ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2026 року

м. Хмельницький

Справа № 686/7859/26

Провадження № 11-сс/820/309/26

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Хмельницького апеляційного суду

в складі: судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря ОСОБА_4 ,

з участю: прокурора ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 лютого 2026 року за № 0000434, за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_6 , адвоката ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 8 травня 2026 року,

в с т а н о в и л а :

Цією ухвалою клопотання слідчого задоволено частково. Застосовано щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Грузевиця, Хмельницького району, Хмельницької області, громадянина України, українця, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживає в АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 3662 КК України,

запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час, який полягає у забороні, без дозволу слідчого, прокурора або суду, залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 , в період часу з 22 год 00 хв до 06 год 00 хв наступного дня, з покладенням на нього зобов`язання прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду за першою вимогою на строк дії покладених на нього обов`язків, визначених ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 8 травня 2026 року, а саме: не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду, повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, до 05 липня 2026 року включно.

Встановлено, що ОСОБА_6 підозрюється в умисному внесенні суб`єктом декларування завідомо недостовірних відомостей до декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, передбаченої Законом України «Про запобігання корупції», які відрізняються від достовірних на суму понад 2500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 3662 КК України.

Відомості про вчинення вказаного кримінального правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 лютого 2026 року за № 0000434.

7 травня 2026 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 3662 КК України.

Ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 8 травня 2026 року ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час із покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, захисник ОСОБА_6 , адвокат ОСОБА_8 , подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову, якою обрати ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Посилається на те, що підозра є необґрунтованою, а тому відсутні підстави для застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час.

Вважає, що передбачені ст. 177 КПК України ризики, слідчим та прокурором не доведені.

Поза увагою слідчого судді залишилося й те, що ОСОБА_6 має міцні соціальні зв`язки та постійне місце роботи, одружений, раніше не судимий.

Крім того, слідчий та прокурор не обґрунтували неможливості застосування до ОСОБА_6 іншого, більш м`якого запобіжного заходу, зокрема, особистого зобов`язання.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника, адвоката ОСОБА_7 , на підтримку поданої апеляційної скарги, з посиланням на зазначені у ній доводи, думку прокурора про законність і обґрунтованість ухвали слідчого судді, перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона задоволенню не підлягає, виходячи з таких підстав.

Згідно ч. 1 п. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Виходячи з вимог ст. 370 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу має бути законною, обґрунтованою та вмотивованою.

У відповідності до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі відповідно до ч. 2 ст. 181 КПК України.

Як вбачається із матеріалів судового провадження, подане до суду першої інстанції клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо підозрюваного ОСОБА_6 відповідає вимогам ст. 184 КПК України. В обґрунтування клопотання слідчий посилається на наявність обґрунтованої підозри, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 . Зважаючи на те, що у справі не з`ясовані усі обставини, не перевірено їх доказами, існують ризики, визначені ст. 177 КПК України.

Наведені в клопотанні слідчого підстави для обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту належним чином перевірялись слідчим суддею. При цьому, був опитаний ОСОБА_6 , його захисник, вислухана думка прокурора та слідчого, з`ясовані інші обставини, які мають значення для обрання запобіжного заходу.

При вирішенні питання про обрання підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту слідчий суддя врахував обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема: вагомість наявних доказів, що вказують на обґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 3662 КК України; тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винним у кримінальному правопорушенні, яке є нетяжким, за яке передбачене покарання у виді штрафу від шести тисяч до восьми тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин, або обмеження волі на строк до двох років, або позбавлення волі на той самий строк з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до 3 років та з конфіскацією майна, особу підозрюваного, його вік та стан здоров`я.

Тому, слідчий суддя прийшов до правильного висновку про існування ризиків, передбачених ст. 177 КК України, зокрема: переховування від органів досудового розслідування або суду; незаконний вплив на свідків у кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Врахувавши наведені ризики, обставини, передбачені ст. 178 КПК України, в їх сукупності, слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку, з яким погоджується колегія суддів апеляційного суду, про необхідність обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час, в період часу з 22 год 00 хв по 06 год 00 хв наступного дня.

Як у суді першої інстанції, так і під час апеляційного перегляду кримінального провадження, стороною обвинувачення було доведено, що застосування до ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу не зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку та запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Посилання апелянта на те, що підозра, пред`явлена ОСОБА_6 , є необґрунтованою, апеляційний суд відхиляє, з огляду на таке.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Нечипорук та Йонкало проти України», «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Із матеріалів провадження вбачається, що на підтвердження причетності ОСОБА_6 до інкримінованого правопорушення надано наступні докази: повідомлення Спеціалізованої антикорупційної прокуратури від 12 лютого 2026 року № 07/05-939ВИХ-26 з додатками, матеріали Національного агентства з питань запобігання корупції від 03 вересня 2025 року № 281-03/74073-25 за результатами здійснення моніторингу способу життя суб`єкта декларування начальника Хмельницького відділу № 1 Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області ОСОБА_6 у порядку статті 514 ЗУ «Про запобігання корупції», щорічна декларація особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування - начальника Хмельницького відділу № 1 Управління ДМСУ в Хмельницькій області ОСОБА_6 за 2024 рік, витяг з Реєстру будівельної діяльності Реєстру будівельної діяльності Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва за № ІУ45 та № ІУ36, інші матеріали кримінального провадження в їх сукупності.

За таких обставин, слідчий суддя прийшов до правильного висновку, що долучені до матеріалів клопотання докази об`єктивно доводять можливу причетність підозрюваного ОСОБА_6 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення та є достатніми для застосування щодо нього обмежувальних заходів.

Разом з тим, варто зазначити, що на даному етапі провадження слідчий суддя не вирішує питання про наявність чи відсутність в діях підозрюваного усіх ознак складу кримінального правопорушення, з огляду на те, що обставини вчинення підозрюваним конкретних дій, їх кваліфікація та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні, зібраними під час досудового розслідування.

Матеріали, додані слідчим в обґрунтування поданого клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час доби, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 3662 КК України.

А тому, питання щодо доведеності вини підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, що йому інкримінуються, підлягають з`ясуванню в процесі досудового розслідування та судового розгляду.

Доводи захисника про недоведеність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів до уваги не бере, враховуючи наступне.

Так, наявність вищезазначених ризиків, ґрунтується на реальних фактичних даних, наведених слідчим у поданому клопотанні та доведених як в судовому засіданні суду першої інстанції, так і в апеляційному суді.

Зокрема, при оцінці ризику впливу на свідків апеляційний суд виходить із передбаченої КПК України процедури отримання свідчень у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч.ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК України). Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань та дослідження їх судом.

Водночас існує ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, оскільки підозрюваний, будучи обізнаним про обставини кримінального правопорушення, має реальну можливість у будь-який спосіб перешкоджати всебічному, повному та неупередженому встановленню обставин кримінального провадження, що, в свою чергу, може негативно вплинути на надання їм належної правової оцінки, а також на ухвалення законних, обґрунтованих і неупереджених процесуальних рішень у строки, визначені КПК України.

Окрім того, колегія суддів вважає, що існує ризик переховування від органу досудового розслідування чи суду.

Зокрема, ОСОБА_6 підозрюється в умисному внесенні суб`єктом декларування завідомо недостовірних відомостей до декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до двох років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до 3 років. Тому, підозрюваний усвідомлюючи тяжкість покарання, яке йому загрожує у випадку визнання його винуватим, з метою уникнення кримінальної відповідальності може переховуватись від органу досудового розслідування чи суду.

Крім того, на території України діє воєнний стан та у зв`язку із тимчасовою окупацією російською федерацією територій України, з метою відсічі російської збройної агресії в певних її регіонах простягається лінія зіткнення - умовна лінія на поверхні землі між тимчасово окупованою територією та іншою територією України, на прилеглих територіях до якої ведуться бойові дії. Наявність блокпостів не виключає обмеження чи унеможливлення контролю в моменти активних бойових дій на певних ділянках лінії зіткнення, що може бути використано підозрюваною для його переховування.

Введення на території нашої держави воєнного стану також суттєво ускладнює контроль за виконанням більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою та створює перешкоди для виклику підозрюваного.

До того ж, у рішенні по справі «W проти Швейцарії», Європейський суд з прав людини зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Таким чином, стороною обвинувачення доведено наявність вищевказаних ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. У сукупності із обґрунтованою підозрою ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, це й стало підставою для застосування запобіжного заходу саме у вигляді домашнього арешту в нічний час, що відповідає характеру суспільного інтересу в даному випадку.

Що ж стосується того, що ОСОБА_6 має міцні соціальні зв`язки та постійне місце роботи, одружений, раніше не судимий, то вказані обставини не спростовують висновків суду про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час, оскільки наведене враховується в сукупності з іншими обставинами у кримінальному провадженні, зокрема: тяжкістю інкримінованого кримінального правопорушення, фактичними обставинами кримінального провадження, суворістю можливого покарання, які й стали підставою для задоволення клопотання слідчого.

Доводи апелянта про те, що інші більш м`які запобіжні заходи, зокрема особисте зобов`язання, зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного апеляційний суд відхиляє, з огляду на наступне.

Так, колегією суддів під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді було досліджено матеріали кримінального провадження та не встановлено підстав для зміни обраного підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час. Лише такий запобіжний захід зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку.

Застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, щодо підозрюваного, на думку колегії суддів, унеможливить запобігання існуючим ризикам, оскільки ОСОБА_6 не перебуватиме під наглядом правоохоронних органів та зможе переховуватись від органів досудового розслідування або суду; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Інші доводи апеляційної скарги не можна визнати переконливими, оскільки вони не містять доказів, які б спростували висновки суду першої інстанції та впливали на законність судового рішення в частині обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Таким чином, потреба в обмеженні права на особисту свободу підозрюваного шляхом обрання останньому запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час є виправданою. Окрім того, застосування такого запобіжного заходу не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки у справі існують ознаки суспільного інтересу, який, зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів підстав для скасування ухвали слідчого судді не знаходить.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 194, 196, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 8 травня 2026 року про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 , запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час, який полягає у забороні, без дозволу слідчого, прокурора або суду, залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 , в період часу з 22 год 00 хв до 06 год 00 хв наступного дня, до 5 липня 2026 року включно, з покладенням на нього відповідних обов`язків, залишити без змін, а апеляційну скаргу його захисника, адвоката ОСОБА_8 , без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3