Справа № 144/1897/25
Провадження № 1-кп/144/32/26
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.03.2026 року с-ще Теплик

Теплицький районний суд Вінницької області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

учасників судового провадження:

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000129 від 10.11.2025, стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Переходи, Чортківського району, Тернопільської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , з базовою середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше судимого 12.03.2025 Теплицьким районним судом Вінницької області за ч. 4 ст. 185 КК України до п`яти років позбавлення волі, на підставі ст. 75 Кримінального кодексу України (далі КК) звільненого від відбування покарання з іспитовим строком один рік та шість місяців,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, -

в с т а н о в и в :

10.11.2025 близько 05 години 30 хвилин, ОСОБА_6 , будучи раніше судимим - згідно вироку Теплицького районного суду Вінницької області від 12.03.2025 за ч. 4 ст. 185 КК України, маючи не зняту та непогашену у встановленому законом порядку судимість, маючи кримінально-протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, прийшовши до приміщення, по АДРЕСА_2 , за допомогою ключів, які він взяв у своєї співмешканки ОСОБА_7 , без її відома проник на другий поверх будівлі, та в подальшому відчинив вхідні двері в кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », яке використовує ФОП ОСОБА_8 , таким чином незаконно проник у приміщення кімнати № 215. Перебуваючи всередині приміщення, ОСОБА_6 , реалізуючи свій кримінально-протиправний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, знаючи, де саме зберігаються грошові кошти, шляхом вільного доступу, в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, який неодноразово продовжувався, востаннє Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану» від 20.10.2025 року № 793/2025, затвердженого Законом України № 4643-ІХ від 21.10.2025, маючи мету незаконного збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, перебуваючи у приміщенні кафе, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає та не зможе йому завадити, підійшов до прилавку та з шухляди викрав грошові кошти в сумі 6 700 грн, які належать ФОП ОСОБА_8 , після чого місце злочину залишив та викраденим розпорядився на власний розсуд. Своїми діями ОСОБА_6 спричинив ФОП ОСОБА_8 майнову шкоду на суму 6 700 грн.

Таким чином, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинене повторно, поєднане з проникненням у інше приміщення, в умовах воєнного стану.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, крім випадків, передбачених цією статтею.

У судовому засіданні ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю та надав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним в обвинувальному акті обставинам кримінального правопорушення, підтвердив, що будучи обізнаним про те, що в Україні оголошено воєнний стан, вчинив крадіжку грошових коштів у розмірі 6 700 грн, які належали ОСОБА_9 . Обвинувачений у вчиненому розкаявся та зазначив, що усвідомлює неправомірність своїх дій, просив суд суворо його не карати, запевнивши, що зробив для себе належні висновки та в подальшому буде уникати вчинення будь-яких правопорушень, має намір створити сім`ю, просив призначити міру покарання, не пов`язану з позбавленням волі.

Показання обвинуваченого у судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів у суду в правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

При визначенні обсягу та порядку дослідження доказів, прокурор висловив думку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, запропонував обмежитися допитом обвинуваченого, дослідженням окремих письмових доказів, що характеризують особу обвинуваченого, а також матеріалів, необхідних для вирішення питання стосовно процесуальних витрат та речових доказів.

Обвинувачений підтримав думку прокурора, не заперечував проти запропонованого прокурором порядку та обсягу дослідження доказів.

Беручи до уваги, що фактичні обставини справи ніким з учасників судового провадження не оспорюються, суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК, визнав їх встановленими у судовому засіданні та вважав недоцільним дослідження доказів щодо цих обставин, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують його особу та доказів, що стосуються речових доказів і процесуальних витрат.

При цьому, суд переконався у відсутності сумнівів щодо добровільності позиції учасників судового провадження, яким роз`яснено про позбавлення права на оскарження в апеляційному порядку визнаних ними фактичних обставини справи.

Допитавши обвинуваченого, дослідивши надані стороною обвинувачення письмові докази, які характеризують особу ОСОБА_6 , та стосуються речових доказів і процесуальних витрат, суд вважає, що винуватістьобвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення доведена та кваліфікує його умисні діїза ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, поєднане з проникненням у інше приміщення, в умовах воєнного стану.

Згідно із вимогами ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд керується положеннями статей 65 - 67 КК, роз`ясненнями, викладеними у пунктах 1, 2, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», а також виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому, суд враховує, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, відповідно до положень ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно ст. 66 КК України є його щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Разом з тим, при обранні міри покарання, суд бере до уваги обставини кримінального правопорушення, суму викраденого майна, відомості про особу обвинуваченого, його молодий вік, який неодружений, не працює, раніше судимий, вчинив злочин під час іспитового строку за попереднім вироком, вину визнав, у вчиненому розкаявся, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо.

Крім того, судом враховано позицію прокурора та висновок досудової доповіді Гайсинського районного сектору № 2 філії ДУ "Центр пробації" у Вінницькій області від 12.01.2026, відповідно до якого ризик вчинення ОСОБА_6 повторного кримінального правопорушення оцінюється як високий, ризик небезпеки для суспільства як середній, виправлення останнього можливе без ізоляції від суспільства.

Водночас судом враховано думку потерпілої ОСОБА_8 , викладену у заяві, яка будь-яких претензій до ОСОБА_6 не має, просила судовий розгляд здійснювати за її відсутності.

З огляду на безальтернативний характер санкції ч. 4 ст. 185 КК щодо виду покарання, суд призначає обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі у межах санкції статті ч. 4 ст. 185 КК України.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК (за сукупністю вироків) до призначеного за цим вироком покарання, суд частково приєднує невідбуту частину покарання за вироком Теплицького районного суду Вінницької області від 12.03.2025 по обвинуваченню ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 185 КК України.

На переконання суду, таке покарання є справедливим і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами осіб, які притягуються до кримінальної відповідальності.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати на залучення експерта за проведення судової біологічної експертизи № СЕ-19/102-25/24769-БД від 21.11.2025 у сумі 4 723 грн. 96 коп. підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави, відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Теплицького районного суду Вінницької області від 17.11.2025 на речові докази підлягає скасуванню на підставі ч. 4 ст. 174 КПК.

Речові докази у кримінальному провадженні підлягають поверненню власнику, відповідно до положень ст. 100 КПК України.

ОСОБА_6 затриманий 27.11.2025 на підставі ухвали слідчого судді Теплицького районного суду Вінницької області, якою йому обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави на суму сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно ч. 5 ст. 72 КК України попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день.

Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення», попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених КПК, застосовуються щодо підозрюваного, обвинуваченого та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

З огляду на наведене, у строк покарання обвинуваченого необхідно зарахувати попереднє ув`язнення у період з 27.11.2025 до набрання вироком законної сили з розрахунку, що один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі у відповідності до положення ч. 5 ст. 72 КК України.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, застосований стосовно ОСОБА_6 - залишити незмінним.

Керуючись ст. ст. 71, 100, 124, 174, ч. 3 ст. 349, 368 - 371, 373, 374 КПК, суд -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років 5 (п`яти) місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Теплицького районного суду Вінницької області від 12.03.2025 за ч. 4 ст. 185 КК України та призначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді 6 (шести) років позбавлення волі.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_6 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з моменту його затримання 27.11.2025 і по день набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з дня набрання вироком законної сили.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, застосований стосовно ОСОБА_6 - залишити незмінним.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта за проведення судової біологічної експертизи № СЕ-19/102-25/24769-БД від 21.11.2025 у сумі 4 723 (чотири тисячі сімсот двадцять три) гривні 96 копійок.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Теплицького районного суду Вінницької області від 17.11.2025 на два ключі із надписом «IMPERIAL» та «BRONSTA», які поміщено до спецпакету Національна поліція України ICR №0192344 та передано до кімнати зберігання речових доказів відділення поліції № 1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області скасувати.

Речові докази: два ключі із надписом «IMPERIAL» та «BRONSTA», які поміщено до спецпакету Національна поліція України ICR №0192344 та передано до кімнати зберігання речових доказів відділення поліції № 1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області повернути власнику ОСОБА_8 .

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК.

Апеляційна скарга на вирок суду в іншій частині може бути подана до Вінницького апеляційного суду через Теплицький районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя