Номер провадження: 11-сс/813/572/26
Справа № 523/1294/26 1-кс/523/1388/26
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.03.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Пересипського районного суду м. Одеси від 10.02.2026, якою в межах к/п №0004486 від 28.10.2025 відносно:

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в респ. Молдова, громадянина України, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає: АДРЕСА_2 ,

- підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою до 09.04.2026, без визначення застави

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Зазначеною ухвалою слідчого судді в межах к/п №0004486 від 28.10.2025 було задоволено клопотання слідчого 2 СВ (із дислокацією в м. Одесі) ТУ ДБР, розташованого в м. Миколаєві ОСОБА_9 та був застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 09.04.2026 із утриманням в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, без визначення застави.

Мотивуючи своє рішення слідчий суддя послався на те, що органом досудового розслідування доведена обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого злочину та наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, що виправдовує застосування найбільш суворого запобіжного заходу.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 вказує на те, що оскаржувана ухвала є незаконною та необґрунтованою, такою, що не узгоджується із практико ЄСПЛ з таких підстав:

- заявлені органом досудового розслідування ризики не доведені, оскільки підозрюваний ОСОБА_10 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, до затримання працював по найму, має постійне місце проживання;

- підозрюваний ОСОБА_8 має тяжкі ряд хвороби, зокрема лікарями констатовано неможливість його швидкого пересування та пересування без сторонньої допомоги, була встановлена потреба встановлення протеза правого суглоба. Окрім того, за наслідками довготривалого лікування та обстеження згідно постанови ВЛК від 07.08.2023 його було визнано обмежено придатним до військової служби. На підставі рішення ВЛК №691 від 21.01.2024 військовослужбовцю ОСОБА_8 командуванням було погоджено рапорт про направлення до МСЕК з метою встановлення відсотку втрати працездатності, однак, через зміни в законодавстві, ліквідацію органів МСЕК ОСОБА_8 не пройшов МСЕК. Водночас, в умовах ДУ «ОСІ» підозрюваний ОСОБА_8 не отримує жодної медичної допомоги, зазначені обставини спростовують ризик його переховування від органу досудового розслідування та суду.

Посилаючись на викладені обставини, захисник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді від 10.02.2026 та постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді домашнього арешту.

У судовому засіданні апеляційного суду захисник ОСОБА_7 підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити, натомість прокурор ОСОБА_6 заперечував проти її задоволення.

Заслухавши доповідь судді, з`ясувавши позиції учасників провадження, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до висновків про таке.

Мотиви апеляційного суду.

Частина 1 ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Разом з тим, ч. 1 ст. 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Як вбачається з мотивувальної частини ухвали, слідчий суддя зазначених вище вимог кримінального процесуального закону дотримався в повному обсязі з огляду на такі обставини.

У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Пунктами 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і практики ЄСПЛ передбачено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Так, відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21.04.2011, заява №42310/04, суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Оскільки в апеляційній скарзі захисник не оспорює обґрунтованість підозри ОСОБА_8 за обставинами, які викладені у повідомленні про підозру апеляційний суд не переглядає оскаржувану ухвалу в цій частині та констатує, що його підозра у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України на даному етапі є обґрунтованою та потребує подальшого розслідування.

Що стосується наявності ризиків у вказаному провадженні, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись у кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, не зважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Як вбачається з обґрунтованих висновків слідчого судді, в даному кримінальному провадженні існують доведені прокурором та слідчим ризики, передбачені п.п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, існування ризику, передбаченого п. 1) ч. 1 ст. 177 КПК України обумовлене зокрема тяжкістю покарання, яке може бути призначене підозрюваному у разі визнання його винуватим.

ЄСПЛ у рішенні «Ілійков проти Болгарії» зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінці ризику переховування.

Колегія суддів на підставі аналізу наданих матеріалів судового провадження не виключає існування ризику, передбаченого п. 5) ч. 1 ст. 177 КПК України, з огляду на специфіку інкримінованого ОСОБА_8 злочину та його тривалість.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії обвинуваченого кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто, слідчий суддя має право зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Що стосується доводів захисника з приводу тяжкого стану здоров`я підозрюваного ОСОБА_8 , апеляційний суд зауважує, що матеріали справи не містять відомостей з приводу неможливості підозрюваного утримуватися під вартою.

Однак, виходячи із приписів Конституції України, відповідно до яких людина, її життя і здоров`я, визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, з метою забезпечення прав підозрюваного, колегія суддів вважає за необхідне зобов`язати відповідальних посадових осіб ДУ «Одеський слідчий ізолятор» забезпечити невідкладне проведення медичного обстеження обвинуваченого та надати останньому кваліфіковану медичну допомогу.

Колегія суддів враховує доводи захисту з приводу того, що підозрюваний ОСОБА_8 має місце проживання, працював по найму та раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, водночас враховує специфіку інкримінованого злочину, ту обставину, що ОСОБА_8 підозрюється у нез`явленні на військову службу протягом тривалого часу, в його діях вбачалося грубе порушення військової дисципліни, відтак, приходить до висновку про те, що на теперішній час поведінка підозрюваного вимагає виняткового контролю, який здатний забезпечити лише запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Апеляційний суд також враховує практику ЄСПЛ, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

При цьому, запобіжний захід у виді тримання під вартою застосований до ОСОБА_8 на визначений строк, а питання доцільності подальшого його застосування буде перевірена слідчим суддею через нетривалий час.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги захисника немає, оскільки слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що стосовно підозрюваного ОСОБА_8 на даному етапі досудового розслідування необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, який на відміну від інших більш м`яких запобіжних заходів, зможе запобігти названим вище ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, тому ухвала слідчого судді підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 24, 177, 178, 182, 183, 194, 370, 404, 405, 407, 422, 532, 615 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Пересипського районного суду м. Одеси від 10.02.2026, якою в межах к/п №0004486 від 28.10.2025 відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою до 09.04.2026, без визначення застави - залишити без змін.

Доручити службовим особам ДУ «Одеський слідчий ізолятор» та Філії ДУ «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» в Миколаївській та Одеській обл. забезпечити надання належної медичної допомоги підозрюваному ОСОБА_8 разі необхідності у закладах МОЗ України.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4