Справа № 624/213/26
провадження № 1-кп/624/52/26
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2026 року Кегичівський районний суд Харківської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Кегичівського районного суду Харківської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за 0000022за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Красноград, Харківської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей немаючого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично утримується під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор», раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

з участю сторін кримінального провадження:

- обвинувачення: прокурора Кегичівського відділу Берестинської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 ,

- захисту: обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

Так, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Законом України №2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» відповідно до п. 31 ч. 1 ст. 85 Конституції України та ст. 5 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» затверджено Указ Президента України від 24.02.2022, яким в Україні з 24.02.2022 введено воєнний стан.

Починаючи з 24.02.2022 і по цей час дія воєнного стану неодноразово продовжувалася у встановленому законом порядку, востаннє Законом України від 14.01.2026 № 4757-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні». Таким чином, на день вчинення злочину в Україні діяв правовий режим воєнного стану.

Судом встановлено, що 11.12.2025, протягом дня ОСОБА_3 , потерпілий ОСОБА_5 та ОСОБА_6 перебували в будинку ОСОБА_7 , розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , де спільно вживали спиртні напої.

ОСОБА_3 , 11.12.2025 в період часу з 20-00 години до 22-00 години (більш точного часу в судовому засіданні встановити не представилось можливим), реалізуючи свій злочинний умисел, діючи таємно, умисно, з корисних мотивів та з метою особистого збагачення, перебуваючи у вказаному будинку, шляхом вільного доступу викрав мобільний телефон марки «Realme C75», IMEL 1: НОМЕР_1 , IMEL 2: НОМЕР_2 , кольору «Storm Black», який належить ОСОБА_5 .

Своїми діями ОСОБА_3 завдав ОСОБА_5 матеріальні збитки у розмірі 5534,10 грн.

Після чого, ОСОБА_3 покинув місце злочину та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Ці дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненому визнав повністю, щиро розкаявся та розповів про обставини скоєного кримінального правопорушення так, як про них зазначено в обвинувальному акті. Викрадене майно повернуто.

Так, обвинувачений не оспорюючи час, місце, спосіб вчинення кримінального правопорушення, мотив і мету, форму вини за кримінальним правопорушенням, передбаченим ч. 4 ст. 185 КК України, вину у вчиненому визнав повністю, щиро розкаявся. Обвинувачений повідомив суду, що злочин вчинив з корисливих мотивів, завдану шкоду потерпілій відшкодував, викрадене майно повернуто.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні зазначив, що матеріальних та моральних претензій до обвинуваченого не має.

Визнавальні свідчення обвинуваченого суд вважає правильними та достовірними, а також такими, що відповідають матеріалам справи, оскільки вони надані послідовно, несуперечливо та кладе в основу обвинувального вироку.

Зважаючи на те, що обвинувачений повністю визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, погодився з правовою кваліфікацією своїх дій, його свідчення відповідають суті обвинувачення, суд за згодою учасників судового провадження, які правильно розуміють обставини кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються, переконавшись у добровільності позиції обвинуваченого, роз`яснивши йому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про позбавлення в подальшому права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку, за відсутності сумнівів у добровільності позиції обвинуваченого, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та обмежився допитом обвинуваченого.

Суд, заслухавши обвинуваченого та дослідивши всі наявні матеріали кримінального провадження, приходить до висновку, що вина останнього у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану, є доведеною поза розумним сумнівом.

Таким чином, суд вважає встановленим, що ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення - злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України, - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Обвинувачений ОСОБА_3 винний у скоєнні даного кримінального правопорушення і підлягає покаранню.

Відповідно до вимог ст. ст. 50, 65 КК України та п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року N 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

Відповідно до ст. 12 КК України обвинувачений ОСОБА_3 скоїв тяжкий злочин.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке віднесено до категорії тяжкого злочину, відношення обвинуваченого до скоєного, який критично оцінює свою поведінку, особу обвинуваченого, який раніше притягався до кримінальної відповідальності, відбув призначене покарання, судимість погашена, на обліку у лікарів психіатра та нарколога, органу пробації, обліку військовозобов`язаних не перебуває. За місце реєстрації характеризується посередньо як такий, що комісіями селищної ради не розглядався, іншими відомостями селищна рада не володіє.

Також суд враховує те, що кримінальним правопорушенням потерпілому завдано матеріальну шкоду в розмірі 5534,10 гривень, яку потерпілому відшкодовано, шляхом повернення викраденого майна, яке знаходиться на зберіганні в камері зберігання речових доказів СПД №1 ВП №1 Берестинського РВП ГУ НП в Харківській області.

Обставиною, яка згідно ст. 66 КК України, пом`якшує покарання є щире каяття.

При цьому суд враховує практику Верховного Суду, згідно з якою щире каяття - це певний психічний стан особи винного, коли він засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, і це об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям усіх обставин справи, вчиненням дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину або відшкодуванню завданих збитків чи усуненню заподіяної шкоди (постанова Верховного Суду від 15.11.2021р. у справі № 199/6365/19).

Обставиною, яка згідно ст. 67 КК України обтяжує покарання є вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.

Суд приходить до висновку, що обставина, яка пом`якшує покарання обвинуваченому не є винятковою і не знижує істотним чином міру тяжкості скоєного злочину, не зменшує суспільну небезпеку злочину до рівня, що виходить за межі покарання, що виключає застосування до обвинуваченого ст. 69 КК України призначення більш м`якого покарання, яке передбачено законом.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а згідно зі ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про необхідність призначити обвинуваченому покарання, у межах санкцій ч. 4 ст. 185 КК України, а саме у виді позбавлення волі на відповідний строк.

Однак, враховуючи приписи ст. 50 КК України, згідно яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами, приймаючи до уваги вищезазначені обставини, дані які характеризують особу обвинуваченого, наявність обставини, яка впливає на призначення покарання, відношення до скоєного злочину, щире каяття, наслідки протиправної діяльності обвинуваченого, обставини вчинення вказаного кримінального правопорушення, вартість викраденого обвинуваченим майна та його значимість для потерпілої, а також те, що в результаті протиправних дій обвинуваченого тяжких наслідків не настало, завдана обвинуваченим шкода є цілком поправна, викрадене майно повернуто, суд вважає що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливо без ізоляції його від суспільства, з застосуванням до нього положень ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням та покладанням відповідних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Суд вважає, що таке покарання відповідатиме гуманності й справедливості, та не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності, забезпечуватиме співрозмірність діяння та кари, відповідатиме таким принципам Європейської конвенції захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого судом не обирався.

Крім цього, суд вважає за необхідне зняти арешт з речових доказів по справі, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Як вбачається з матеріалів справи, 21.01.2026 ухвалою слідчого судді Берестинського районного суду Харківської області був накладений арешт на мобільний телефон марки «Realme C75», IMEL 1: НОМЕР_1 , IMEL 2: НОМЕР_2 , кольору «Storm Black», власником якого являється ОСОБА_5 . Місцем зберігання речового доказу визначено камеру зберігання речових доказів СПД №1 ВП №1 Берестинського (Красноградського) РВП ГУ НП в Харківській області.

В зв`язку з тим, що провадження по даній кримінальній справі закінчується, суд вважає, що відпала потреба в подальшому застосуванні арешту на зазначене майно, оскільки зняття вказаного обтяження не перешкоджає виконанню судового рішення в майбутньому.

При вирішенні питання про судові витрати суд керується положеннями ч. 2 ст. 124 КПК України яка передбачає, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

По даному кримінальному провадженню, проведено судову товарознавчу експертизу № СЕ-19/121-26/1826-ТВ від 17.02.2026, вартість проведення якої згідно довідки про витрати на проведення експертизи в кримінальному провадженні № 0000022, наданої Харківським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром Міністерства внутрішніх справ України становить 3119,90 грн. А тому, дані витрати на залучення експерта підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 373, 374, 474, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_3 , винним в скоєнні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та піддати його покаранню у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.

На підставі ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід до обвинуваченого до набрання вироку законної сили не обирати.

Стягнути з ОСОБА_3 витрати на проведення судової товарознавчої експертизи № СЕ-19/121-26/1826-ТВ від 17.02.2026 в розмірі 3119 (три тисячі сто дев`ятнадцять) гривень 90 копійок на користь держави (код доходів: 24060300, отримувач платежу: ГУК Харків обл/МТГ Харків/24060300, п/рахунок: UA0020649, код отримувача (ЄДРПОУ): 37874947, банк: Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998).

Скасувати арешт, накладений на підставі ухвали слідчого судді Берестинського районного суду Харківської області від 21.01.2026, на мобільний телефон марки «Realme C75», IMEL 1: НОМЕР_1 , IMEL 2: НОМЕР_2 , кольору «Storm Black», власником якого являється ОСОБА_5 .

Речові докази:

- мобільний телефон марки «Realme C75», IMEL 1: НОМЕР_1 , IMEL 2: НОМЕР_2 , кольору «Storm Black», власником якого являється ОСОБА_5 , який переданий на зберігання до СПД №1 ВП №1 Берестинського (Красноградського) РВП ГУНП в Харківській області (с-ще Кегичівка, Берестинського району, Харківської області, вул. Волошина 26) повернути потерпілому ОСОБА_5 , як законному володільцю;

- оптичний компакт-диск CD-R («VS») з медіафайлом, наданий потерпілим ОСОБА_5 та оптичний компакт-диск CD-R («VS») з медіафайлом, наданий ОСОБА_8 залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Долю речових доказів вирішити після набрання вироком законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, для особи, яка перебуває під вартою з моменту вручення їй копії вироку, шляхом подачі апеляції через Кегичівський районний суд Харківської області.

Вирок відповідно до ст. 532 КПК України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_1