Справа № 206/6/26
Провадження № 1-кп/206/217/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.02.2026 м.Дніпро

Самарський районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні, в залі суду м. Дніпро в залі суду клопотання прокурора Західної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 , про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , по кримінальному провадженню під № 0000061, відомості про яке внесені 19.09.2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 28, ч.1 ст.263 КК України, -

учасники кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_3

обвинувачений ОСОБА_4

захисник-адвокат ОСОБА_6

обвинувачений ОСОБА_5

захисник-адвокат ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ:

05 січня 2025 року до Самарського районного суду міста Дніпра надійшов обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідування по кримінальному провадженню, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, під № 0000061 від 19.09.2025 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 28, ч.1 ст.263 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_5 , та ОСОБА_4 , оскільки ризики, передбачені п. 1,3,4 ч. 1 ст. 177 КПК України, на сьогодні продовжують інснувати. Щодо наведених ризиків, зазначив, що обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_4 перебуваючи на волі, можуть незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні,оскільки обвинувачені мають мотив та можливість внаслідок підтримання дружніх стосунків зі свідками, вплинути на їх свідчення. Вказані свідки надали покази з приводу обставин вчинення обвинуваченими ОСОБА_5 та ОСОБА_4 інкримінованому їм злочину, у зв`язку з чим їм покази є основоположними для доведення винуватості останніх перед судом. Однак, обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_4 з метою уникнення від покарання, яке йому загрожує у разі доведення його винуватості перед судом, можуть почати спроби незаконного впливу на свідків, зокрема шляхом вмовляння, підкупу або погроз, що може призвести до зміни їх показів у судовому провадженні, а це, у свою чергу може призвести до уникнення обвинуваченими законного справедливого покарання..

Також існує ризик переховування ОСОБА_5 та ОСОБА_4 від органів досудового розслідування та суду.

Окрім того, просив суд застосовувати до обвинувачених визначений запобіжний захід в вигляді застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, із покладенням, у разі внесення застави, обов`язків: прибувати до слідчого, прокурора та суду за першим викликом; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та роботи; утримуватись від спілкування з іншими підозрюваними, свідками у даному кримінальному проваджені; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Щодо клопотань сторони захисту про зміну обвинуваченим запобіжних заходів на більш м`який, а саме цілодобовий домашній арешт, зазначив, що зміна обвинуваченим запобіжних заходів не буде слугувати в повній мірі меті, з якою був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, та зможе сприяти належній процесуальній поведінці обвинувачених.

Захисники-адвокати ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання прокурора про продовження застосування обвинуваченим ОСОБА_5 , ОСОБА_4 запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою в повному обсязі, та просили відмовити в їх задоволенні, оскільки вказані клопотання безпідставні та необґрунтовані, ризики зникли та підзахисні визнають вину, щиро каються. З цих підстав просили змінити відносно обвинувачених запобіжний захід на більш м`який.

Обвинувачені ОСОБА_5 , ОСОБА_4 в судовому засіданні, щодо заявленого клопотання прокурора заперечували та підтримали думку захисників-адвокатів, просили змінити їм запобіжні заходи на на більш м`який.

Суд, дослідивши клопотання прокурора, вислухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали кримінального провадження приходить до наступного.

За змістом ст. ст. 131-132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Як слідує з рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 у справі «Харченко проти України» суд повинен розглянути можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів щодо обвинуваченого.

В рішенні «Прокопенко проти України» від 20.01.2011 ЄСПЛ зазначив, що згідно з пунктом 3 статті 5 Конвенції саме лише існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, а тому в судовому рішенні судові органи зобов`язані, розглянувши можливість обрання альтернативних запобіжних заходів, навести інші підстави для подальшого тримання особи під вартою.

ЄСПЛ у рішеннях «Ігнатов проти України» від 15.12.2016, «Наконечний та інші проти України» від 11.01.2018, «Міхайлов та інші проти України» від 11.01.2018 вказав, що, продовжуючи тримання заявника під вартою та відмовляючи у задоволенні його клопотань про звільнення, національні суди здебільшого посилались на аналогічні підстави, наведені при його затриманні, та не додавали жодних нових деталей. Крім того, на жодному етапі національні суди не розглядали можливості застосування альтернативних запобіжних заходів. З огляду на це, а також на свою попередню практику у справах проти України, Європейський суд встановив порушення пункту 3 статті 5 Конвенції.

В пункті 33 Рішення Європейського Суду «W. Проти Швейцарії» (W. v. Switzerland), ser.A, no.254, від 26.01.1993 зазначено, що небезпека ухилення від правосуддя не може вимірюватися тільки залежно від суворості можливого покарання, її треба визначати з врахуванням низки інших релевантних факторів, які можуть або підтвердити наявність небезпеки переховування від правосуддя, або зробити її настільки незначною, що це не може служити виправданням утримання під вартою.(Рішення у справі «Томазі проти Франції» (Томаві v France), Ser A No 241-A, від 27.08.1992).

А тому, наразі, посилання прокурора на тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у разі визнання його винним не може слугувати підставою для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в судовому засіданні, враховуючи, що обвинувачені з 07.10.2025 року перебувають під вартою, оскільки сама по собі, дана обставина, не може слугувати виправданням тривалого тримання під вартою особи.

Між тим, суд звертає увагу, що подальше існування обґрунтованої підозри у вчиненні затриманою особою злочину є обов`язковою і неодмінною умовою (sine qua non) належності її продовжуваного тримання під вартою. Але зі спливом певного часу така підозра перестає сама по собі бути виправданням для позбавлення особи свободи і судові органи повинні вмотивовувати свої рішення про продовження тримання її під вартою іншими підставами (Рішення від 21 грудня 2000 р. у справі «Яблонський проти Польщі» (Jablonski v. Poland), заява № 33492/96, п. 80).

Як вбачається зі змісту обвинувального акта та з обставин, встановлених в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_4 має зареєстроване місце проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 .

Обвинувачений ОСОБА_5 має фактичне місце проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_2 .

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України, які відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів та санкція вказаних правопорушень передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років.

Таким чином, враховуючи тяжкість покарань, які ймовірно може бути призначене обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у разі визнання останнього винуватими у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України, останній, перебуваючи під загрозою застосування такого покарання, може переховуватися від суду, а тому наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Суд звертає увагу на те, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в розшук не оголошувалися, мають зареєстроване та фактичне місце проживання.

Відомостей про те, що обвинувачені готують вчинення інших кримінальних правопорушень суду не надано, а враховуючи строк їх перебування під вартою з 07.10.2025 року, суд повинен розглянути можливість застосування іншого (альтернативного) запобіжного заходу щодо обвинувачених, що узгоджується з прецедентною практикою ЄСПЛ.

За таких обставин суд зазначає, що застосування запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченого під вартою перебуває за межами розумних строків, необхідних для вирішення провадження і забезпечення його належної поведінки на цей період, оскільки обрання даного запобіжного заходу без належного обґрунтування буде неспівмірним меті цього заходу.

Крім того, суд не може вважати належною та достатньою підставою посилання прокурора на наявність ризиків - переховування від органів досудового слідства або суду, впливу на свідків та потерпілого та вчинення нового кримінального правопорушення, як наслідок обрання на цій підставі тримання під вартою, оскільки КПК України передбачена можливість контролю за відповідною особою, шляхом застосування електронних засобів та шляхом покладення на нього процесуального обов`язку утримуватися від спілкування з потерпілим та свідками по даному кримінальному провадженню, не відлучатися з місця реєстрації без дозволу прокурора або суду.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовуються виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.

Однак, прокурор в судовому засіданні та в своєму клопотанні взагалі ніяк не обґрунтовує недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, вказане клопотання також дублює вже заявлене клопотання, текст клопотання взагалі залишається не змінним.

Відповідно до п. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, зазначеним у клопотанні, у зв`язку із чим, суд приходить до обґрунтованого висновку про необхідність обрати ОСОБА_4 та ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт із застосуванням електронного засобу контролю за місцем його реєстрації, з покладанням на нього обов`язків визначених ч. 5 ст. 194 КПК України, що в свою чергу забезпечить належну поведінку обвинуваченого на час розгляду справи в суді, в зв`язку із чим, суд вважає, що клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 5 ст. 202 КПК України, у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про відмову у продовженні строку тримання під вартою, про скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на інший запобіжний захід, про звільнення особи з-під варти у випадку, передбаченому частиною третьою статті 206 цього Кодексу, або у випадку закінчення строку дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою підозрюваний, обвинувачений повинен бути негайно звільнений, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 7, 9, 131, 132, 176, 177, 178, 181, 182, 183, 331, ст. 372 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання прокурора Західної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 , про продовження строку тримання обвинувачених під вартою - відмовити.

Клопотання захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - задовольнити.

Змінити відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт за місцем його реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 із застосуванням електронного засобу контролю, строком до 60 днів, починаючи з 19.02.2026 до 16.04.2026 включно до 12 год.00 хв. та продовжити покладені на обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 наступні обов`язки:

- цілодобово не залишати місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу прокурора або суду;

- прибувати за кожним викликом до суду;

- не виїжджати за межі Дніпропетровської обл., м. Новомосковськ, без дозволу суду;

- повідомляти суд та прокурора про зміну свого місця проживання;

- за наявності паспорту для виїзду за межі України здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

Змінити відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт за місцем його фактичним місцем проживання: АДРЕСА_2 із застосуванням електронного засобу контролю, строком до 60 днів, починаючи з 19.02.2026 до 16.04.2026 включно до 12 год.00 хв. та продовжити покладені на обвинуваченого ОСОБА_5 , 13 серпня 1981 року наступні обов`язки:

- цілодобово не залишати місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , без дозволу прокурора або суду;

- прибувати за кожним викликом до суду;

- не виїжджати за межі Дніпропетровської обл., м. Дніпро, без дозволу суду;

- повідомляти суд та прокурора про зміну свого місця проживання;

- за наявності паспорту для виїзду за межі України здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

Визначити термін дії зазначених процесуальних обов`язків протягом двох місяців з дня зміни запобіжного заходу, а саме з 19.02.2026 по 16.04.2026 включно.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 звільнити з-під варти із залу суду, негайно.

Ухвалу про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт із застосуванням електронного засобу контролю, передати до виконання СУ ГУНП в Дніпропетровській області, щодо якої змінено запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю, і повідомити про це прокурора та суд.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Західної окружної прокуратуриміста Дніпра ОСОБА_3 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текс ухвали проголошений 23.02.2026 о 16 год. 30хв.

Г оловуючий суддя ОСОБА_1