Справа № 303/1030/26
Провадження № 1-кс/303/144/26
УХВАЛА

Іменем України

09 лютого 2026 року м.Мукачево

Слідчий суддя Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , розглянувши матеріали за клопотанням ОСОБА_2 , інтереси якого представляє ОСОБА_3 , в порядку статті 206 КПК України ,-

в с т а н о в и в :

До Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області 09 лютого 2026 року надійшла скарга ОСОБА_2 , інтереси якого представляє ОСОБА_3 щодо незаконного позбавлення волі. Представник заявника просить невідкладно розглянути скаргу, постановити ухвалу, якою зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 негайно доставити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення волі.

Свої доводи заявник мотивує тим, що відповідно до статті 206 КПК України повідомляє суд про факт незаконного позбавлення волі людини. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 02 лютого 2026 року близько 15:00 години був затриманий працівниками поліції під час проїзду ним через блокпост. У подальшому доставлений до ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_1 ). Звідти його відвозили до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ), однак там не прийняли. Проводили відбір також і у інші військові частини, безуспішно. Наразі знаходиться у ІНФОРМАЦІЯ_4 . У нього відібрано було мобільний телефон і паспорт громадянина України та заборонено покидати територію відділу без дозволу керівництва.

Затримання особи та доставка її до РТЦК та СП можлива тільки у разі порушення правил військового обліку, однак з боку ОСОБА_2 такого порушення не було здійснено. Стосовно нього відсутні протоколи про порушення правил військового обліку, у нього наявний військово-обліковий документ, він знаходиться на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_5 , пройшов ВЛК, вчасно уточнив дані. Більше того, таке затримання для складання адміністративного протоколу не може перевищувати трьох годин, натомість ОСОБА_2 затриманий проти його волі майже тиждень.

Дослідивши зміст поданого клопотання в порядку статті 206 КПК України, слід прийти до наступного.

Відповідно до пункту 18 частини 1 статті 3 КПК України, слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Частиною 3 статті 26 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Згідно пункту 10 частини 1 статті 3 КПК України, кримінальне провадження - досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до частини 1 статті 206 КПК України, кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Частиною 2 статті 206 КПК України визначено, якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

Слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи ( частина 3 статті 206 КПК України).

Незалежно від наявності клопотання слідчого, прокурора, слідчий суддя зобов`язаний звільнити особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких трималася ця особа, не доведе: 1) існування передбачених законом підстав для затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; 2) неперевищення граничного строку тримання під вартою; 3) відсутність зволікання у доставлені особи до суду( частина 3 статті 206 КПК України).

Слід зазначити, наведено вище нормою врегульовано порядок здійснення контролю слідчим суддею щодо законності тримання осіб під вартою, а зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи (яка позбавлена свободи).

Слідчий суддя уповноважений під час розгляду скарги на незаконне тримання під вартою або іншого клопотання (скарги), розгляд яких віднесено до його повноважень та які подані в порядку, передбаченому КПК України.

Кримінально-процесуальним законодавством визначено, що постановлення слідчим суддею ухвали щодо негайної доставки до нього особи, яка позбавлена свободи, здійснюється лише в тому разі, якщо отримані слідчим суддею відомості створюють у нього обґрунтовану підозру про те, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку.

Таким чином, розгляду у порядку статті 206 КПК України підлягають клопотання скарги, які виникають з кримінально-правових відносин, та обов`язки щодо захисту прав людини у слідчого судді виникають в ході досудового розслідування.

Як вбачається зі змісту поданого клопотання про звільнення незаконно утриманої особи, представник заявника звернувся до слідчого судді у порядку статті 206 КПК України, у якій просить зобов`язати негайно доставити ОСОБА_2 до слідчого судді для з`ясування підстав та законності його утримання і, у разі відсутності законних підстав, негайно звільнити ОСОБА_2 .

Зі змісту поданого клопотання вбачається, що ОСОБА_2 не є особою, яка тримається під вартою, у тому числі й у зв`язку зі застосованим стосовно нього запобіжним заходом, не є затриманим у порядку статті 208 КПК України, та не є особою, затриманою не уповноваженою службовою особою, у порядку статті 207 КПК України, не утримується правоохоронними органами у зв`язку з розслідуваним ними кримінальним правопорушенням у межах жодного порушеного кримінального провадження.

Слід зазначити що представник заявника не погоджується із діями працівників ТЦК стосовно затримання ОСОБА_2 . Незгода із діями працівників ТЦК та СП не належить до юрисдикції та повноважень слідчого судді, компетенція якого розповсюджується лише на стадію досудового розслідування.

Як вбачається з матеріалів клопотання заявник у порядку статті 214 КПК України не звертався з відповідною заявою про кримінальне правопорушення щодо посадових осіб ТЦК та СП.

При цьому, слідчий суддя звертає увагу на те, що у разі порушення прав чи інтересів службовими (посадовими) особами ТЦК та СП при здійсненні ними своїх повноважень, пов`язаними із мобілізацією, для судового захисту будь-яка особа вправі звернутись із адміністративним позовом до компетентного адміністративного суду, а у разі вчинення щодо нього протиправних дій, що містять ознаки кримінальних правопорушень, до правоохоронного органу із заявою про вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, у слідчого судді відсутні повноваження, визначені КПК України, для з`ясування підстав позбавлення волі особи у інших випадках, не пов`язаних із досудовим розслідуванням конкретного кримінального провадження та розгляду у порядку статті 206 КПК України клопотання, поданого не в рамках кримінального провадження.

Слідчий суддя зазначає, що затримання громадянина працівниками ТЦК та СП та утримання його без відповідного судового рішення, не підлягає оскарженню до слідчого судді, оскільки такі правовідносини врегульовані чинним законодавством про мобілізацію та мобілізаційну підготовку, перевірка законності дій яких у такому разі не належать до повноважень слідчого судді.

Повноважені особи цього органу не є працівниками органу досудового розслідування, слідства чи прокуратури, діяльність яких може бути предметом перевірки у порядку вимог КПК України.

Слід зазначити що стаття 206 КПК України не містить порядку ухвалення рішення слідчого судді про відмову у відкритті провадження, яке подано в порядку статті 206 КПК України.

У частині 4 статті 304 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, що не підлягає оскарженню.

У положеннях частини 6 статті 9 КПК України, встановлено, що у разі якщо норми положення КПК України не регулюють, або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною 1 статті 7 КПК України.

У зв`язку з викладеним, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав для відмови у відкритті провадження за клопотанням ОСОБА_2 , інтереси якого представляє ОСОБА_3 про звільнення незаконно утриманої особи (у порядку статті 206 КПК України).

На підставі викладеного, керуючись статтями 3, 26, 206, 304,309 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:

У відкритті провадження за клопотанням ОСОБА_2 , інтереси якого представляє ОСОБА_3 , в порядку статті 206 КПК України, щодо на незаконного затримання та позбавлення волі - відмовити.

Клопотання та додані до нього матеріали повернути особі, якою подано клопотання в порядку статті 206 КПК України.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_4