УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2026 року

м. Київ

справа № 216/4863/20

провадження № 51-882 ск 26

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 на ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від

04 лютого 2026 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 11 лютого 2026 року про відмову у відкритті апеляційного провадження,

встановив:

Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 04 лютого 2026 року відмовлено в задоволенні клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку тримання під вартою та звільнено останнього з-під варти.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 11 лютого 2026 року, на підставі

ч. 4 ст. 399 КПК України, відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника потерпілого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 на вказану ухвалу суду першої інстанції.

Не погодившись із зазначеними судовими рішеннями, ОСОБА_5 звернувся з касаційною скаргою, в якій порушує питання про перегляд вказаних судових рішень.

Перевіривши доводи викладені у касаційній скарзі та надані копії оскаржуваних судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку. Частиною третьою цієї статті передбачено, що суд касаційної інстанції вправі відмовити у відкритті касаційного провадження з підстави, передбаченої п. 1 ч. 2 цієї статті, без перевірки відповідності касаційної скарги вимогам статті 427 зазначеного Кодексу.

Ухвала від 04 лютого 2026 року за своєю правовою природою є ухвалою місцевого суду щодо розгляду клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, яка постановлена під час судового провадження у суді першої інстанції та може бути оскаржена виключно в апеляційному порядку, однак, не може бути предметом касаційного оскарження.

Враховуючи викладене, ухвала Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від

04 лютого 2026 року касаційному оскарженню не підлягає, у зв`язку із чим в цій частині необхідно відмовити у відкритті касаційного провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК України.

Що стосується оскарження ухвали Дніпровського апеляційного суду від 11 лютого 2026 року, колегія суддів Верховного Суду вважає за доцільне вказати наступне.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданого до неї судового рішення та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Загальною нормою кримінального процесуального закону, яка встановлює перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку, є стаття 392 КПК України.

За приписами ч. 2 ст. 392 КПК України, ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою цієї статті.

Ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, підлягають апеляційному оскарженню в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Таким чином, кримінальний процесуальний закон не передбачає можливості оскарження в апеляційному порядку ухвали місцевого суду про відмову у задоволенні клопотання прокурора про продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, постановленої під час провадження у суді першої інстанції.

Відповідно до ч. 4 ст. 399 КПК України, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження.

Окрім того, ч. 5 ст. 394 КПК України передбачено, що ухвала суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, може бути оскаржена в апеляційному порядку обвинуваченим, його захисником, законним представником, прокурором.

Отже, відмовляючи у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_5 , апеляційний суд обґрунтовано виходив з того, що останній, як представник потерпілого, не є суб`єктом апеляційного оскарження ухвал суду першої інстанції, винесених в порядку ч. 2 ст. 392 КПК України, а також, що вказана ухвала не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, тому, діючи відповідно до положень ч. 4 ст. 399 КПК України, постановив законне, обґрунтоване та належно вмотивоване судове рішення, з яким погоджується і колегія суддів суду касаційної інстанції.

Доводи касаційної скарги про відсутність виключень чи застережень щодо неможливості апеляційного оскарження певних видів судових рішень чинними нормами КПК України, що надає право на її оскарження в апеляційному порядку, колегія суддів вважає необґрунтованими, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Як неодноразово наголошував Верховний Суд, ст. 129 Конституції України гарантує право на апеляційний перегляд справи, а не кожного окремого судового рішення в межах кримінального провадження, у відповідності з чим КПК України визначає, в яких випадках і які рішення слідчих суддів, судів першої інстанції підлягають перегляду в апеляційному порядку (постанова Верховного Суду від 04 квітня 2019 року у справі № 494/6/18).

В офіційному тлумаченні ч. 2 ст. 55 Конституції України, викладеному в Рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011, зазначено, що реалізація конституційного права на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб забезпечується в порядку, визначеному процесуальним законом.

Конституційний принцип забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду гарантує право звернення до суду зі скаргою в апеляційному чи касаційному порядку, яке має бути реалізоване, за винятком установленої законом заборони на таке оскарження.

За приписами ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

У даному випадку ухвала Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від

04 лютого 2026 року постановлена в порядку, передбаченому КПК України, а тому відсутні підстави для застосування приписів ч. 6 ст. 9 КПК України щодо загальних засад кримінального провадження, визначених ч. 1 ст. 7 КПК України.

З урахуванням викладеного, Верховний Суд вважає, що обґрунтування касаційної скарги в частині оскарження ухвали суду апеляційної інстанції не містить переконливих доводів, які викликають необхідність їх перевірки за матеріалами кримінального провадження, а з касаційної скарги та доданої копії судового рішення вбачається, що підстав для задоволення скарги немає, тому у відкритті касаційного провадження в цій частині необхідно відмовити на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України.

Керуючись ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника потерпілого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 на ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 04 лютого 2026 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 11 лютого 2026 року про відмову у відкритті апеляційного провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3