Справа № 276/325/26
Провадження по справі 1-кс/276/73/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2026 року селище Хорошів

Слідчий суддя Хорошівського районного суду Житомирської області ОСОБА_1 , за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого СВ відділення поліції №3 Житомирського районного управління поліції №2 ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні №0007690 від 19.02.2025 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Старий Майдан Червоноармійського району Житомирської області, українця, громадянина України, проживаючого в АДРЕСА_1 , з середньою-спеціальною освітою, неодруженого, інших осіб на утриманні не має, не є особою з інвалідністю, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , раніше судимого вироком апеляційного суду Житомирської області від 14.01.2021 за ч.1 ст. 263, ч.1 ст. 309, ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 194, ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць, на підставі ухвали Богунського районного суду м.Житомира від 30.11.2023 звільненого умовно-достроково 11.12.2023 з невідбутим терміном покарання 1 рік 7 місяців 29 днів,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.408, ч.1 ст. 309 КК України,

ВСТАНОВИВ :

Слідчий слідчого відділу відділення поліції №3 Житомирського районного управління поліції №2 ГУНП в Житомирській області за погодженням з прокурором Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону звернувся до слідчого судді Хорошівського районного суду Житомирської області з клопотанням про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

В обґрунтування клопотання зазначено, що 19.05.2024 ІНФОРМАЦІЯ_2 на підставі Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» №69/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, ОСОБА_5 , призвано на військову службу за призовом під час проведення загальної мобілізації та направлено для подальшого проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 27.06.2024 № 194 солдата ОСОБА_5 призначено на посаду стрільця номера обслуги 1 аеромобільного відділення 2 аеромобільного взводу 4 аеромобільної роти аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 05.07.2024 № 202 солдат ОСОБА_5 вважається таким що вибув на лікування до НОМЕР_2 Військового мобільного госпіталю АДРЕСА_2 у зв`язку з пораненням.

Надалі, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 06.08.2024 № 234 солдат ОСОБА_5 вважається таким, що вибув у додаткову оплачувану відпустку за станом здоров`я строком на 30 діб з 17 липня 2024 року по 15 серпня 2024 року, за адресою: село Старий Майдан Житомирського району Житомирської області.

24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України № 64/2022, який затверджено Законом України № 2102-ІХ від 24.02.2022, на всій території України введено воєнний стан з 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб, який на момент вчинення злочину припинений та скасований не був.

Так, солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, відповідно до вимог ст. ст. 11, 16, 40, 49, 128, 200 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов'язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, постійно бути зразком високої культури, скромності і витримки, зразково виконувати свої службові обов`язки, бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, у разі потреби відлучитися в межах розташування військової частини (підрозділу) запитати дозволу в командира відділення, а після повернення доповісти йому про прибуття, розподіляти час у військовій частині протягом доби і протягом тижня згідно з розпорядком дня, встановленого командиром (начальником).

Однак, солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, перебуваючи на посаді стрільця номера обслуги 1 аеромобільного відділення 2 аеромобільного взводу 4 аеромобільної роти аеромобільного батальйону, ВОС-100915Д/533 військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст. ст. 11, 16, 40, 49, 128, 200 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, з особистих мотивів та з метою тимчасово ухилитись від військової служби, без дозволу відповідних командирів (начальників) та без поважних причин, в умовах воєнного стану, не повернувся з відпустки 16 серпня 2024 року о 09.00 год. до військової частини НОМЕР_1 , яка тимчасово дислокувалась в АДРЕСА_2 та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його із виконанням службових обов`язків.

За час відсутності на службі у військовій частині НОМЕР_1 солдат ОСОБА_5 обов`язки військової служби не виконував, перебуваючи поза межами місця служби правоохоронні органи або органи державної влади про свою належність до військової служби, про вчинене ним дезертирство, тобто нез`явлення з метою ухилитися від військової служби з відпустки.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.408 КК України, яке кваліфікується як дезертирство, тобто нез`явлення до місця служби з відпустки з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах воєнного стану.

Крім того, в один із днів другої декади жовтня 2025 року, точна дата та час досудовим розслідуванням не встановлена, ОСОБА_5 , перебуваючи на околиці села Старий Майдан Житомирського району Житомирської області, виявив дві рослини коноплі та в порушення вимог ст. 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», ОСОБА_5 усвідомлюючи, що вказані рослини містять наркотичні речовини, вирішив нарвати вказані рослин коноплі для подальшого виготовлення наркотичного засобу канабісу для особистого вживання, без мети збуту.

Реалізуючи свій злочинний умисел, у невстановлений досудовим розслідуванням день та час, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, ОСОБА_5 вирвав вказані рослини коноплі та помістив їх до нежитлового приміщення в селі Старий Майдан Житомирського району Житомирської області, де висушив та шляхом перетирання долонями рук подрібнив тобто таким чином незаконно придбав та виготовив наркотичний засіб.

11.02.2026 в період 09.00 год. по 11.40 год. під час обшуку домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , у ОСОБА_5 , працівниками поліції вилучено рослинну масу зеленого кольору, яку він незаконно зберігав для особистого вживання без мети збуту за місцем проживання.

Вилучена в результаті обшуку у ОСОБА_5 рослинна маса є наркотичним засобом, обіг якого обмежено канабісом та маса канабісу в перерахунку на висушену речовину становить 5,860 г, 1,548 г, 0,418 г, 0,742 г., 0,676 г., 3,506 г., 5,709 г. Загальна маса канабісу в перерахунку на висушену речовину становить 18,459 г., яку останній зберігав для особистого вживання, без мети збуту.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у незаконному придбанні, виготовленні та зберіганні наркотичних засобів без мети збуту, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

В клопотанні слідчий посилається на наявність ризиків, визначених п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: військовослужбовець ОСОБА_5 свідомо без поважних причин, в умовах воєнного стану, не повернувся з відпустки 16 серпня 2024 року о 09.00 год. до військової частини НОМЕР_1 , яка тимчасово дислокувалась в АДРЕСА_2 та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його із виконанням службових обов`язків. ОСОБА_5 незаконно знаходиться поза межами військової частини, військові обов`язки не виконує - служба у військовій частині призупинена і виплати не здійснюються. Відтак, останній може переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Окрім цього, за відсутності постійного джерела доходу, може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Слідчий вказує, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених:

-ч. 1 ст. 309 КК Укрїни, за яке передбачено покарання у виді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправних робіт на строк до двох років, або пробаційного нагляду на строк до п`яти років, або обмеження волі на той самий строк;

- ч. 4 ст. 408 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років.

Також, слідчий у клопотанні зазначає, що відповідно до ч. 8 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті тобто тримання під вартою.

На переконання слідчого, з урахуванням ризиків, які виникли внаслідок дій ОСОБА_5 жоден інший більш м`який запобіжний захід, передбачений ст.176 КПК України не забезпечить належну поведінку підозрюваного, виконання з ним процесуальних дій та спробам останнього перешкоджати досудовому розслідуванню.

Прокурор та слідчий в судовому засіданні підтримали клопотання, просили його задовольнити, з підстав зазначених у ньому, додатково зазначили, що підозра є обґрунтованою та підтверджується зібраними у ході розслідування доказами.

Підозрюваний ОСОБА_5 не заперечив свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, в яких його підозрюють. повідомив, що не повернувся до військової частини, так як злякався за своє життя та здоров`я. Усвідомлював, передбачену КК України, відповідальність за неповернення до місця служби. Просив застосувати до нього запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за адресою його проживання, запевнивши суд, що забезпечить належну процесуальну поведінку.

Захисник підозрюваного також просив обрати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у виді домашнього арешту, оскільки ризики, визначені ст. 177 КПК України, прокурором не підтверджені. ОСОБА_5 має постійне місце проживання та сприятиме досудовому розслідуванню.

Дослідивши клопотання та додані до нього копії з матеріалів кримінального провадження, заслухавши доводи прокурора, слідчого, пояснення підозрюваного, захисника, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Частиною першою статті 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч.2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема: тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється (ст. 178 КПК України).

Слідчим суддею встановлено, що СВ ВП №3 Житомирського районного управління поліції №2 ГУНП в Житомирській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні №0007690 від 19.02.2025 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.408, ч.1 ст. 309 КК України.

Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

У ході розслідування 25.02.2026 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 408 КК України, за яке передбачено покарання у виді у позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років та за ч.1 ст. 309 КК України, за яке передбачено покарання у виді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправних робіт на строк до двох років, або пробаційного нагляду на строк до п`яти років, або обмеження волі на той самий строк.

Так як положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтованості підозри», в оцінці цього питання слідчому судді належить користуватися практикою Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

У своїх рішеннях, зокрема «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України» Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати неупередженого спостерігача в тому, що відповідна особа можливо вчинила злочин. При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок.

Стандарт доказування обґрунтована підозра не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, що об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Факт можливої причетності ОСОБА_5 до злочинів, вчинення яких йому інкримінуються, підтверджується сукупністю доданих до клопотання доказів, які були досліджені в судовому засіданні, зокрема: повідомленням про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України; повідомленні військової частини НОМЕР_3 про вчинення кримінального правопорушення; актом службового розслідування, проведеного військовою частиною НОМЕР_1 щодо неповернення з відпустки до району виконання завдання за призначенням ОСОБА_5 та іншими наданими військовою частиною НОМЕР_1 документами; поясненнями свідків-військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 які підтвердили факт неповернення з відпустки до району виконання завдання за призначенням ОСОБА_5 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 28.12.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 28.12.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 28.12.2025; рапортом про вчинення кримінального правопорушення від 04.02.2026; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 05.02.2026; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 05.02.2026; протоколом обшуку домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 від 11.02.2026; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 11.02.2026; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 11.02.2026; висновком експерта №СЕ-19/106-26/2642-НЗПРАП від 17.02.2026; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 від 25.02.2026; іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Факт нез`явлення до військової частини, зберігання наркотичних засобів без мети збуту та визнання пред`явленої йому підозри підтвердив у судовому засіданні сам підозрюваний ОСОБА_5 .

Однак, слідчий суддя на вказаному етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Дослідження вказаних доказів дає підстави вважати, що висновки органу досудового розслідування щодо причетності ОСОБА_5 до вчинення злочинів, які йому інкримінуються, не є явно необґрунтованими чи очевидно недопустимими, а наявність матеріалів службового розслідування, показань свідків, можуть вказувати на наявність в діях підозрюваного ОСОБА_5 ознак кримінального правопорушення, передбачених ч.4 ст.408 та ч.1 ст. 309 КК України.

Виходячи з наявних матеріалів клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_5 кримінальних правопорушень за викладених у клопотанні обставин, та вказане може бути підставою для застосування до підозрюваного запобіжного заходу.

При вирішення питання про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя зазначає таке.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Слідчим суддею встановлено достатньо підстав вважати, що прокурором доведені ризики, передбачені п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Існування ризику можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду пов`язане, у першу чергу, із можливістю призначення підозрюваному за інкриміновані йому злочини покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років. Отже, імовірність постановлення суворого вироку може мати значення. Зазначена обставина сама по собі, а також з урахуванням характеризуючих особу підозрюваного даних, згідно яких підозрюваний не має міцних соціальних зв`язків, може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду.

Окрім того, про можливість ухилення підозрюваним від виконання своїх процесуальних обов`язків та вчинення дій щодо залишення свого місця проживання може свідчити і той факт, що ОСОБА_5 також ухилявся від виконання обов`язків військової служби та не повернувся з відпустки 16 серпня 2024 року до військової частини НОМЕР_1 .

Окрім того, слідчий суддя також приймає до уваги, що наявний ризик вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_5 , оскільки останній в судовому засіданні зазначив, що не має наміру повертатися до військової частини, через загрозу життю та здоров`ю.

Слідчий суддя не погоджується з доводами сторони захисту про те, що відсутні підстави для обрання найсуворішого запобіжного заход, оскільки вказані обставини не спростовують наведені прокурором ризики та не враховують положення ч.8 ст. 176 КПК України, згідно з якими під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Таким чином слідчий суддя вважає, що, незважаючи на презумпцію свободи та невинуватості, наявні ризики, які з урахуванням обставин, передбачених ст. 178 КПК України, виправдовують необхідність застосування до ОСОБА_5 виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Окрім того, відповідно до ч.4 ст. 183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого, зокрема, ст. 407, 408 Кримінального кодексу України.

За таких обставин слідчий суддя дійшов висновку, що слідчим та прокурором доведено наявність обставин, передбачених частиною 1 статті 194 КПК України та вважає за необхідне застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб з моменту затримання, а саме до 28 квітня 2026 року, без визначення розміру застави.

Керуючись ст.176 - 178, 183, 194, 196, 197, 309 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 діб, а саме до 28 квітня 2026 року, без визначення розміру застави.

Взяти під варту ОСОБА_5 безпосередньо в залі суду.

Рахувати строк тримання під вартою з моменту взяття під варту - з 11 год. 45 хв. 27.02.2026.

Строк дії ухвали встановити до 11 год. 45 хв. 28 квітня 2026 року.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено 02.03.2026.

Слідчий суддя ОСОБА_1