ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2026 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого, судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря ОСОБА_5

захисника (в режимі відеоконференції) ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , на ухвалу Індустріального районного суду міста Дніпра від 26 лютого 2026 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під варто щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених, ч. 3 ст. 28, ч. 5 ст. 361, ч. 5 ст. 185, ч. 5 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпра від 26 лютого 2026 року задоволено клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою зокрема обвинуваченого ОСОБА_7 .

Продовжено застосування до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених, ч. 3 ст. 28, ч. 5 ст. 361, ч. 5 ст. 185, ч. 5 ст. 190 КК України, запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 діб, до 24 квітня 2026 року, із визначенням застави у розмірі 300 (трьохсот) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 908 400,00 грн.

У разі внесення застави, згідно ч. 5 ст. 194 КПК України, покладено на обвинуваченого наступні обов`язки:

- не відлучатись з місця постійного проживання/перебування та повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну місця проживання/перебування;

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, яким здійснюється досудове розслідування, прокурора або суду.

- утримуватися від спілкування зі свідками, потерпілими та іншими підозрюваними (обвинуваченими) у кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Мотивуючи прийняте рішення, суд першої інстанції вказав на обґрунтованість підозри, зокрема у відношенні ОСОБА_7 , у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, яка достатньою для застосування запобіжного заходу мірою підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, які в своїй сукупності вказують на вірогідну причетність останнього до інкримінованих злочинів.

Зазначив, що існує ризик переховування цього обвинуваченого від суду, оскільки ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні низки корисливих особливо тяжких злочинів, за вчинення яких передбачено покарання до позбавлення волі на довготривалий строк, у зв`язку із чим його втеча й переховування є цілком імовірними.

Крім того вказав, що є виправданим ризик здійснення впливу на свідків та потерпілих у даному кримінальному провадженні, які на даний час ще не допитані судом.

Також існує ризик вчинення нового кримінального правопорушення, або продовження інкримінованих діянь, оскільки обвинувачений діяв у групі осіб, в достатній мірі обізнаний про методику вчинення кримінальних правопорушень, інших легальних джерел доходу не має, та з огляду на набутий досвід може продовжити злочинну діяльність.

Також суд першої інстанції, обговорюючи питання про можливість усунення встановлених ризиків у менш обтяжливий спосіб, ніж тримання цього обвинуваченого під вартою, вказав, що кількість та тяжкість вчинених злочинів, і їх специфіка, а також встановлені щодо обвинуваченого ризики з числа передбачених ст. 177 КПК України є виключно вагомими та не можуть бути усунуті у менш обтяжливий спосіб, ніж застосування виключного запобіжного заходу, який доводить свою дієвість. Одночасно суд першої інтонації визнав за необхідне визначити розмір альтернативної застави.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить оскаржену ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід, не пов`язаний із позбавленням волі.

У разі залишення запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без змін, просить визначити заставу 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

В обгрунтування апеляційної скарги вказує, що ухвала є незаконною та несправедливою по відношенню до підзахисного ОСОБА_7 .

Зазначає, що наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, є недоведеною та являє собою лише припущення сторони обвинувачення.

Вважає, що відносно ризику переховування обвинуваченого від суду в оскарженій ухвалі наведено лише міркування загального характеру, без будь-якої конкретизації; щодо незаконного впливу на інших учасників кримінального провадження судом не зазначено, які саме особи маються на увазі, а також цей ризик може бути усунутий шляхом покладання на обвинуваченого обов`язку утримуватися від спілкування з певними особами; ризик вчинення іншого кримінального правопорушення являє собою припущення, які суперечать принципу презумпції невинуватості.

Вказує на тривалість перебування ОСОБА_7 під вартою та практику ЄСПЛ у справах, пов`язаних із позбавленням волі особи до набрання законної сили обвинувальним вироком суду щодо неї, вважає, що відносно обвинуваченого ОСОБА_7 необхідно застосувати більш м`який запобіжний захід.

Заслухавши суддю-доповідача; захисника ОСОБА_6 , який просив задовольнити апеляційну скаргу з викладених у ній підстав; дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Так, згідно ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим і застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий або прокурор;

- недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно із вимогами ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою окрім відомостей, зазначених у ст. 184 КПК України, має містити:

- виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився, або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

- виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції при продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання ОСОБА_7 під вартою цих вимог закону дотримався.

Як вбачається з наданих матеріалів, в провадженні Індустріального районного суду міста Дніпра перебуває кримінальне провадження, внесене 19.03.2024 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000990, зокрема, щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 5 ст. 361, ч. 5 ст. 185, ч. 5 ст. 190 КК України.

В судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, в обґрунтування якого зазначено, що встановлені ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України,та суспільна небезпека особи ОСОБА_7 не відпали і продовжують існувати. Враховуючи, що судовий розгляд за обвинувальним актом не завершено, з метою забезпечення виконання обвинуваченим його процесуальних обов`язків, виникла необхідність у продовженні строків тримання під вартою. Крім того, вказав на необхідість встановлення альтернативної застави у розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що буде достатнім для гарантування виконання підозрюваним ОСОБА_7 покладених на нього обов`язків.

Аналізуючи надані матеріали, колегія суддів дійшла висновку про доведеність викладених в клопотанні обставин, які перешкоджають завершенню судового провадження до закінчення дії попередньої ухвали про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Перевіряючи доводи клопотання прокурора у контексті наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, суд першої інстанції правильно встановив, що вони є обґрунтованими, та для запобігання ним необхідно продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою.

З апеляційної скарги вбачається, що стороною захисту обґрунтованість підозри як підстава для продовження запобіжного заходу ОСОБА_7 не оскаржується, а тому колегія суддів не вдається до детального обговорення висновків суду у цій частині та обмежується констатацією того, що наданим матеріалами обґрунтованість підозри щодо ОСОБА_7 підтверджується достатньою мірою для вирішення питання про продовження щодо нього запобіжного заходу.

Також необхідно зазначити, що на даному етапі провадження суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх допустимості і достатності для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчинені кримінальних правопорушень. Суд на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для продовження запобіжного заходу.

Висновок суду першої інстанції щодо наявності відносно ОСОБА_7 ризику з числа передбачених ст. 177 КПК України у виді переховування від органів досудового розслідування та суду є обгрунтованим з огляду на те, що відносно останнього існує обґрунтоване обвинувачення у скоєні трьох окремих кримінальних правопорушень, кожне із яких за правилами ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином, за які передбачена кримінальна відповідальність у виді позбавлення волі на тривалий строк, що об`єктивно може спонукати останнього до спроби уникнути покарання шляхом переховування від органів слідства та суду.

В контексті практики ЄСПЛ ризик втечі має оцінюватись з огляду на чинники, пов`язані з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Надаючи оцінку можливості переховування обвинуваченого від суду, колегія суддів бере до уваги, що існує достатньо висока ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину, може вдатися до відповідних дій.

Колегія суддів також погоджується з висновками слідчого судді щодо продовження існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки підозрюваний ОСОБА_7 має потенційну можливість впливати, у тому числі опосередковано, на свідків, які наразі не допитані судом, та інших осіб у даному кримінальному провадженні, з метою схилити їх не давати послідовні та правильні показання, або змінити свої показання, в тому числі у подальшому в суді, для уникнення ним кримінальної відповідальності.

Також є обґрунтованими висновки слідчого судді щодо продовження існування ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки обвинувачений ОСОБА_7 легальних джерел доходу не має, вчиняв злочини з корисливих мотивів, системно, у групі осіб, а також є особою, раніше судимою за вчинення іншого умисного злочину, що дозволяє грунтовно припускати стійкість його протиправної поведінки та високу вірогідність її продовження.

Обговорюючи питання про можливість усунення вказаних ризиків у менш обтяжливий спосіб, ніж продовження тримання ОСОБА_7 під вартою, колегія суддів, погоджуючись із думкою суду першої інстанції, вважає, що встановлені щодо цього обвинуваченого ризики з числа передбачених ст. 177 КПК України є виключно вагомими та не можуть бути усунуті у менш обтяжливий спосіб, ніж застосування виключного запобіжного заходу, який доводить свою дієвість.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що судом першої інстанції було грунтовно враховано, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, наявні щодо нього ризики, наявний суспільний резонанс, та визначено, що застава у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що є максимальним розміром, передбаченим положеннями п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, та меншим розміром від раніше застосованого до ОСОБА_7 , буде достатньою мірою гарантувати виконання покладених на нього процесуальних обов`язків та забезпечить його належну поведінку у кримінальному провадженні, та є обґрунтованою. Колегія суддів зауважує, що визначений розмір застави є достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки останнього та буде для нього вагомим стримуючим фактором, а достатніх підстав для зменшення розміру альтернативної застави не вбачається.

Доводи апеляційної скарги захисника вищевказані обставини не спростовують, оскільки нових відомостей, істотних для справи, не містять та полягають в упередженій переоцінці обставин справи та відомостей про особу обвинуваченого, яким судом першої інстанції була надана правильна оцінка, з якою колегія суддів погоджується.

Колегія суддів враховує тривалість тримання обвинуваченого під вартою, на яяу посилається апелянт, втім вважає, що ця обставина сама по собі, з урахуванням вищенаведеного, не може бути підставою для застосування до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу. Разом із тим, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне звернути увагу суду першої інстанції на необхідність дотримання розумних строків розгляду справи та якнайшвидшого вирішення обвинувачення по суті.

Будь-яких істотних порушень кримінального процесуального закону при постановленні оскарженої ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому, за наслідками апеляційного розгляду, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду - залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 183, 194, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Ухвалу Індустріального районного суду міста Дніпра від 26 лютого 2026 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під варто щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених, ч. 3 ст. 28, ч. 5 ст. 361, ч. 5 ст. 185, ч. 5 ст. 190 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4