Справа № 164/1287/25
п/с 1-кп/164/93/2026
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2026 року Маневицький районний суд Волинської області

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання від 12 березня 2026 року прокурора Волинської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою на додатковий термін у 60 днів та клопотання від 18 березня 2026 року захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000030 від 13 січня 2025 року, відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ужгород Закарпатської області, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодруженого, молодшого сержанта військової частини НОМЕР_1 , раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши думку учасників кримінального провадження - прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Маневицького районного суду Волинської області знаходиться кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000030 від 13 січня 2025 року, про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

13 січня 2025 року ОСОБА_4 було затримано згідно ст. 208 КПК України по підозрі у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

14 січня 2025 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

14 січня 2025 року ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області відносно підозрюваного ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на термін 60 днів до 12 березня 2025 року включнобез визначення розміру застави.

7 березня 2025 року постановою керівника Волинської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіонубуло продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000030 від 13 січня 2025 року до трьох місяців, до 14 квітня 2025 року включно.

11 березня 2025 року ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області відносно підозрюваного ОСОБА_4 було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на термін до 14 квітня 2025 року включнобез визначення розміру застави.

11 квітня 2025 року ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області було продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000030 від 13 січня 2025 року відносно ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, до п?яти місяців, тобто до 14 червня 2025 року включно.

11 квітня 2025 року ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області відносно підозрюваного ОСОБА_4 було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на термін 60 днів до 9 червня 2025 року включнобез визначення розміру застави.

6 червня 2025 року ухвалою Маневицького районного суду Волинської області відносно обвинуваченого ОСОБА_4 було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на термін 60 днів до 4 серпня 2025 року включнобез визначення розміру застави.

В подальшому,запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 неодноразово продовжувався судом, останній раз ухвалою Маневицького районного суду Волинської області від 22 січня 2026 року на термін 60 днів до 21 березня 2026 року включно. Залишено ОСОБА_4 визначені ухвалою Маневицького районного суду Волинської області від 25 листопада 2025 року відповідні процесуальні обов`язки та розмір застави.

Клопотання про продовження строку тримання під вартою відповідає вимогам ст.ст. 183, 184, 199 КПК України.

Клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт відповідає вимогам ст.ст. 181, 201 КПК України.

Дія попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою закінчується 21 березня 2026 року.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку тримання під вартою підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у поданому до суду клопотанні, та просив його задовольнити, а в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу ОСОБА_4 з тримання під вартою на домашній арешт, яке вважає необґрунтованим, відмовити.

Обвинувачений ОСОБА_4 ,захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечили відносно задоволення клопотання прокурора про продовження ОСОБА_4 строку тримання під вартою, вважають, що для цього на час розгляду клопотання прокурора відсутні визначені законом підстави, а клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу ОСОБА_4 з тримання під вартою на домашній арешт підтримали у повному обсязі з підстав, викладених у поданому до суду клопотанні, та просили його задовольнити. Стверджують, що прокурором при зверненні з вказаним клопотанням до суду та в судовому засіданні не доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вказаним у клопотанні ризикам. Викладені прокурором у клопотанні про продовження строку тримання під вартою обставини не доведені будь-якими належними доказами, ґрунтуються лише на припущеннях та тяжкості обвинувачення. ОСОБА_4 на даний час, враховуючи стан його здоров?я, не може отримати належне лікування в умовах медичної частини слідчого ізолятора, потребує подальшого відновного лікування та реабілітації в умовах спеціалізованого лікувального закладу.

Під час розгляду клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження ОСОБА_4 строку тримання під вартою та клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну ОСОБА_4 запобіжного заходу оцінено в сукупності наступні обставини:

1) ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, який відноситься до умисного особливо тяжкого злочину, санкцією статті якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років;

2) вік та стан здоров`я обвинуваченого дозволяють застосувати до нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Суду в ході судового розгляду клопотання прокурора не представлено будь-яких належних доказів, що обвинувачений ОСОБА_4 на даний час потребує подальшого відновного лікування та реабілітації лише в умовах спеціалізованого лікувального закладу, яке є неможливим в умовах його перебування в слідчому ізоляторі;

3) ОСОБА_4 на території Волинської області постійного місця проживання не має, являється молодшим сержантом військової частини НОМЕР_1 ,вперше притягується до кримінальної відповідальності, не одружений, має постійне місце проживання в с. Галоч Ужгородського району Закарпатської області, проживає в АДРЕСА_1 разом з матір?ю ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка являється інвалідом ІІ групи, внаслідок наявного захворювання потребує постійного стороннього догляду.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 довів:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, що підтверджується дослідженими в судовому засіданні матеріалами кримінального провадження, які представлені прокурором;

2) наявність обставин, які свідчать про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема, можливості переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, а також те, що на час розгляду вказаного клопотання ці ризики не зменшилися, що виправдовує тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання даним ризикам, оскільки саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою унеможливлює на даній стадії судового розгляду можливості обвинуваченого ОСОБА_4 переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні;

4) необхідність продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_4 на додатковий термін у 60 днів.

Враховуючи вказані обставини, на думку суду, доводи прокурора про наявність вищезазначених ризиків та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання даним ризикам є достатньо обґрунтованими.

Заперечення захисника ОСОБА_5 в судовому засіданні проти клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою не спростовують доведених прокурором обставин у підтвердження того, що більш м`які запобіжні заходи, зазначені в ст. 176 КПК України, не зможуть забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігти спробам переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні.

Суд вважає, що з моменту обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та до моменту вирішення вказаного клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою не змінилися обставини, які стали підставою для обрання щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та не змінилася обстановка, яка дає суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого може забезпечити і більш м`який запобіжний захід.

Суд не бере до уваги доводи захисника ОСОБА_5 в тій частині, що ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на даний час втратили свою актуальність, оскільки, на думку суду, такі ризики на час вирішення вказаного клопотання не змінилися.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Метою і підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є запобігання спробам обвинуваченого переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК Українистрок дії ухвали суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги обставини вчинення обвинуваченим злочину, його ступінь тяжкості та покарання, що йому загрожує у випадку визнання винуватим у його вчиненні, враховуючидані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , які викладені вище, суд вважає, що клопотання прокурора необхідно задовольнити частково і продовжити строк тримання під вартою на додатковий термін у 60 днів,оскільки більш м`які запобіжні заходи, зазначені в ст. 176 КПК України, не зможуть забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігти спробам переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, а тому в такому разі не буде забезпечено виконання завдань кримінального судочинства.

Згідно з ч. 3, 4 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч. 4, 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього. Розмір застави визначається у таких межах: 1) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Клопотання про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 є обґрунтованим, оскільки застосування щодо нього більш м`яких запобіжних заходів є недостатнім для запобігання вказаним ризикам. Вказані обставини підтверджуються матеріалами кримінального провадження.

Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Беручи до уваги вищевикладене, а також те, що прокурором як у поданому до суду клопотанні, так і в судовому засіданні не доведено, що запобіжний захід, передбачений ст. 182 КПК України, не може бути застосований до обвинуваченого ОСОБА_4 , враховуючи обставини, встановлені в ході судового розгляду клопотання пропродовження строку тримання під вартою, суд вважає за доцільне залишити попередньо визначений розмір застави щодо обвинуваченого та обов?язки, які на нього покладаються у випадку застосування такої, які зазначено в ухвалі Маневицького районного суду Волинської області від 25 листопада 2025 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Доводи захисника ОСОБА_5 в поданому до суду клопотанні про зміну запобіжного заходу та в судовому засіданні, які обґрунтовуються тим, що ОСОБА_4 вперше притягується до кримінальної відповідальності, не одружений, має постійне місце проживання в с. Галоч Ужгородського району Закарпатської області, проживає в АДРЕСА_1 разом з матір?ю ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка являється інвалідом ІІ групи, внаслідок наявного захворювання потребує постійного стороннього догляду, на даний час, враховуючи стан його здоров?я, ОСОБА_4 не може отримати належне лікування в умовах медичної частини слідчого ізолятора, потребує подальшого відновного лікування та реабілітації в умовах спеціалізованого лікувального закладу, що не підтверджено в судовому засіданні належними та допустимими доказами, не спростовують доведених прокурором обставин у підтвердження того, що більш м`які запобіжні заходи, зазначені в ст. 176 КПК України, не зможуть забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігти спробам переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні. Повідомлення філії державної установи „Центр охорони здоров?я Державної кримінально-виконавчої служби України у Волинській та Рівненській областях № 375-ВН-25 від 21 листопада 2025 року, на яке посилався захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні, не спростовує заперечень прокурора та не підтверджує, що обвинувачений ОСОБА_4 на даний час потребує подальшого відновного лікування та реабілітації лише в умовах спеціалізованого лікувального закладу, яке є неможливим в умовах його перебування в слідчому ізоляторі.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт слід відмовити.

На підставі викладеного, з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов?язків та запобігання ризикам, визначеним ч. 1 ст. 177 КПК України, керуючись ст.ст. 110, 131-132, 176-178, 181-182, 183-184, 186-187, 193-194, 196-197, 199, 201, 369, 372, 395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора Волинської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 задовольнити частково.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Ужгород Закарпатської області, зареєстрованому та жителю АДРЕСА_1 ,на 60 (шістдесят) днів до 16 травня 2026 року включно.

Залишити ОСОБА_4 визначені ухвалою Маневицького районного суду Волинської області від 25 листопада 2025 року відповідні процесуальні обов`язки та розмір застави.

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт відмовити.

Копію даної ухвали негайно вручити обвинуваченому ОСОБА_4 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Контроль за виконанням даної ухвали покласти на прокурора Волинської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом п?яти днів з дня її оголошення.

Суддя районного суду ОСОБА_1