У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2026 року справа № 542/4/26

провадження № 1-кс/542/46/26

Новосанжарський районний суд Полтавської області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні в приміщенні Новосанжарського районного суду Полтавської області клопотання слідчої СВ ВП № 3 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором ОСОБА_4 , про примусове відібрання біологічних зразків у підозрюваного ОСОБА_5 за матеріалами кримінального провадження № 80000003, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.01.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ :

Слідча, за погодженням з прокурором, звернуласяся до суду з клопотанням про примусове відібрання біологічних зразків у підозрюваного, у якому просить: надати дозвіл на примусове відібрання зразків букального епітелію у підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задля внесення до Електронного реєстру відомостей про генетичні ознаки людини.

В обґрунтування клопотання зазначила, що досудовим розслідуванням установлено, що 01.01.2026 близько 01:30 год на АДРЕСА_1 , невстановлена особа, в умовах воєнного стану, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, відкрито заволоділа мобільним телефоном та золотими прикрасами, чим заподіяла шкоди неповнолітній ОСОБА_6 .

Відомості за цим фактом внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000003 від 01.01.2026, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

У ході досудового розслідування встановлено, що 01.01.2026 близько 01:30 год ОСОБА_5 , перебуваючи на території домогосподарства, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , помітив у кишені штанів неповнолітньої ОСОБА_6 мобільний телефон. У цей час у ОСОБА_5 виник злочинний умисел на відкрите заволодіння майном неповнолітньої потерпілої ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), розуміючи, що на території України діє воєнний стан, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно- небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, ОСОБА_5 наказав ОСОБА_6 дістати з кишені мобільний телефон марки «iPhone 11», чорного кольору та забрав його з рук потерпілої.

Після цього, під час перебування на вулиці, у ході розмови потерпілої ОСОБА_6 та неповнолітнього ОСОБА_7 , останній штовхнув потерпілу ногою, від чого ОСОБА_6 втратила рівновагу та впала на землю. В цей час, ОСОБА_5 сів на живіт ОСОБА_6 , та бажаючи подавити її волю до можливого опору, у разі супротиву або спроби покликати на допомогу, тим самим застосовував насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої

Подавивши таким чином можливий опір потерпілої, ОСОБА_5 зняв з правого та лівого вуха ОСОБА_6 золоті сережки та піднявся. Після того, як потерпіла піднялася на ноги, ОСОБА_5 своєю рукою ривком вирвав з шиї ОСОБА_6 золотий ланцюжок та хрестик.

У подальшому ОСОБА_5 залишив місце скоєння злочину, майном потерпілої ОСОБА_6 , яким заволодів внаслідок скоєння грабежу, розпорядився на власний розсуд.

Своїми протиправними діями ОСОБА_5 завдав потерпілій ОСОБА_6 матеріального збитку на загальну суму 30 738,00 грн.

02 січня 2026 року слідчим СВ відділення поліції №3 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області за погодженням з прокурором Решетилівської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, а саме: у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненому в умовах воєнного стану.

06 січня 2026 року заступником начальника СВ відділення поліції №3 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_8 винесено постанову про відібрання зразків букального епітелію у підозрюваного ОСОБА_5 . У постанові зазначено, що ОСОБА_5 з постановою ознайомлений, від підпису відмовився та поняті підтвердили це своїми підписами.

Відповідно до рапорту заступника начальника СВ відділення поліції №3 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_9 , 06.01.2026 під час затримання підозрюваного ОСОБА_5 , в порядку ст. 207 КПК України, ОСОБА_5 від дактилоскопіювання відмовився. Крім того, підозрюваного ознайомлено з постановою про відібрання зразків букального епітелію від 06.01.2026, після чого підозрюваний ОСОБА_5 від добровільного надання біологічних зразків букального епітелію відмовився.

На цей час виникла необхідність в отриманні зразків букального епітелію у підозрюваного ОСОБА_5 з метою проведення експертизи.

У судове засідання слідча не з`явилася, надала заяву про розгляд клопотання без її участі.

ОСОБА_5 , щодо якого подане клопотання про примусове відібрання біологічних зразків, утримується під вартою згідно з ухвалою слідчого судді ІНФОРМАЦІЯ_2 від 06.01.2026 по справі № 542/4/26, повідомлявся про день та час розгляду клопотання належниним чином.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_10 у судове засідання не з`явився повідомлявся належним чином. Водночас, повідомив про неможливість бути присутнім, у зв`язку з відрядженням.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 163 КПК України, суд вважає можливим провести судове засідання у відсутність осіб, які не з`явилися.

Відповідно до положень частини 4 статті 107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши клопотання й додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до такого висновку.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК України).

Кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч. 1 ст. 8 КПК України).

Під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства (ст. 9 КПК України).

У разі необхідності отримання зразків для проведення експертизи вони відбираються стороною кримінального провадження, яка звернулася за проведенням експертизи або за клопотанням якої експертиза призначена слідчим суддею (ст. 245 КПК України).

Порядок відібрання зразків з речей і документів встановлюється згідно з положеннями про тимчасовий доступ до речей і документів (ст.160-166 КПК України).

У разі відмови особи добровільно надати біологічні зразки слідчий суддя, суд за клопотанням сторони кримінального провадження, що розглядається у порядку, передбаченому ст.160-166 КПК України, має право дозволити слідчому, прокурору (або зобов`язати їх, якщо клопотання було подано стороною захисту) здійснити відбирання біологічних зразків примусово.

Аналізуючи положення п. 5, 6 ч. 2 ст. 160 КПК України у взаємозв`язку із положеннями ч. 5 ст. 163 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання про примусове відібрання біологічних зразків може бути задоволене у разі доведення стороною, якою воно ініційовано, що біологічні зразки, результати їх дослідження мають значення для встановлення обставин у кримінальному провадженні та будуть використані як доказ відомостей, що містяться в речах і документах, а також у разі неможливості іншими способами довести такі обставини.

Отже, відповідно до положень КПК України метою відібрання біологічних зразків, зокрема і їх примусового відібрання, є виключно потреби досудового розслідування.

При вирішенні клопотання слідчим суддею враховується також, що на відміну від примусового відібрання біологічних зразків згідно з КПК України (для потреб досудового розслідування), існує інший порядок збору, отримання, обробки та використання біологічних зразків, зокрема, для формування Електронного реєстру геномної інформації.

Згідно зі ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію геномної інформації людини» (далі - Закон) державна реєстрація геномної інформації проводиться з дотриманням прав і свобод людини і громадянина та відповідно до таких основних принципів: верховенства права, у тому числі законності та юридичної визначеності; гуманізму; конфіденційності, у тому числі захищеності персональних даних.

Державна реєстрація геномної інформації проводиться з метою: (1) ідентифікації осіб, які вчинили кримінальне правопорушення; (2) розшуку осіб, зниклих безвісти; (3) ідентифікації невпізнаних трупів людей, їх останків та частин тіла людини; ( 4) ідентифікації осіб, які не здатні через стан здоров`я, вік або інші обставини повідомити інформацію про себе. В Україні проводяться обов`язкова та добровільна державна реєстрація геномної інформації (ч. 1 ст. 4 Закону).

Обов`язковій державній реєстрації підлягає геномна інформація осіб, яким повідомлено про підозру у вчиненні умисних тяжких чи особливо тяжких злочинів проти основ національної безпеки України, життя, здоров`я, волі, честі, гідності, статевої свободи та статевої недоторканості особи, власності, громадської безпеки, у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку, або стосовно яких обвинувальний акт у кримінальних провадженнях зазначеної категорії злочинів передано до суду (п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону).

Відбір та направлення на проведення молекулярно-генетичної експертизи (дослідження) біологічного матеріалу осіб, яким повідомлено про підозру у вчиненні умисних тяжких чи особливо тяжких злочинів проти основ національної безпеки України, життя, здоров`я, волі, честі, гідності, статевої свободи та статевої недоторканості особи, власності, громадської безпеки, у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку, у разі, коли результати експертизи (дослідження) можуть бути використані для забезпечення завдань кримінального провадження, здійснюється згідно зі ст. 242 КПК України, яка визначає підстави для призначення експертизи у кримінальному провадженні п. 4 Р. «Відбір біологічного матеріалу та направлення його на молекулярно-генетичну експертизу (дослідження) « Порядку проведення обов`язкової державної реєстрації геномної інформації людини, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29.08.2023 № 978).

Таким чином, примусове відібрання зразків у кримінальному провадженні відбувається лише, коли зразки можуть бути використані для забезпечення завдань кримінального провадження.

Проте, нормативними актами не врегульоване питання щодо порядку дій у разі відмови у наданні біологічних зразків для проведення обов`язкової державної реєстрації геномної інформації особи, процесуальний статус якої відповідає визначеному у п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону (повідомлено про підозру у вчиненні умисних тяжких чи особливо тяжких злочинів проти основ національної безпеки України, життя, здоров`я, волі, честі, гідності, статевої свободи та статевої недоторканості особи, власності, громадської безпеки, у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку, або стосовно яких обвинувальний акт у кримінальних провадженнях зазначеної категорії злочинів передано до суду).

Відсутність передбачуваності законодавства, що встановлює процедуру відібрання зразків для ДНК-аналізу під час розслідування, порушує ст. 8 Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського Суду з прав людини «Dragan Petroviж v. Serbia, № 75229/10, 14.04.202). Зокрема, Європейський Суд з прав людини зазначив, що втручання не було «відповідним до закону» у значенні ст. 8 § 2 Конвенції з прав людини, оскільки відповідні положення національного законодавства мали бути «передбачуваними щодо [їхніх] наслідків» для заявника. Хоча тлумачення та застосування національного законодавства належить, перш за все, до компетенції національних органів влади, зокрема судів, Суд повинен зазначити стосовно цієї справи, що наказ, який уповноважує поліцію взяти зразок слини заявника, не містить посилання на жодні конкретні правові положення і що ст. 131 §§ 2 та 3 Кримінально-процесуального кодексу лише передбачала, що суд може наказати про взяття зразка крові або проведення «інших медичних процедур», якщо це вважається медично необхідним для встановлення фактів, «які мають значення» для кримінального розслідування. Отже, у ст. 131 §§ 2 та 3 не було конкретного посилання на взяття зразка ДНК.

В свою чергу, примусове відібрання біологічних зразків для цілей, вказаних у клопотанні не відповідає правовій природі та меті заходів забезпечення кримінального провадження, суперечить положенням ст. 132 КПК України, згідно з якими застосування заходів забезпечення кримінального провадження має відповідати потребам досудового розслідування, а інформація, отримана в результаті їх застосування може бути використана під час судового розгляду для встановлення обставин у конкретному кримінальному провадженні.

Слідчим суддею також встановлено, що на час розгляду клопотання про примусове відібрання біологічних зразків, слідчим не надано доказів на підтвердження призначення у кримінальному провадженні експертизи, для проведення якої, у тому числі, й виникла необхідність в отриманні зазначених в клопотанні біологічних зразків.

Водночас, внесення щодо підозрюваного даних до електронного реєстру геномної інформації людини, як підстава для примусового відібрання у нього біологічних зразків, на яку посилається слідчий, жодним чином не має значення для кримінального провадження та не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання є необґрунтованим, оскільки слідчим не підтверджено необхідності у примусовому відібранні біологічних зразків для потреб досудового розслідування.

У зв`язку з наведеним у задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись ст. 2, 7-9, 160-166, 245, 309, 372, 376, 395, 532 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в :

Відмовити у задоволенні клопотання слідчої СВ ВП № 3 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 , погодженого прокурором Решетилівської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_11 про примусове відібрання біологічних зразків у підозрюваного ОСОБА_5 за матеріалами кримінального провадження № 0000003, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.01.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її складення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1