Справа № 509/6924/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2026 року Овідіопольський районний суд Одеської областіу складі:

головуючого судді- ОСОБА_1 ,

при секретарі- ОСОБА_2 ,

за участю прокурора- ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_4 ,

законних представників - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

неповнолітніх - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

представника служби у справах дітей - ОСОБА_9 ,

розглянувшиузакритомусудовому засіданні в залі суду селище Овідіополь про застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні № 0000136 від 08.11.2024 року відносно ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення суспільно небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки діяння, передбаченогост.125 ч.1 КК України

особи, стосовно яких передбачається застосування

примусових заходів

виховного характеру:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. .Одеса Одеської області, українець, громадянин України, освіта неповна середня, навчається у 10-Д класі Овідіопольського ліцею імені Тараса Шевченка, проживає з бабусею за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

ВСТАНОВИВ:

07 листопада 2024 приблизно о 14 годині 30 хвилин, неповнолітній ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із особою, матеріали відносно якого виділені в окреме провадження, маючи намір направлений на завдання легких тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на ґрунті неприязливих відносин до останнього, перебуваючи на АДРЕСА_2 , біля покинутої будівлі позаду ДНЗ «Одеський центр ПТО» зустріли неповнолітнього ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та з метою реалізації свого протиправного наміру, направленого на завдання тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, та бажаючи настання їх наслідків, неповнолітній ОСОБА_7 , стоячи фронтально до потерпілого, наніс долонею своєї правої руки один удар в область обличчя неповнолітнього ОСОБА_8 справа.

В подальшому, продовжуючи свої протиправні дії, реалізуючи протиправний умисел направлений на спричинення легких тілесних ушкоджень неповнолітньому потерпілому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , стоячи фронтально до потерпілого, своєю правою рукою, стиснутою в кулак, наніс один удар в область щелепи неповнолітнього ОСОБА_8 зліва.

В результаті вказаних умисних протиправних дій, неповнолітньому потерпілому ОСОБА_8 , були спричинені тілесні ушкодження у вигляді синця лівої орбіти з переходом на ліву виличну ділянку та синця в проекції нижньої щелепи зліва.

Відповідно до результатів судово-медичного обстеження (дослідження) було встановлено, що синець лівої орбіти з переходом на ліву виличну ділянку та синець в проекції нижньої щелепи зліва, спричинили незначні скороминучі наслідки, тривалістю не більше 6 днів, тому за цим критерієм, згідно п.2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, зібраними в ході досудового розслідування доказами, які були досліджені під час судового розгляду, встановлено, що неповнолітній ОСОБА_7 , як особа, що не досягла віку кримінальної відповідальності, вчинив суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження.

В судовому засіданні прокурор підтримав своє клопотання, яке просив суд задовольнити, з яким погодився неповнолітній ОСОБА_11 , визнавши вищевказані обставини вчинення суспільно небезпечного діяння. Судом заслухано законного представника та захисника, які не заперечували щодо вказаних вище обставин та просили суд задовольнити вказане клопотання, законний представник обіцяла забезпечити належний догляд за онуком Голбаном, приділяти більшу увагу його вихованню та розвитку. Представник служби у справах дітей просила задовольнити вказане клопотання прокурора та застосувати заходи виховного характеру щодо ОСОБА_7 , так як вважає їх дійсно доцільними та необхідними.

Потерпілий та його законний представник просили суд задовольнити клопотання прокурора про застосування відносно неповнолітнього ОСОБА_11 примусових заходів виховного характеру.

Заслухавши думку учасників процесу, суд вважає, що клопотання слід задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ст.22 КК України - кримінальній відповідальності підлягають особи, яким до вчинення злочину виповнилося шістнадцять років.

Особи, що вчинили кримінальні правопорушення у віці від чотирнадцяти до шістнадцяти років, підлягають кримінальній відповідальності лише за умисне вбивство (статті 115-117), посягання на життя державного чи громадського діяча, працівника правоохоронного органу, члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця, судді, народного засідателя чи присяжного у зв`язку з їх діяльністю, пов`язаною із здійсненням правосуддя, захисника чи представника особи у зв`язку з діяльністю, пов`язаною з наданням правової допомоги, представника іноземної держави (статті 112, 348, 379, 400, 443), умисне тяжке тілесне ушкодження (стаття 121, частина третя статей 345, 346, 350, 377, 398), жорстоке поводження з тваринами (стаття 299), умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження (стаття 122, частина друга статей 345, 346, 350, 377, 398), диверсію (стаття 113), бандитизм (стаття 257), терористичний акт (стаття 258), захоплення заручників (статті 147 і 349), зґвалтування (стаття 152), сексуальне насильство (стаття 153), крадіжку (стаття 185, частина перша статей 262, 308), грабіж (статті 186, 262, 308), розбій (стаття 187, частина третя статей 262, 308), вимагання (статті 189, 262, 308), умисне знищення або пошкодження майна (частина друга статей 194, 347, 352, 378, частини друга та третя статті 399), пошкодження шляхів сполучення і транспортних засобів (стаття 277), угон або захоплення залізничного рухомого складу, повітряного, морського чи річкового судна (стаття 278), незаконне заволодіння транспортним засобом (частини друга, третя статті 289), хуліганство (стаття 296).

Відповідно до ч. 2 ст. 97 КК України, примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною другою статті 105 цього Кодексу, суд застосовує і до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу.

Згідно ст.105 КК України, неповнолітній, який вчинив кримінальний проступок або нетяжкий злочин, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання.

У цьому разі суд застосовує до неповнолітнього такі примусові заходи виховного характеру:

1) застереження;

2) обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього;

3) передача неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх заміняють, чи під нагляд педагогічного або трудового колективу за його згодою, а також окремих громадян на їхнє прохання;

4) покладення на неповнолітнього, який досяг п`ятнадцятирічного віку і має майно, кошти або заробіток, обов`язку відшкодування заподіяних майнових збитків;

5) направлення неповнолітнього до спеціальної навчально-виховної установи для дітей і підлітків до його виправлення, але на строк, що не перевищує трьох років. Умови перебування в цих установах неповнолітніх та порядок їх залишення визначаються законом.

До неповнолітнього може бути застосовано кілька примусових заходів виховного характеру, що передбачені у частині другій цієї статті. Тривалість заходів виховного характеру, передбачених у пунктах 2 та 3 частини другої цієї статті, встановлюється судом, який їх призначає.

Відповідно до чинного законодавства примусові заходи виховного характеру можна застосовувати до особи, яка у віці від 14 до 18 років учинила кримінальний проступок або нетяжкий злочин, а також до особи, котра у період від 11 років до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, учинила суспільно небезпечне діяння, що має ознаки дії чи бездіяльності, передбачених Особливою частиною Кримінального кодексу України.

У відповідності до ч.1 ст.292 КПК України - клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру має відповідати вимогам статті 291 цього Кодексу, а також містити інформацію про захід виховного характеру, який пропонується застосувати.

Приписами ст.498 КПК України передбачено, що кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Умовами ст.499 КПК України передбачено, що досудове розслідування у кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру здійснюється згідно з правилами, передбаченими цим Кодексом. Таке досудове розслідування здійснюється слідчим, який спеціально уповноважений керівником органу досудового розслідування на здійснення досудових розслідувань щодо неповнолітніх. Під час досудового розслідування проводяться необхідні процесуальні дії для з`ясування обставин вчинення суспільно небезпечного діяння та особи неповнолітнього. Участь захисника у кримінальному провадженні є обов`язковою. За відсутності підстав для закриття кримінального провадження прокурор затверджує складене слідчим або самостійно складає клопотання про застосування до неповнолітнього примусових заходів виховного характеру і надсилає його до суду в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ст.500 КПК України - судовий розгляд здійснюється в судовому засіданні за участю прокурора, законного представника, захисника та представників служби у справах дітей і уповноваженого підрозділу органів Національної поліції, якщо вони з`явилися або були викликані в судове засідання, згідно із загальними правилами цього Кодексу. Судовий розгляд завершується постановленням ухвали про застосування примусових заходів виховного характеру або про відмову в їх застосуванні.

Згідно ст.501 КПК України, під час постановлення ухвали в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд з`ясовує такі питання:

1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння;

2) чи вчинено це діяння неповнолітнім у віці від одинадцяти років до настання віку, з якого настає кримінальна відповідальність за це діяння;

3) чи слід застосувати до нього примусовий захід виховного характеру і якщо слід, то який саме.

Якщо під час судового розгляду не буде доведено однієї з обставин, передбачених у пункті 1 або 2 частини першої цієї статті, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову у застосуванні примусових заходів виховного характеру і закрити кримінальне провадження.

Ухвала, постановлена за наслідками розгляду клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру, може бути оскаржена в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Одночасно з цим, відповідно до ст.502 КПК України, ухвалою суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться спеціальна навчально-виховна установа, неповнолітній може бути достроково звільнений від примусового заходу виховного характеру в порядку, передбаченому цим Кодексом. Ухвала суду може бути постановлена за наслідками клопотання неповнолітнього, його захисника, законного представника або прокурора, якщо поведінка неповнолітнього під час перебування у навчально-виховній установі свідчить про його перевиховання. Під час розгляду клопотання суд з`ясовує думку ради спеціальної навчально-виховної установи, в якій перебуває неповнолітній, щодо можливості його дострокового звільнення від примусового заходу виховного характеру.

Неповнолітній ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вчинив суспільно небезпечне діяння у віці 14 років, яке підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 1 ст.125 КК України, і не досяг віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність за вчинення вказаного кримінального проступку, характеризується позитивно, навчається у 10 класі Овідіопольського ліцею імені Тараса Шевченка, виховується бабусею ОСОБА_5 , оскільки мати мешкає окремо з іншою родиною, а батько мешкає з ним, однак хворіє, бабуся має вплив на поведінку онука, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, відповідно до акту обстеження умов проживання та пояснень представника служби у справах дітей наданих суду- права дитини у родині дотримані та дитина забезпечена всім необхідним для розвитку. На думку суду, клопотання прокурора підлягає задоволенню та стосовно останнього необхідно застосувати примусові заходи виховного характеру, а саме: 1) застереження; 2) обмеження дозвілля у вигляді: заборони залишати житло з 22 години 00 хвилин до 07 години 00 хвилин, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 ; 3) передачі неповнолітнього під нагляд законного представника, бабусі - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає клопотання обґрунтованим відповідно до приписів ст.105 КК України та ст.501 КПК України, і таким, що підлягає задоволенню.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України, скасувавши накладений арешт на майно.

Процесуальні витрати відсутні.

Цивільний позов не поданий.

Запобіжний захід не обирався.

Керуючись ст.ст.27,291,292,501,503,512-513 КПК України, Постановою Пленуму ВСУ №2 від 15.05.2006 «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру»

УХВАЛИВ:

Клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні № 0000136 від 08.11.2024 року відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - примусові заходи виховного характеру а саме:

1) застереження;

2) обмеження дозвілляу вигляді: заборони залишати житло з 22 години 00 хвилин до 07 години 00 хвилин (за виключенням часу повітряних тривог), яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 ;

3) передачі ОСОБА_12 під нагляд законного представника, бабусі ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Встановити тривалість заходів виховного характеру у виді обмеження дозвіллята передачі під нагляд законного представника відносно ОСОБА_7 строком на 1 (один) рік.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 12.11.2024 р. (справа №509/6528/24).

Речовий доказ - паперовий конверт зі серветкою - знищити.

Речовий доказ - ДВД-Р диск - зберігати при матеріалах справи.

Копію ухвали направити до служби у справах дітей Овідіопольської селищної ради Одеського району Одеської області та до відділення поліції № 1 Одеського РУП № 2 ГУНП в Одеської області, на яких покласти контроль за виконанням вказаних примусових заходів виховного характеру.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо вона не скасована, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1