звертає увагу на те, що син підозрюваної наразі мобілізований і перебуває у навчальному центрі, що виключає вказаний ризик і навпаки ОСОБА_10 є матір`ю мобілізованого захисника; крім того, ОСОБА_5 позитивно характеризується за місцем її проживання та здійснює догляд за хворою матір`ю.

Слідчий суддя, перевіривши надані матеріали клопотання, включаючи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, у рамках якого було подано клопотання та дослідивши докази, наявні у даних матеріалах, заслухавши думку учасників кримінального провадження, вважає, що в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід відмовити за наступних підстав:

Злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 ,відноситься до категорії тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти років до десяти років з конфіскацією майна або без такої.

Згідно з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження № 0000236 від 01.09.2025 вбачається, що ОСОБА_5 підозрюється у поширені комуністичної символіки та пропаганді комуністичного тоталітарних режимів - з використанням засобів масової інформації, тобто - у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 436-1 КК України.

31.03.2026 року у відповідності до ст. 278 КПК України їй було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 436-1 КК України.

Як вбачається із матеріалів клопотання, у розпорядженні слідчого по даному кримінальному провадженню є достатні дані, що свідчать про обґрунтовану підозру ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення.

Разом з тим, суд вважає, що у ході розгляду клопотання слідчим та прокурором не доведено наявність доказів того, що до підозрюваної не може бути застосований більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою.

Так, ОСОБА_5 позитивно характеризується по місцю проживання, підтвердженням чого є долучена до матеріалів справи характеристика Рожнівської сільської ради №1070/2.2-03 від 08.09.2025 (а.с.26), раніше не судима, має постійне місце проживання, одружена, має на утриманні одну неповнолітню дитину, має вищу освіту (а.с.30), хвору матір, що потребує стороннього догляду, у зв`язку з чим має міцні соціальні зв`язки.

Частиною 3 ст. 176 КПК України визначено, що слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Відповідно до ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан його здоров`я; міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію; майновий стан.

Згідно ч.2 п.4 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Прокурором та слідчим в обґрунтування клопотання зазначені ризики щодо можливості переховуватися від органів досудового слідства та суду, знищити, сховати чи спотворити речі чи документи, що мають значення для кримінального провадження, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, але зазначені ризики не обґрунтовані, а базуються на припущеннях, тому не можуть бути прийняті слідчим суддею при обранні виняткового запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 .

Тому, вирішуючи питання про відмову в задоволенні клопотання слідчого слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно яких обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою, при цьому, ризик переховування підозрюваного від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а також загальну спрямованість реформи кримінального судочинства на гуманізацію та підвищення гарантій захисту прав особи, згідно з якими тримання особи під вартою має бути винятковим запобіжним заходом.

Натомість, запобіжний захід у виді домашнього арешту є рівнозначно ефективним триманню під вартою, зважаючи на те, що сторона кримінального провадження не довела недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вказаним у клопотанні ризикам, адже доказів намірів переховування підозрюваної від слідства чи суду, перешкоджання кримінальному провадженню, потенційної схильності підозрюваної до вчинення нового злочину чи продовження злочину, у якому вона підозрюється, сторона обвинувачення не надала.

Потенційна можливість переховуватися від слідства/суду, враховуючи тяжкість покарання, що передбачає санкція інкримінованої ОСОБА_5 статті, дає підстави стверджувати про наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, проте метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Натомість, п.3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вимагає надання переконливого обґрунтування органами влади будь-якого періоду тримання під вартою, ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному провадженню у справі не повинні оцінюватись абстрактно, але мають підтверджуватись фактичними даними. Ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватись з урахуванням ряду інших відповідних факторів. Продовження строків тримання під вартою не може застосовуватись через те, що вироком суду може бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі (рішення ЄСПЛ у справі «Летельє проти Франції»). Практика ЄСПЛ грунтується на актуальності ризиків, які виправдовують подальше тримання особи під вартою.

Таким чином в судовому засіданні слідчий та прокурор не обґрунтували неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам зазначеним у клопотанні, за таких обставин є підстави вважати за необхідне застосувати більш м`який запобіжний захід - цілодобовий домашній арешт, відмовивши у застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Орган внутрішніх справ повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це слідчому або суду. Працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Визначаючи адресу, за якою обирається домашній арешт, суд виходить із того, що згідно матеріалів клопотання та пояснення ОСОБА_5 вона постійно проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Разом з цим, при обранні запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, суд вважає за необхідне покласти на підозрювану ОСОБА_5 обов`язки, визначені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст.ст. 131, 132, 176, 177, 178, 181, 183, 186, 194, 196, 309 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И Л А:

Клопотання слідчого про застосування відносно підозрюваної ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою залишити без задоволення.

Застосувати до підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , строком на два місяці без застосування електронних засобів контролю.

Зобов`язати підозрювану ОСОБА_5 виконувати обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме:

1) прибувати за першою вимогою до слідчих СВ Косівського ВП ГУНП в Івано-Франківській області, прокурорів та суду;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому вона проживає село Рожнів Косівського району Івано-Франківської області - без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії ухвали: до 01.06.2026 року включно.

Попередити підозрювану ОСОБА_5 , що, у разі невиконання покладених ухвалою слідчого судді обов`язків, до неї може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.

Роз`яснити підозрюваній, що відповідно до ч.5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань.

Контроль за виконанням даної ухвали покласти на слідчого СВ Косівського ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_3 .

Копію ухвали вручити підозрюваній ОСОБА_5 .

Ухвала слідчого судді, суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвалу суду може бути оскаржено безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1