Справа № 738/57/26 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/356/26
Категорія - про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

30 березня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю сторін кримінального провадження:

засудженого ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові, одночасно в режимі відеоконференції з ДУ «Менська виправна колонія №91» матеріали судового провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 21 січня 2026 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні подання начальника Державної установи «Менська виправна колонія №91» про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням у виді пробаційного нагляду ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженому 29 квітня 2024 року Кіровським районним судом м. Кіровограда за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 70 КК України до 9 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві власності; ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 27 листопада 2024 року вирок був змінений, кримінальне провадження в частині обвинувачення за ч. 4 ст. 185 КК України закрите на підставі ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з набранням чинності закону, яким скасована кримінальна відповідальність, та визначено покарання за ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 70 КК України у виді позбавлення волі строком на 6 років з конфіскацією всього належного на праві власності майна.

Відмовляючи у задоволенні подання, суд вказав на те, що враховуючи характеристику особи засудженого за увесь період відбування покарання, який мав 10 стягнень, хоча й погашених на час розгляду подання, і за весь період відбування покарання має лише два заохочення, не вбачає в поведінці засудженого динаміки, яка б свідчила про його виправлення та перевиховання, а саме: активної участі в суспільному житті, сумлінного виконання громадських доручень, підвищення свого загальноосвітнього рівня, гарної поведінки в побуті та прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, що свідчить про передчасність подання державної установи про заміну покарання більш м`яким - пробаційним наглядом.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 просить ухвалу суду скасувати, як незаконну та необґрунтовану, ухвалити нове рішення, яким замінити невідбуту ним частину покарання більш м`яким покаранням пробаційним наглядом у відповідності до ст. 82 КК України.

Вказує, що положення про те, що засуджений став на шлях виправлення означає, що його зразкова поведінка і сумлінне ставлення до виконання обов`язків у період відбування покарання засвідчили про успішність процесу виправлення і можливість ефективного продовження його за умови застосування більш м`якого виду покарання.

Звертає увагу, що ст. 1 КВК України передбачено, що кримінально-виконавче законодавство України регламентує порядок і умови виконання та відбування покарання з метою захисту інтересів держави, особи і суспільства шляхом створення умов для виправлення і ресоціалізації засуджених, так і іншими особами, а також запобігання тортурам та нелюдському або такому, що принижує гідність, поводженню із засудженими.

Незважаючи на викладене, засуджений вважає, що суд першої інстанції формально та необґрунтовано підійшов до вирішення подання державної установи, та в якійсь мірі навіть упереджено, не дослідивши та не взявши до уваги всі обставини пом`якшення покарання, при тому, що відмовляючи у задоволенні подання послався на єдину підставу це наявність 10 стягнень, які погашені на час звернення із поданням, про що суд і вказав у своєму рішенні. При цьому, суд не взяв до уваги, що останнє стягнення на нього було накладене 04 жовтня 2024 року, після чого, перебуваючи в ДУ «Менська виправна колонія №91» з 15 лютого 2025 року по теперішній час, він отримав два заохочення, які відображаються у матеріалах справи.

Засуджений не заперечує, що дійсно мав десять стягнень під час перебування у слідчому ізоляторі, про що жалкує на даний час, але не згодний із висновком суду, адже він дійсно став на шлях виправлення, після прибуття до місця відбування покарання не мав жодного стягнення, а лише заохочення.

Перебуваючи в слідчому ізоляторі він вже намагався стати на шлях виправлення, але в установі були відсутні виробничі потужності, не було підприємств чи майстерень, що позбавляло його можливості працювати. На іншу роботу, навіть таку, як залучення до матеріально-побутової праці для покращення перебування засуджених в установі його не хотіли брати, керуючись тим, що він працював в патрульно-постовій службі, а адміністрація установи вважала, що у них не передбачено роботи для колишніх працівників поліції.

Перебуваючи в ДУ «МВК №91» він виключно позитивно характеризується, має заохочення, до виконання робіт відноситься з розумною ініціативою, у колективі підтримує рівні доброзичливі відносини, не конфліктний, приймає активну участь у житті установи, має позитивні плани на майбутнє та бажає чесно працювати, записався до програми освітнього навчання та має намір отримати другу освіту.

Суд обмежився лише констатацією того, що поведінка засудженого є несумлінною, спираючись виключно на інформацію про наявність стягнень, в той час як мав оцінити різні аспекти такі, як ставлення засудженого до вчиненого злочину, ставлення до суспільного життя, ставлення до режиму відбування покарання, ставлення до майбутнього життя.

Заслухавши доповідача, засудженого, який підтримав доводи апеляційної скарги, просив ухвалу суду скасувати та замінити йому невідбуту частину покарання більш м`яким у виді пробаційного нагляду, прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги засудженого, акцентуючи увагу на тому, що поведінка засудженого береться до уваги протягом усього строку відбування покарання, а не тільки за період, що передує настанню перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу засудженого залишити без задоволення.

З матеріалів справи убачається, що 29 квітня 2024 року вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда ОСОБА_6 був засуджений за ч. 4 ст. 185, ч. 1 та ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 9 років з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві власності.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 27 листопада 2024 року вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 29 квітня 2024 року щодо ОСОБА_6 був змінений в частині призначеного покарання.

Кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 185 КК України закрите на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з набранням чинності закону, яким скасована кримінальна відповідальність за діяння, вчинене особою.

ОСОБА_6 вважається засудженим за ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві власності.

Вирок суду набрав законної сили 27 листопада 2024 року та був звернутий до виконання на підставі розпорядження голови Кіровського районного суду м. Кіровограда.

На час звернення з поданням засуджений ОСОБА_6 дійсно відбув визначену законодавцем частину призначеного строку покарання, яка надає можливість у застосуванні пільги, визначеної ст. 82 КК України.

Згідно вимог ст. 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Відповідно до п.2 ч.4 ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, коли особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона була засуджена до позбавлення волі.

За час перебування у ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор» засуджений характеризувався негативно, допускав порушення режиму тримання, за що був десять раз притягнутий до дисциплінарної відповідальності, до суспільно корисної праці не залучався, заходи заохочення не застосовувались.

У Державній установі «Менська виправна колонія» ОСОБА_6 відбуває покарання з 15 лютого 2025 року по теперішній час. За час відбування покарання в установі характеризується позитивно, порушень режиму тримання не допускає, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, розпорядок дня виконує, до нього застосовуються заходи заохочення, на профілактичних обліках не перебуває. З 17 березня 2025 року засуджений виконує обов`язки працівника по виготовленню малопомітної перешкоди, до роботи відноситься добре, за що ним були отримані заохочення.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Судовий розгляд питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, під час судового засідання у справах цієї категорії необхідно приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання. Зокрема, ретельно з`ясовується ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці (п. 2, 17 Постанови Пленуму ВСУ № 2 від 26.04.2002 року).

Висновок щодо виправлення засудженого повинен базуватися на врахуванні даних про його поведінку в цілому та ставленню до праці за увесь період знаходження в місцях ув`язнення, а не тільки час, що засуджений перебував в установі виконання покарання, перед настанням пільги, тим більше, що строк попереднього ув`язнення є значно більшим від часу перебування в установі виконання покарання.

Так, засуджений ОСОБА_6 був затриманий 14 грудня 2022 року і перебував під вартою до прибуття в ДУ «Менська виправна колонія №91» , куди прибув 15.02.2025 року, де мав систематичні стягнення і жодного заохочення.

Позитивні зміни у поведінці засудженого відбулися згідно з поданням установи за дев`ять місяців перебування засудженого в установі, у той час як протягом двох років його поведінка була негативною, мав догани, попередження, поміщався до карцеру.

Проаналізувавши наявні в матеріалах провадження довідки та характеристики, а також доводи апеляційної скарги засудженого, колегія суддів приходить до висновку, що підстави для скасування ухвали місцевого суду відсутні, оскільки судом детально вивчені всі додані до клопотання документи і висновки суду про відсутність позитивної динаміки у поведінці засудженого із визначенням її проявів, є цілком обґрунтованими, у матеріалах справи відсутні достатні підстави для прийняття рішення про застосування більш м`якого покарання, а саме у виді пробаційного нагляду.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 539 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 21 січня 2026 року про відмову у задоволенні подання про заміну невідбутої частини покарання засудженому ОСОБА_6 більш м`яким покаранням, без змін.

Ухвала набуває законної сили після її проголошення й касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_8 ОСОБА_9 ОСОБА_10