Справа № 676/4481/23
Провадження № 1-кс/676/382/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2026 року м. Камянець-Подільський

Слідчий суддя Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_3 про відвід прокурора Кам`янець-Подільської окружної прокуратури Хмельницької області ОСОБА_4 та слідчого Кам`янець-Подільського РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із заявою по відвід слідчого, який здійснює досудове розслідування кримінального провадження №00000997 від 23.06.2023 за частиною 1 статті 286 КК України, та прокурора, який здійснює процесуальне керівництво досудовим розслідуванням. Скарга мотивована тим, що поліцейський ОСОБА_6 , який прибув на місце ДТП, вніс до складеного ним рапорту недостовірні відомості, оскільки не міг особисто спостерігати обставин ДТП, а вказаний рапорт фактично став «матрицею фабули», яка потім неодноразово відтворювалася у процесуальних документах. Як у рапорті, так і у фабулі, внесеній до ЄРДР, міститься передчасний висновок про «вину потерпілого», що формує упереджену «доказову інерцію», створює хибну видимість, що «вина вже встановлена». Крім того, вважає, що слідчим свідомо приховано факт, що внаслідок небезпечного маневру водія автомобіля Peugeot 307 ОСОБА_7 виникла ланцюгова дорожньо-транспортна пригода за участю 4-х транспортних засобів, що формує викривлену фактичну базу для експертиз та постанов. Крім того, слідчим ОСОБА_8 було повернуто автомобіль Peugeot 307 водію ОСОБА_7 , хоча на автомобіль накладено арешт. Вважає, що вказаний факт підлягає перевірці на предмет незаконного розпорядження речовим доказом, оскільки створює умови для приховування/знищення слідів ДТП. Звернув увагу, що у матеріалах кримінального провадження відсутній висновок товарознавчої експертизи автомобіля Peugeot 307, що створює умови для заявлення необґрунтованих сум ремонту/збитків без належної доказової бази. Слідчий ОСОБА_8 31.07.2023 закрив кримінальне провадження, при цьому на момент закриття не було проведено повне збирання доказів, а фіксувався обвинувальний ухил і спроба схилити потерпілого до самообмови з метою перекваліфікації в адміністративні правопорушення. Вважає, що прокурор ОСОБА_4 , діючи як процесуальний керівник, безпідставно заблокував вручення повідомлення по підозру ОСОБА_7 , використовуючи вибіркову оцінку доказів, маніпуляції стандартами доказування та фактичним підміщенням висновку експерта власними припущеннями, що призвело до затягування справи та дозволило слідчому ОСОБА_5 вдруге закрити провадження на підставі неповної «зручної» експертизи КНДІСЕ, призначеної на «обрізаних» матеріалах. Також зазначив, що після подання ним скарги 19.08.2024 на прокурора ОСОБА_4 із доказами необґрунтованого повернення підозри стосовно ОСОБА_7 та власним відео-розслідуванням, з матеріалів кримінального провадження зник електронний носій (флеш-карта), який був переданий слідству як додаток, який не було оглянуто зі складенням протоколу. Крім того, матеріали кримінального провадження не містять офіційні відповіді ОГП, обласної прокуратури, НПУ, ДВБ, КНДІСЕ, відповіді Гудзя/Мельничука, лист про догану ОСОБА_8 , а також відсутні його скарги/клопотання за 2024-2025 роки, які є критично важливими для судового контролю та встановлення реального перебігу розслідування. Вважає, що під час призначення судової транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи в КНДІСЕ за вказівкою прокурора ОСОБА_4 слідчий ОСОБА_9 не надав експертам низку ключових доказів, що прямо впливали на висновок експертизи, зокрема, не було надано висновок Вінницького НДЕКЦ МВС від 26.01.2024, не було зазначено, що в ДТП брали участь 4 транспортні засоби, не надано оригінальні рукописні протоколи допитів свідків, не долучена копія підозри ОСОБА_7 , внаслідок чого експерти працювали на неповних і викривлених матеріалах. Слідчий ОСОБА_5 фактично блокував право на оскарження винесених постанов, створюючи «штучну картину» належного повідомлення. Прокурор створював легенду про відсутність матеріалів кримінального провадження, що спростована Хмельницькою обласною прокуратурою. «Парадокс слідчого Гудзя» полягає в тому, що на аркуші 143 тому 1 матеріалів кримінального провадження ОСОБА_9 підписав протокол (13.12.2024), а на аркуші 157 тому 1, тобто на 14 аркушів пізніше лише з`являється доручення, за яким він отримує право вести справу. Слідчий не може підписувати документи «вчора», якщо його призначили «сьогодні». Вважає, що слідчий ОСОБА_5 вилучив з аркушів 143, 156 старі скарги, а на їхнє місце вставив папери ОСОБА_9 , не дивлячись на дати. «Хронологічний прорахунок Лозінського» полягає у тому, що у своєму листі від 19.02.2024 про відмову у винесенні підозри ОСОБА_7 він посилається на аркуші, що вже займають іншу послідовність: слідчий експеримент за участю заявника аркуші 180-191 тому 1, але на даний момент на цих аркушах знаходиться висновок товарознавчої експертизи (на аркушах 180-210 тому 1) тощо. Вважає, що слідчий ОСОБА_5 та прокурор ОСОБА_4 розібрали справу, щоб вилучити те, що їм не подобалось, а коли зшивали назад все переплутали. Крім того, на порушення вимог Інструкції з діловодства в органах Національної поліції на внутрішньому описі тому 1 та тому 2 відсутня дата складання, що дозволяє слідчому «приховати» момент фактичного формування (перешивання) тому, уникнути відповідальності за зміну нумерації ключових доказів, легалізувати вилучення 138 аркушів справи перед відправкою до органів патрульної поліції, що впливає на можливість судового контролю та оцінку матеріалів у сукупності. Крім того, слідчий ОСОБА_5 дошив до тому 2 понад 36 аркушів документів, які не внесені до офіційного опису, чим створив ситуацію, за якої значна частина справи юридично «не існує». Вважає, що таким чином слідство боїться легалізувати свої дії після поновлення справи, бо вони суперечать закону. Крім того, матеріали справи не містять постанову суду від 16.01.2026 про повернення матеріалів справи про адміністративне правопорушення до органу досудового розслідування у зв`язку із наявністю кримінального провадження, що створює ризик підміни реальної історії справи, неможливості перевірити коли, ким і на підставі чого матеріали передавались/повертались після 16.01.2026. Крім того, слідчий ОСОБА_5 та прокурор ОСОБА_4 допускали системні маніпуляції: створити для суду «Картинку», що бездіяльності немає (вже винесли постанову/все зроблено), але фактично позбавили заявника часу і можливості ознайомитись із повним текстом постанови від 18.02.2026, оскаржити її зміст і довести упередженість слідства під час засідання 18.02.2026. Крім того, слідчий ОСОБА_5 ввів в оману слідче управління ГУНП, Департамент внутрішньої безпеки та суд, вказавши про призначення експертизи 06.02.2026, що суперечить твердженню, що експертизи нема, бо матеріали в суді. Крім того, висновок КНДІСЕ використано як ключовий «якір» для подальших процесуальних рішень, при цьому висновок базується на «обрізаних» матеріалах. Вбачає в діях слідчого ОСОБА_5 та прокурора ОСОБА_4 ознаки низки кримінальних правопорушень. Посилаючись на положення пункту 3 частини 1 статті 77 КПК України, просить задовольнити заяву про відвід слідчого та прокурора.

В судовому засіданні заявник підтримав заявлені відводи слідчому та прокурору, посилаючись на обставини, викладені в заяві. Додатково повідомив, що звернувся до Генерального прокурора з клопотанням про зміну місця проведення досудового розслідування, визначення іншої підслідності та зміну процесуального керівництва у даному кримінальному провадженні, а також до Територіального управління ДБР у м. Хмельницькому із заявою про вчинення кримінальних правопорушень посадовими особами під час досудового розслідування кримінального провадження. Вказані обставини у їх сукупності викликають у нього сумніви в неупередженості слідчого та прокурора.

Прокурор в судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності у зв`язку з участю в іншому судовому засіданні, та просив відмовити у задоволенні заяви про відвід прокурора та слідчого у зв`язку з відсутністю обґрунтованих підстав.

Слідчий в судове засідання не з`явився, будь-яких заяв, клопотань не надав.

Слідчий суддя, вислухавши заявника, дослідивши додані матеріали, приходить до наступних висновків.

Статтею 77 КПК України передбачено право сторін кримінального провадження заявити відвід прокурору, слідчому за наявності обставин, передбачених у даній статті.

Зокрема, відповідно до пункту 3 частини 1 статті 77 КПК України, на яку посилається заявник на обґрунтування заяви про відвід, прокурор, слідчий не має права брати участь у кримінальному провадженні, якщо він особисто заінтересований в результатах кримінального провадження або існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості.

Поряд з цим, частиною 2 статті 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 3 Закону України «Про прокуратуру» встановлено, що неупередженість та об`єктивність є одними із засад діяльності прокуратури.

Водночас, норми кримінального процесуального законодавства не містять переліку ознак, які б розкривали сутність упередженості. Вказане дає підстави для висновку про оціночний характер цієї категорії, яка має встановлюватися у кожному випадку на підставі конкретних обставини, які підтверджені відповідними доказами.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини особиста безсторонність особи, яка виконує функції держави, презюмується, поки не надано доказів протилежного.

Відповідно до частини 1 статті 36 КПК України прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

За змістом Закону України «Про прокуратуру» здійснюючи функції прокуратури, прокурор є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску, втручання і керується у своїй діяльності лише Конституцією та законами України.

Позиція під час здійснення повноважень прокурора у кримінальному провадженні не може вважатися упередженістю та, відповідно, слугувати підставою для його відводу, оскільки зумовлена процесуальним статусом та процесуальними повноваженнями прокурора, визначеними статтею 36 КПК України, а законність процесуальних дій (бездіяльності) прокурора, вчинених в порядку нагляду за досудовим розслідуванням, не може перевірятися поза межами передбаченого законом процесуального контролю.

Відповідно до положень статті 40 КПК України, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

Відповідно до положень частини 5 статті 80 КПК України, відвід повинен бути вмотивованим.

Вмотивованість відводу означає, перш за все, спроможність представлених заявником аргументів обґрунтувати сумніви у неупередженості прокурора, слідчого можливість впливу вказаних факторів (підстав) на вирішення даної справи або об`єктивну неможливість його участі в цьому провадженні. Будь-який учасник кримінального провадження може не погоджуватися з вчиненими діями або постановленими рішеннями прокурора або слідчого і оцінювати їх з позиції свого процесуального статусу і власного процесуального інтересу. Однак, тлумачення таких дій і рішень у сенсі підстав для відводу має базуватися не лише на власному переконанні в їх умисній необ`єктивності, а й на фактичних обставинах, за допомогою яких відповідні обставини стануть очевидними і для суду, який розглядає заяву про відвід.

Незгода сторони кримінального провадження з процесуальними діями чи бездіяльністю прокурора, слідчого за умови відсутності об`єктивних даних, які б свідчили про їх упередженість до будь-якого зі сторін провадження, не є підставою для їх відводу.

Доводи заявника про відвід прокурора, слідчого спираються виключно на власні суб`єктивні міркування про існування обставин, які викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності прокурора та слідчого під час реалізації покладених законом функцій.

На переконання слідчого судді, заявлений прокурору та слідчому відвід ґрунтується на оціночних судженнях та не містить об`єктивно підтверджених відомостей про існування обставин, які викликають обґрунтовані сумніви у їх неупередженості або особистій заінтересованості, тоді як сама по собі незгода учасників провадження з процесуальними діями прокурорів та слідчих не є підставою для відводу.

За таких обставин, заявлений прокурору та слідчому відвід не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 77, 80, 81 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_3 про відвід прокурора Кам`янець-Подільської окружної прокуратури Хмельницької області ОСОБА_4 та слідчого Кам`янець-Подільського РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_5 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1