№522/2334/26, 1-кп/522/2481/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.03.2026 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у режимі відеоконференції клопотання прокурора Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 про звільнення у кримінальному провадженні за №0000626 від 6.02.2025 року від кримінальної відповідальності за ч.5 ст.407 КК України, на підставі ч.5 ст.401 КК України, підозрюваного

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Одеси, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, військовослужбовця за призовом під час мобілізації на посаді номера обслуги зенітного кулеметного відділення зенітно кулеметного взводу зенітно кулеметної роти в/ч НОМЕР_1 у військовому званні «солдат», який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_5 ,

захисника підозрюваного ОСОБА_4

адвоката - ОСОБА_6 ,

підозрюваного - ОСОБА_4 , суд

ВСТАНОВИВ:

21.04.2023 року громадянин ОСОБА_4 призваний на військову службу під час мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_2 та 21.04.2023 року був направлений для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_2 .

Згідно положень п.4 ч.1 ст.24 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу» початком проходження військової служби для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Відтак, з 21.04.2023 року, тобто з моменту відправлення ОСОБА_4 з ІНФОРМАЦІЯ_3 до військової частини НОМЕР_2 , ОСОБА_4 набув статусу військовослужбовця особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов?язку проходження військової служби.

У подальшому, наказом командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_4 » (по особовому складу) від 05.12.2024 року N? 376-PС, солдата резерву взводу резерву рядового складу роти резерву рядового складу НОМЕР_3 батальйону резерву НОМЕР_4 міжвидового центру підготовки військових частин та підрозділів (військова частина НОМЕР_5 ) ОСОБА_4 , призначено на посаду номера обслуги зенітного кулеметного відділення зенітного кулеметного взводу зенітної кулеметної роти військової частини НОМЕР_1 .

Далі, наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 07.12.2024 року N?342, солдата ОСОБА_4 , який прибув із військової частини НОМЕР_5 , з 07.12.2024 року зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , на всі види забезпечення та визначено таким, що з 07.12.2024 року прийняв посаду і приступив до виконання службових обов?язків за посадою.

Відповідно до ст. 65 Конституції України, захист Батьківщини. незалежності і територіальної цілісності України є обов?язком громадян України та ст. 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, військовослужбовці зобов?язані свято і непорушно додержуватися Конституції У країни та законів України, Військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов?язок; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати і виконувати свої обов?язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати і утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку; дорожити бойовою славою

Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України.

Згідно із вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов?язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов?язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника), на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби.

Будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, солдат ОСОБА_4 , у відповідності до вимог ст.ст. 9, 11, 12, 14, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов?язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов?язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України, бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців.

Про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов?язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов?язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові, крім тих обставин, щодо надання яких є пряма заборона у законі (таємниця сповіді, лікарська таємниця, професійна таємниця захисника, таємниця нарадчої кімнати тощо).

Із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити до наступного прямого начальника.

Кожний військовослужбовець зобов?язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

Ці обов?язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Військовослужбовці повинні постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, зобов?язані завжди пам?ятати, що за їх поведінкою судять не лише про них, а й про Збройні Сили України в цілому.

Солдат зобов?язаний бути хоробрим та ініціативним, не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців, своєчасно доповідати командирові відділення про захворювання, надзвичайні події та факти порушення військової дисципліни, виконувати розпорядок дня військової частини, точно, вчасно та сумлінно виконувати накази командирів (начальників), у разі потреби відлучитися питати дозволу в командира відділення, а після повернення доповідати йому про прибуття.

Проте, солдат ОСОБА_4 , достовірно знаючи свої обов?язки, передбачені зазначеними вище вимогами законодавства, що регламентують порядок виконання військового обов?язку і проходження військової служби та маючи реальну можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вирішивши стати на злочинний шлях за наступних обставин.

07.12.2024 року близько 14 год., точний час в ході досудового розслідування не встановлено, солдат ОСОБА_4 діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від обов?язків військової служби в умовах воєнного стану самовільно залишив територію військової частини НОМЕР_1 , розташовану у АДРЕСА_2 (точне місцезнаходження не підлягає зв?язку розголошенню із воєнним станом), протиправно перебуваючи поза місцем служби, проводячи час вільно, на власний розсуд, не пов?язуючи його з виконанням обов?язків військової служби.

Надалі, співробітниками Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) ТУ ДБР, у м. Миколаєві, встановлено та 16.02.2026 року у порядку ст. ст. 208, 615 КПК України затримано ОСОБА_4 , за адресою: м. Одеса, вул. Незалежності, буд. 10А, чим припинено вчинення триваючого злочину.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 підтримала клопотання прокурора ОСОБА_3 , та просила на підставі ч.5 ст.401 КК України звільнити підозрюваного ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, та указане кримінальне провадження у справі закрити.

У судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_4 відмовився від послуг свого захисника ОСОБА_6 для здійснення його захисту у цьому кримінальному провадженні, та просив звільнити його від кримінальної відповідальності за ч.5 ст.407 КК України, а також закрити вище зазначене кримінальне провадження.

Суд, вислухавши думки учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали указаного клопотання, приходить до наступного.

Відповідно до ч.2 ст.286 КПК України встановивши на стадії досудового розслідування підстави для звільнення від кримінальної відповідальності та отримавши згоду підозрюваного на таке звільнення, прокурор складає клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності та без проведення досудового розслідування у повному обсязі надсилає його до суду.

Пунктом 1 ч.2 ст.284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч.1 ст.286 КПК України звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом.

Як вбачається із ч.2 ст.286 КПК України у разі наявності підстави для звільнення від кримінальної відповідальності, передбаченої частиною п`ятою статті 401 КК України, прокурор або суд повинен також отримати письмову згоду командира (начальника) військової частини (установи) про можливість продовження проходження військової служби таким підозрюваним або обвинуваченим.

Згідно змісту ст.288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність. У разі закриття судом кримінального провадження та звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 401 КК України, суд своєю ухвалою зобов`язує після набрання такою ухвалою законної сили невідкладно поновити звільнену особу на військовій службі та звільнену особу не пізніше 72 годин зобов`язує прибути до відповідної військової частини або місця служби для продовження проходження військової служби.

6 вересня 2024 року в газеті «Голос України» опубліковано Закон №3902-IX «Про внесення змін до Кримінального кодексу України, Кримінального процесуального кодексу України та інших законодавчих актів України щодо вдосконалення кримінальної відповідальності за злочини проти встановленого порядку несення або проходження військової служби під час дії воєнного стану». Закон набрав чинності 7 вересня 2024 року.

Відповідно до ч.5 ст.401 КК України особа, яка під час дії воєнного стану вперше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене статтями 407, 408 цього Кодексу, може бути звільнена від кримінальної відповідальності в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України, якщо вона добровільно звернулася із клопотанням до слідчого, прокурора, суду про намір повернутися до цієї або іншої військової частини або до місця служби для продовження проходження військової служби та за наявності письмової згоди командира (начальника) військової частини (установи) на продовження проходження такою особою військової служби.

Як вбачається, із матеріалів кримінального провадження, підозрюваний ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за статтями 407, 408 КК України не притягався, добровільно звернувся із клопотанням до прокурора про намір повернутися до військової частини для продовження проходження військової служби, та командиром військової частини надано письмову згоду на продовження ОСОБА_4 військової служби у військовій частині НОМЕР_5 .

Підозрюваному ОСОБА_4 були роз`яснені підстави, правові наслідки звільнення його від кримінальної відповідальності та закриття провадження відповідно до ч.5 ст.401 КК України, на що указаний підозрюваний надав письмову згоду на закриття вище зазначеного кримінального провадження із цієї підстави.

На підставі вище зазначеного, а також враховуючи положення п.1 ч.2 ст.284 КПК України, суд вважає за можливе звільнити підозрюваного ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, від кримінальної відповідальності за вчинення указаного кримінального правопорушення, та кримінальне провадження відносно нього закрити, на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України.

18.02.2026 року Пересипським районним судом м. Одеси підозрюваному ОСОБА_4 було обрано міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Суд вважає, що міру запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою без визначення розміру заставинеобхідно скасувати, так як у подальшому застосуванні такого запобіжного заходу відпала потреба.

Керуючись ст. 284, 286, 288, 376, 381, 382, 392, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 про звільнення від кримінальної відповідальності підозрюваного ОСОБА_4 у кримінальному провадженні за №0000626 від 6.02.2025 року за ч.5 ст.407 КК України, на підставі ч.5 ст.401 КК України задовольнити.

На підставі ч.5 ст.401 КК України звільнити підозрюваного ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч.5 ст.407 КК України, та закрити кримінальне провадження за №0000626 яке було внесено до ЄРДР 6.02.2025 року за ч.5 ст.407 КК України (справу №522/2334/26, 1-кп/522/2481/26), на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України.

Зобов`язати ОСОБА_4 протягом 72 годин після набрання законної сили ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 12.03.2026 року прибути за місцем служби у військову частину НОМЕР_5 .

Міру запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, яка була обрана Пересипським районним судом м. Одеси 18.02.2026 року - скасувати, та звільнити його з-під варти у залі суду.

Ухвала суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1

12.03.2026