ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2026 року

м. Хмельницький

Справа № 675/27/26

Провадження № 11-кп/820/248/26

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду в складі:

головуючої-судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря с/з: ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому в режимі відеоконференції матеріали провадження за апеляційними скаргами засудженого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Ізяславського районного суду Хмельницької області від 05 лютого 2026 року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 05 лютого 2026 року відмовлено у задоволенні подання начальника Державної установи «Замкова виправна колонія (№58)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання для проходження військової служби та встановлення адміністративного нагляду щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого 11 лютого 2025 року колегією суддів Корольовського районного суду м. Житомира за ст.ст. 115 ч.2 п.6, 115 ч.2 п.13, 289 ч.3, 70 ч.1 КК України на 15 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна. На підставі ст.72 ч.5 КК України зараховано ОСОБА_6 у строк відбування покарання за даним вироком період його попереднього ув`язнення з 28.03.2022 по день набрання вироком законної сили включно із розрахунку день за день. Вирок набрав законної сили: 14.03.2025.

Відмовляючи у задоволенні клопотання, місцевий суд виходив з того, що засуджений не довів, що заслуговує на застосування до нього умовно-дострокового звільнення для проходження військової служби за контрактом, враховуючи дані, що характеризують його особу, зокрема відбування покарання за особливо тяжкі злочини, нетривалий період перебування у виправній колонії та злочинну спрямованість останнього.

Не погоджуючись з рішенням суду, засуджений та його захисник подали апеляційні скарги, в яких просять оскаржувану ухвалу скасувати, постановити нову, якою задовольнити подання начальника Державної установи «Замкова виправна колонія (№58)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання для проходження військової служби та встановлення адміністративного нагляду щодо ОСОБА_6 .

Свої вимоги аргументують тим, що судом належним чином не враховано бажання засудженого ОСОБА_6 проходити військову службу, який за станом здоров`я та вимогами військової частини є придатним цього.

Звертають увагу на позицію представника в/ч в судовому засіданні, який повідомив, що кандидатура ОСОБА_6 для командування є пріоритетною.

Наголошують, що чинним законодавством не встановлено жодних правових заборон застосувати відносно ОСОБА_6 умовно-дострокове звільнення для проходження військової служби.

Заслухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, засудженого та його захисника на підтримку поданих апеляційних скарг, міркування прокурора про законність, обґрунтованість ухвали місцевого суду та безпідставність доводів сторони захисту, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вони задоволенню не підлягають в силу наступного.

Однією з найважливіших підстав для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є виправлення засудженого, яке він довів своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Висновок суду про виправлення засудженого повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправній установі, а не за час, що безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе вирішення питання про заміну невідбутої частини покарання.

Зокрема, положення про те, що засуджений став на шлях виправлення, означає, що його зразкова поведінка і сумлінне ставлення до виконання обов`язків у період відбування покарання засвідчили успішність процесу виправлення, чого в даному випадку не вбачається.

Так, ОСОБА_6 вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13.07.2021 року засуджений за ч.1 ст.115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 06 місяців. 01.03.2022 року звільнений з місць позбавлення волі на підставі наказу МЮУ від 28.02.2022 № 690/5 Про виконання Указу Президента України від 27.02.2022 № 46/2022.

Однак, 28.03.2022 року ОСОБА_6 знову вчинив особливо тяжкі злочини та відбуває покарання за вироком Корольовського районного суду м. Житомира від 11.02.2025 року, яким його засуджено за ст. ст.115 ч.2 п. 6, 115 ч.2 п.13, 289 ч.3, 70 ч.1 КК України на 15 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна. Згідно даного вироку, ОСОБА_6 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, в стані алкогольного сп`яніння вчинив умисне вбивство з корисливих мотивів та незаконно заволодів транспортним засобом, поєднане з насильством, небезпечним для життя потерпілого.

Характеристика ОСОБА_6 є посередньою. Засуджений допустив 8 порушень режиму відбування покарання, не заохочувався. Останнє стягнення не зняте та не погашене у встановленому законом порядку. Перебуває на профілактичному обліку, як особа «схильна до самогубства та членоушкодження».

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання для проходження військової служби та встановлення адміністративного нагляду, в повній мірі об`єктивно врахував особу засудженого, тяжкість скоєних ним злочинів, його поведінку за весь час відбуття покарання та дійшов правильного висновку про відсутність переконливих доказів, які б свідчили про доведеність виправлення цього засудженого.

За таких обставин, колегія суддів не вбачає будь-яких законних підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду.

Доводи сторони захисту про неврахування місцевим судом бажання засудженого ОСОБА_6 проходити військову службу, а також позицію військової частини щодо пріоритетності кандидатури ОСОБА_6 для подальшого проходження ним військової служби, є безпідставними.

Самі по собі бажання засудженого та позиція військової частини не є визначальними обставинами для умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування призначеного покарання, оскільки при вирішенні такого питання суд зобов`язаний враховувати насамперед ступінь виправлення особи, її поведінку під час відбування покарання, дотримання режиму, наявність або відсутність дисциплінарних стягнень і заохочень, а також інші обставини, що свідчать про досягнення мети покарання.

Очевидно, що вчинення ОСОБА_6 ряду особливо тяжких умисних насильницьких злочинів упродовж нетривалого проміжку часу свідчить про підвищений ступінь суспільної небезпечності особи засудженого, стійку криміногенну налаштованість та відсутність належних ознак його виправлення, що, на переконання судової колегії, виключає можливість застосування інституту умовно-дострокового звільнення.

У зв`язку із наведеним, керуючись п.1 ч.1 ст.407, ст.ст. 418, 419, 537 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Ухвалу Ізяславського районного суду Хмельницької області від 05 лютого 2026 року, якою відмовлено у задоволенні подання начальника ДУ «Замкова виправна колонія (№58)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання для проходження військової служби та встановлення адміністративного нагляду щодо засудженого ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційні скарги сторони захисту без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3