Ухвала

15 січня 2026 року

м. Київ

справа № 206/4246/24

провадження № 51-4511ск25

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі - Суд, колегія суддів) у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Самарського районного суду м. Дніпра від 30 квітня 2025 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 30 жовтня 2025 року і

ВСТАНОВИВ:

Вироком Самарського районного суду м. Дніпра від 30 квітня 2025 року ОСОБА_4 визнано винуватим та призначено покарання за ч. 1 ст. 286-1 КК у виді позбавлення волі на строк 3 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 5 років.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 30 жовтня 2025 року вирок місцевого суду залишено без змін, а апеляційні скарги сторони захисту - без задоволення.

Не погодившись з вказаними судовими рішеннями, засуджений звернувся до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою.

Суд перевірив касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК та встановив, що її подано із порушеннями п. 4, 5 ч. 2 названої статті.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК у касаційній скарзі зазначаються обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді кримінального провадження в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК), невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).

Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка її подає, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для його скасування, які, на її думку, були допущені судом під час винесення судового рішення, навести конкретні аргументи в обґрунтування своєї позиції.

Засудженому необхідно врахувати те, що відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правову оцінку обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

У касаційній скарзі засуджений посилається на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону. Зокрема зазначає, що судом, в порушення вимог статей 370, 374 КПК не встановлено фактичних обставин кримінального правопорушення, а також не дотримано процедури судового розгляду.

Водночас ОСОБА_4 не наводить конкретних порушень вимог КПК з боку судів попередніх інстанцій, та не вказує у своїй касаційній скарзі в чому саме полягає недотримання процедури судового розгляду, а також який саме суд, на думку засудженого, допустив такі порушення.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК у касаційній скарзі зазначаються вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції.

Повноваження суду касаційної інстанції визначено ст. 436 КПК, якою передбачено, що суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; 2) скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; 3) скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; 4) змінити судове рішення.

Всупереч наведеній нормі у касаційній скарзі засуджений просить скасувати вирок місцевого суду та ухвалу суду апеляційної інстанції, змінити судове рішення та зменшити строк призначеного покарання, а також не позбавляти його водійських прав.

Також Суд вважає за необхідне роз`яснити засудженому право на захист, передбачене ст. 20 КПК. Право на правову допомогу захисника за рахунок держави гарантоване ст. 59 Конституції України, п. 3 ч. 3 ст. 42 КПК та п. 7 ч. 1 ст. 14 Закону України «Про безоплатну правову допомогу».

Для належного складання касаційної скарги ОСОБА_4 може скористатись правовою допомогою захисника в порядку, визначеному Законом України «Про безоплатну правову допомогу».

Вказані недоліки касаційної скарги перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

Якщо суд касаційної інстанції відповідно до ч. 1 ст. 429 КПК встановив, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК, то він постановляє ухвалу про залишення її без руху, в якій зазначаються недоліки касаційної скарги і встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.

Керуючись ч. 1 ст. 429 Кримінального процесуального кодексу України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Самарського районного суду м. Дніпра від 30 квітня 2025 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 30 жовтня 2025 року залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків - п`ятнадцять днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Роз`яснити, що касаційна скарга, залишена без руху, повертається, якщо особа не усунула її недоліків в установлений судом строк.

Копію ухвали про залишення касаційної скарги без руху надіслати засудженому.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3