Справа № 738/121/26
№ провадження 1-в/738/31/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2026 року місто Мена Чернігівської області

Менський районний суд Чернігівської області у складі:

судді - ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання засудженого ОСОБА_3 про зарахування цілодобового домашнього арешту у строк покарання,

з участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4

захисника - ОСОБА_5

засудженого ОСОБА_3

В С Т А H О В И В:

Суть питання, що вирішується ухвалою.

До Менського районного суду Чернігівської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_3 про зарахування цілодобового домашнього арешту у строк покарання.

Клопотання мотивоване тим, що він засуджений вироком Ічнянського районного суду Чернігівської області від 30 травня 2024 року за ч.4 ст.358 КК України до 2 років обмеження волі; на підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 09 лютого 2022 року, з урахуванням ухвали Харківського апеляційного суду від 18 січня 2024 року та застосуванням ст.72 КК України, остаточно засуджено до 5 років 2 місяців позбавлення волі. Під час досудового розслідування та судового розгляду в рамках кримінального провадження, за яким він був засуджений вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 09 лютого 2022 року, який за сукупністю вироків був врахований вироком Ічнянського районного суду Чернігівської області від 30 травня 2024 року, стосовно нього було обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до 16 грудня 2021 року, який в подальшому було продовжено ще на два місяці до набрання вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 10 лютого 2022 року.

Крім того, починаючи з 09 квітня 2022 року по 18 січня 2024 року, вирок до виконання не звертався, жоден з видів запобіжного заходу не обирався, тобто, вказаний період слід зарахувати у строк відбутого покарання, оскільки він виник не з його провини, а в силу непереборних обставин, пов`язаних з воєнним станом.

Вказані строки не були враховані Ічнянським районним судом Чернігівської області під час ухвалення вироку 30 травня 2024 року.

Враховуючи викладене, засуджений, просить зарахувати йому в строк покарання строк запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту з 18 жовтня 2021 року по 09 лютого 2022 року та період невизначеності виконання вироку суду з 09 квітня 2022 року по 18 січня 2024 року.

Виклад позиції учасників судового провадження.

Засуджений ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримали клопотання, посилаючись на обставини викладені в ньому, просили його задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні просила в задоволенні клопотання засудженого відмовити.

Встановлені судом обставини.

Вироком Ічнянського районного суду Чернігівської області від 30 травня 2024 року ОСОБА_3 засуджений за ч.4 ст.358 КК України до 2 років обмеження волі. На підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 09 лютого 2022 року, з урахуванням ухвали Харківського апеляційного суду від 18 січня 2024 року та застосуванням ст.72 КК України, ОСОБА_3 остаточно засуджено до 5 років 2 місяців позбавлення волі. Строк відбуття покарання ОСОБА_3 обчислюється з 30 травня 2024 року. В строк відбуття покарання ОСОБА_3 зараховано строк його попереднього ув`язнення з 16 жовтня 2021 року по 18 жовтня 2021 року.

Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 12 серпня 2024 року вирок Ічнянського районного суду Чернігівської області від 30 травня 2024 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 11 вересня 2025 року вирок Ічнянського районного суду Чернігівської області від 30 травня 2024 року та ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 12 серпня 2024 року залишено без змін.

Ухвалою Ічнянського районного суду Чернігівської області від 29 листопада 2024 року роз`яснено вирок Ічнянського районного суду Чернігівської області від 30 травня 2024 року в частині зарахування в строк відбуття ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі строку попереднього ув`язнення з 16 жовтня 2021 року по 18 жовтня 2021 року, зарахування якого слід проводити з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 09 лютого 2022 року (кримінальне провадження №0000610 від 06 вересня 2021 року) ОСОБА_3 засуджено за ч.3 ст.289 КК України до 8 років позбавлення волі без конфіскації майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 обчислюється з моменту його фактичного затримання. У строк відбуття покарання ОСОБА_3 зараховано строк його попереднього ув`язнення з 16 жовтня 2021 року по 18 жовтня 2021 року. До набрання вказаним вироком законної сили ОСОБА_3 продовжено обраний ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 10 грудня 2011 року запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши його залишати місце свого проживання у період з 22.00 год до 06.00 год.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 18 січня 2024 року вирок Червонозаводського районного суду м. Харкова від 09 лютого 2022 року в частині призначеного ОСОБА_3 покарання змінено, останнього засуджено за ч.3 ст.289 КК України із застосуванням ст.69 КК України до 5 років позбавлення волі без конфіскації майна, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 3 роки. Виключено з мотивувальної частини вказаного вироку суду висновки та рішення про визнання обставини, що обтяжує покарання ОСОБА_3 , передбаченої п.1 ч.1 ст.67 КК України, рецидив злочину. В решті вирок суду залишено без змін.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 18 жовтня 2021 року стосовно ОСОБА_3 , як підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.289 КК України, в рамках кримінального провадження №0000757 від 16 жовтня 2021 року, обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до 16 грудня 2021 року.

З довідки про судимість, яка наявна в матеріалах особової справи засудженого ОСОБА_3 (а.с.16-17), вбачається що кримінальні провадження №0000610 від 06 вересня 2021 року та № 0000757 об`єднані в одне провадження.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 10 грудня 2021 року в рамках судового розгляду кримінального провадження №0000610 від 06 вересня 2021 року за ч.3 ст.289 КК України обвинуваченому ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 2 місяці, до 10 лютого 2022 року включно, із забороною залишення місця проживання.

Таким чином матеріалами справи документально підтверджено, що ОСОБА_3 з 18 жовтня 2021 року до 10 грудня 2021 року перебував під цілодобовим домашнім арештом, з 10 грудня 2021 року розпочався строк дії ухвали від 10 грудня 2021 року, якою до ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту без зазначення часу протягом якого йому заборонено залишати місце свого проживання.

Мотиви, з яких суд виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керується.

Відповідно до ч.1 ст.3 КК України законодавство України про кримінальну відповідальність становить Кримінальний кодекс України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права.

Законом України «Про внесення змін до Кримінального, Кримінально процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо удосконалення видів кримінальних покарань» № 3342-IX від 03 серпня 2023 року, статтю 72 КК України доповнено частиною 7 «Домашній арешт зараховується судом у строк покарання за правилами, передбаченими в частині першій цієї статті, виходячи з такого їх співвідношення - три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі».

Відповідно до частин 2, 3 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Часом вчинення кримінального правопорушення визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.

Згідно ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Стаття 58 Конституції України передбачає, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Як вбачається з вироку Ічнянського районного суду Чернігівської області від 30 травня 2024 року ОСОБА_3 до призначеного судом покарання за ч.4 ст.358 КК України на підставі ч.1 ст.71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 09 лютого 2022 року, з урахуванням ухвали Харківського апеляційного суду від 18 січня 2024 року.

Згідно з вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 09 лютого 2022 року ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений за ч.3 ст.289 КК України, в 2021 році. Вирок суду набрав законної сили 18 січня 2024 року.

Матеріалами справи документально підтверджено, що засуджений ОСОБА_3 з 18 жовтня 2021 року до 10 грудня 2021 року перебував під цілодобовим домашнім арештом, а тому до засудженого підлягає застосування Закон №3342-IX від 03 серпня 2023 року, як такий, що поліпшує його становище.

Разом з тим, слід зазначити про те, що вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 09 лютого 2022 року до набрання ним законної сили ОСОБА_3 було продовжено обраний раніше ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 10 грудня 2021 року запобіжний захід у вигляді домашнього арештуіз забороною залишати місце свого проживання у період з 22.00 год до 06.00 год, а тому строк з 10 грудня 2021 року по 09 лютого 2022 року не підлягає зарахування засудженому відповідно до положень ч.2 ст.72 КК України.

Доводи засудженого ОСОБА_3 про необхідність зарахування йому в строк покарання періоду з 09 квітня 2022 року до 18 січня 2024 року, як періоду невизначеності щодо запобіжного заходу та виконання вироку, ґрунтуються на вільному тлумаченні норм кримінального процесуального законодавства.

Відповідно до положень ст.532 КПК Українивирок або ухвала суду першої інстанції, ухвала слідчого судді, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.Судові рішення суду апеляційної та касаційної інстанцій набирають законної сили з моменту їх проголошення.

Відповідно до ч.1 ст.532 КПК України судове рішення, що набрало законної сили, якщо інше не передбачено цим Кодексом, звертається до виконання не пізніш як через три дні з дня набрання ним законної сили або повернення матеріалів кримінального провадження до суду першої інстанції із суду апеляційної чи касаційної інстанції.

Враховуючи викладене, ту обставину, що вирок Червонозаводського районного суду м. Харкова від 09 лютого 2022 року набрав законної сили лише 18 січня 2024 року, а тому не міг бути звернений до виконання до набрання ним законної сили.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення клопотання засудженого ОСОБА_3 та вважає необхідним на підставі ч.7 ст.72 КК України зарахувати йому у строк покарання за вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 09 лютого 2022 року, зміненим ухвалою Харківського апеляційного суду від 18 січня 2024 року, строк запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту з 18 жовтня 2021 року до 10 грудня 2021 року, що становить 53 дні.

Керуючись ч.7 ст. 72 КК України, ст. 537, 539 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання засудженого ОСОБА_3 про зарахування цілодобового домашнього арешту у строк покарання задовольнити частково.

Зарахувати ОСОБА_3 у строк покарання за вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 09 лютого 2022 року строк запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту з 18 жовтня 2021 року до 10 грудня 2021 року з розрахунку три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі відповідно до ч.7 ст.72 КК України.

В іншій частині в задоволенні клопотання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення, а засудженим в той же строк, з моменту вручення йому копії ухвали.

Повний текст ухвали виготовлений 02 лютого 2026 року.

Суддя ОСОБА_1