Справа № 643/3440/26
Провадження № 1-кс/643/1801/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.02.2026 слідчий суддя Салтівського районного суду міста Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника заявника адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали суду в м. Харкові, в режимі відеоконференції, скаргу ОСОБА_4 на постанову старшого слідчого в ОВС Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_5 від 21.02.2026 про відмову у задоволенні клопотання у кримінальному провадженні № 0001486 від 19.01.2026 за ч. 2 ст. 414 КК України, -

УСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою в обґрунтування якої зазначив, що представляє інтереси ОСОБА_4 , яка є потерпілою у кримінальному провадженні № 0001486 від 19.01.2026, розпочатому за правовою кваліфікацією за ч. 2 ст. 414 КК України за фактом смерті її сина ОСОБА_6 .

Обставини події наразі зводяться до того, що 19.01.2026, приблизно о 06630, поблизу с. Богодарове Барвінківської територіальної громади Ізюмського району Харківської області військовослужбовець ОСОБА_7 , перебуваючи у бліндажі, під час чищення зброї допустив порушення правил поводження з нею, внаслідок чого стався необережний постріл у голову військовослужбовця ОСОБА_6 , що призвів до смерті останнього.

19.02.2026 ОСОБА_3 , діючи в інтересах ОСОБА_4 , подав до Територіального управління Державного бюро розслідувань клопотання, в якому просив виконати ряд слідчих та процесуальних дій, зокрема, призначити у кримінальному провадженні судові експертизи, допитати свідків, а також змінити правову кваліфікацію кримінального правопорушення на ч. 2 ст. 115 КК України, тощо.

Постановою від 21.02.2026 старший слідчий в ОВС Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_5 відмовив у задоволенні клопотання представника потерпілої.

Вказана постанова на думку представника потерпілої не є обґрунтованою та має бути скасована з погляду на таке: не дивлячись на фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення слідчий заздалегідь визначився, що воно вчинене з необережності, при цьому не призначив жодного балістичного дослідження, не провів реконструкцію події, не встановив дистанцію та кут входу кулі, не перевірив можливості самовільного пострілу, фактично ігноруючи версію умисного вбивства.

При цьому ОСОБА_7 на предмет перебування у наркотичному чи алкогольному сп`янінні не перевірялась.

Відмовляючи у задоволенні клопотання слідчий фактично усуває потерпілу від слідства, не надає їй можливості жодним чином впливати на процес доказування, а сам при цьому необхідні докази у запропонований потерпілою спосіб не збирає.

З 28 осіб які перебували в момент здійснення пострілу в бліндажі разом з ОСОБА_7 та потерпілим жоден не займався чищенням зброї, проте допитані лише шість. Осіб з числа тих, хто проводив підйом у бліндажі, видавав ОСОБА_8 зброю, а також безпосереднього командира військовослужбовців, інструктора зі стрільби не допитано, обставини викрадення ОСОБА_8 зайвих шість патронів та їх не виявлення уповноваженими на те особами не досліджені.

Зміст протоколів допитаних свідків є ідентичним, що свідчить не про повноту розслідування, а бажання підігнати показання під вже сформовану версію необережного злочину.

За вказаних умов заявник вважає, що оскаржувана постанова спрямована не на розслідування, а на збереження початкової кваліфікації, що є штучним звуженням предмету доказування.

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 підтримав скаргу та просив її задовольнити.

Керівник органу досудового розслідування надав слідчому судді матеріали кримінального провадження, а від слідчого надійшла заява, в якій останній заперечував проти задоволення скарги.

Дослідивши викладені в скарзі обставини, слідчий суддя дійшов висновку що скарга має бути задоволена частково з погляду на таке: людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, що закріплено в ст. 3 Конституції України.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з ч. 5 ст. 38 КПК України орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Пунктом 2 ч. 5 ст. 110 КПК України передбачено, що постанова слідчого, дізнавача, прокурора складається з мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

Аналіз змісту оскаржуваної постанови та обставин вчинення кримінального правопорушення дають слідчому судді підстави для висновку, що перелічені положення закону під час винесення постанови від 21.02.2026 слідчим не дотримані.

Посилання слідчого на ч. 1 ст. 94 КПК України, а саме на те, що слідчий за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, як на підставу для відмови у задоволенні клопотання представника потерпілого не є доречним на цьому, фактично початковому, етапі розслідування, так як, вочевидь, наразі не можна казати, що всі докази зібрані, а обставини кримінального провадження досліджені повно та всебічно.

Саме повному і всебічному дослідженню обставин кримінального провадження й намагається сприяти представник потерпілої, звертаючись до слідчого з клопотанням про проведення слідчих та процесуальних дій. На відміну від сторони обвинувачення та сторони захисту потерпіла обмежена в можливості самостійно отримати певні докази, процесуальними джерелами яких, наприклад, є висновки експертів, показання, тощо.

При цьому слідчий, беззаперечно, наділений більшими повноваженнями в організації допиту свідків, які до того ж є діючими військовослужбовцями, ніж потерпіла.

На переконання слідчого твердження представника потерпілої про те, що характер поранення не відповідає випадковому пострілу, є суб`єктивною думкою останнього та не підтверджується об`єктивно отриманими доказами, проте на спростування цієї думки слідчий не посилається на жодний доказ. Замість того, щоб призначити відповідні експертизи, які можуть підтвердити чи спростувати відповідні обставини, отже й усунуті будь-які протиріччя, які, крім того, можуть вплинути на кваліфікацію кримінального правопорушення, слідчий відмовляє у задоволенні клопотання.

Таким чином слідчий суддя вважає оскаржувану постанову належним чином немотивованою, такою, що не ґрунтується на всебічному дослідженні обставини кримінального провадження. Внаслідок цього постанова має бути скасована, а скарга задоволена.

При цьому підстав для задоволення скарги в частині зобов`язання слідчого вчинити перелічені у клопотанні слідчі та процесуальні дії слідчий суддя не вбачає з погляду на положення ч. 5 ст. 40 КПК України відповідно до яких слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Керуючись ст.ст. 40, 303, 304, 306, 307, 309, 372, 376, 309 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу задовольнити частково.

Скасувати постанову старшого слідчого в ОВС Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_5 від 21.02.2026 про відмову у задоволенні клопотання у кримінальному провадженні № 0001486 від 19.01.2026 за ч. 2 ст. 414 КК України.

В іншій частині у задоволенні скарги відмовити.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складений 02.03.2026.

Слідчий суддя ОСОБА_1