Справа № 462/2214/16-к Провадження № 1-в/304/10/2026
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2026 року м. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду подання начальника Ужгородського РС №2 філії Державної установи «Центр пробації» в Закарпатській області ОСОБА_3 , щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Порошково Перечинського району Закарпатської області, який раніше проживав за адресою: АДРЕСА_1 , з неповною загальною середньою освітою, неодруженого (має на утриманні неповнолітніх дітей), раніше судимого,

для вирішення питання про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку суду, -

В С Т А Н О В И В :

Начальник Ужгородського РС №2 філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області звернулася до суду вказаним поданням, яке мотивує тим, що 13 вересня 2016 року до Перечинського районного відділу кримінально виконавчої інспекції (Ужгородський РС №2 філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області) надійшов вирок Залізничного районного суду від 29 липня 2016 року, яким ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді громадських робіт строком на 90 годин. Вирок набрав законної сили 29 серпня 2016 року та був направлений на виконання до уповноваженого органу з питань пробації 07 вересня 2016 року.

26 вересня 2016 року з Порошківської сільської ради надійшло повідомлення про те, що ОСОБА_4 на території сільської ради близько восьми років не проживає. Проведеними першочерговими розшуковими заходами місцезнаходження засудженого встановити не вдалося, у зв`язку з чим до органів поліції було направлено подання про проведення подальших розшукових заходів. За результатами таких заходів засудженого оголошено в розшук та заведено оперативно-розшукову справу.

Крім того, до органу поліції було направлено подання про притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 389 КК України. За цим фактом органом поліції внесено відомості до ЄРДР за № 0000468, однак підозру йому не оголошено у зв`язку з невстановленням його місцезнаходження.

18 грудня 2018 року органом поліції ОСОБА_4 було розшукано та доставлено до сектору пробації, де його поставлено на облік та відібрано пояснення. Згідно з наданими поясненнями, після винесення вироку він не з`явився до підрозділу кримінально-виконавчої інспекції, оскільки не зрозумів, куди саме йому необхідно звернутися, та протягом цього часу проживав у м. Львові без постійного місця проживання. Засуджений повідомив, що має намір проживати у свого дядька за адресою: АДРЕСА_1 . Однак відповідно до відповіді Порошківської сільської ради від 26 грудня 2018 року № 02-26/116 встановлено, що з відповідним направленням він до сільської ради не звертався. Також згідно з поясненнями жительки с. Порошково ОСОБА_5 встановлено, що за вказаною адресою ОСОБА_4 не проживає та його місцезнаходження їй не відоме.

У зв`язку з цим, сектором пробації знову було розпочато першочергові розшукові заходи та передано матеріали для подальшого розшуку до Перечинського відділення поліції Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області, в результаті чого щодо ОСОБА_4 заведено оперативно-розшукову справу № 130051.

21 серпня 2019 року ОСОБА_4 розшукано в м. Львові та доставлено до Перечинського РС пробації, де він пояснив, що після отримання направлення для відбуття громадських робіт поїхав до с. Порошково, однак житла там не знайшов, у зв`язку з чим повернувся до м. Львова, де проживає разом з матір`ю у наметі в лісосмузі між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Також він просив передати його особову справу до Залізничного сектору пробації м. Львова.

23 серпня 2019 року до Залізничного РВ філії ДУ «Центр пробації» у Львівській області було направлено запит щодо перевірки місця проживання засудженого та, у разі підтвердження, витребування особової справи для виконання вироку за територіальністю. Однак відповідно до відповіді від 18 вересня 2019 року встановлено, що на території лісосмуги між Білогорщею та ОСОБА_7 вказаний засуджений не проживає.

Узв`язку з тим, що місцезнаходження засудженого знову стало невідомим, СКП Перечинського ВП ГУНП в Закарпатській області було заведено оперативно-розшукову справу № 1302819 від 14 листопада 2019 року.

18 січня 2022 року до Перечинського РС пробації надійшло повідомлення з ВП №1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області про закриття оперативно-розшукової справи щодо ОСОБА_4 , оскільки його було доставлено до ВП №1 Львівського РУП ГУНП у Львівській області, однак відомості про фактичне місце проживання засудженого встановлені не були.

30 листопада 2023 року Ужгородським РС №2 філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області до Перечинського районного суду Закарпатської області було внесено подання щодо вирішення питання про звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку. Ухвалою Перечинського районного суду від 26 червня 2025 року зазначене подання було повернуто для доопрацювання, оскільки в діях засудженого вбачалися ознаки ухилення від відбування покарання.

У зв`язку з цим, 09 жовтня 2025 року Ужгородським РС №2 філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області до ВП №1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області було направлено подання про притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 389 КК України за ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт.

Постановою слідчого від 29 листопада 2025 року кримінальне провадження щодо ОСОБА_4 закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення.

З урахуванням викладеного та те, що після засудження ОСОБА_4 до покарання у виді громадських робіт 29 липня 2016 року, злочин не вчиняв та строки давності виконання вказаного обвинувального вироку закінчились, тому просить подання задовольнити.

У судове засідання начальник Ужгородського РС №2 філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області ОСОБА_8 не з`явилася, однак через канцелярію суду подала клопотання про розгляд зазначеного подання без участі представника сектору пробації, крім того зазначила, що подання підтримує повністю та просить таке задовольнити.

Прокурор ОСОБА_9 у судове засідання також не з`явився, подав заяву про розгляд подання щодо звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності щодо ОСОБА_4 без його участі, подання повністю підтримує та просить його задоволити. Також не заперечує проти незастосування технічних засобів фіксування.

Засуджений ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився.

На підставі ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не проводилося.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

З матеріалів подання встановлено, що вироком Залізничного районного суду від 29 липня 2016 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді громадських робіт строком на 90 годин.

Вказаний вирок набрав законної сили 29 серпня 2016 року та був направлений на виконання до уповноваженого органу з питань пробації 07 вересня 2016 року.

Також судом встановлено, що згідно з вимогою управління інформаційного забезпечення ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_4 після винесення Залізничним районним судом вироку суду від 29 липня 2016 року, яким його засуджено до покарання у виді 90 годин громадських робіт, інших злочинів не вчиняв.

Кримінальне законодавство встановлює правило, згідно з яким звільненню від відбування покарання підлягають особи, відносно яких строки давності виконання обвинувального вироку закінчилися. Під давністю виконання обвинувального вироку розуміється сплив встановлених у законі строків з дня набрання чинності обвинувальним вироком, що виключає виконання призначеного судом покарання. Нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку передбачено ст. 80 КК України.

Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 80 КК України, особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано у строк два роки, в разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Частинами 3 та 4 ст. 80 КК України встановлено, що перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються. Перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах першій та третій цієї статті, засуджений вчинить новий середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.

Отже, ст. 80 КК України застосовується у разі, якщо у встановлений законом строк вирок суду не був виконаний за умови, що засуджений не ухилявся від його відбування покарання, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності, та до закінчення строку виконання вироку не вчинив нового злочину, що є підставою для переривання строку давності.

Відповідно до ст. 152 КВК України, підставами звільнення від відбування покарання є: відбуття строку покарання, призначеного вироком суду; закон України про амністію; акт про помилування; скасування вироку суду закриття кримінального провадження; закінчення строків давності виконання обвинувального вироку; умовно-дострокове звільнення від відбування покарання; хвороба; інші підстави, передбачені законом.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України у справі № 5-324 кс 15 (постанова від 24.12.2015 року), ухилення від відбування покарання як підстава для зупинення строків виконання обвинувального вироку є особливим юридичним фактом, питання вирішення якого належить до компетенції суду, а отже цей факт слід встановлювати з дотриманням вимог процесуальної форми, тобто ухилення від відбування покарання, як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку може бути підтверджена лише обвинувальним вироком, що набрав законної сили, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання. Таким чином, вирішувати питання про зупинення строків давності виконання обвинувального вироку суду можливо лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

У зв`язку з викладеним, відсутністю даних про ухилення засудженого від відбування покарання, що перебіг давності виконання вироку не зупинявся, суд вважає, що подання слід задовольнити, оскільки на даний час закінчились строки давності виконання обвинувального вироку щодо ОСОБА_4 , а саме пройшло понад два роки з моменту проголошення вироку, яким засуджено останнього до покарання у виді 90 годин громадських робіт, і вирок суду виконаний не був.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч. 1, ч. ч. 3, 4 ст. 80 КК України, ст. ст. 26, 152 КВК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Подання задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання у виді громадських робіт, призначеного вироком Залізничного районного суду Львівської області від 29 липня 2016 року за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 80 КК України у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На ухвалу може бути подано апеляцію до Закарпатського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуюча:ОСОБА_1