Справа №293/1329/25
Провадження №1-кп/293/220/2025
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2025 рокуселище Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

розглянувши без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000238 по обвинуваченню ОСОБА_2 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Селець Черняхівського району Житомирської області, громадянки України, із середньо освітою, непрацюючої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

І. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального проступку, форми вини і мотивів вчинення.

05.10.2025року близько 19 години 00 хвилин ОСОБА_2 , перебуваючи в будинку №. АДРЕСА_2 , побачила раніше знайому ОСОБА_3 . У зв`язку з довготривалими неприязними відносинами, що існували між ними, у ОСОБА_2 виник протиправний умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_3 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_2 у зазначений день та час, перебуваючи у вказаному місці, підійшла до ОСОБА_3 та, ставши навпроти неї, нанесла один удар кулаком правої руки в область обличчя потерпілої. Від отриманого удару ОСОБА_3 , не втримавши рівноваги, впала на підлогу.

Після цього ОСОБА_2 продовжила свої протиправні дії: у той момент, коли потерпіла ОСОБА_3 перебувала в положенні лежачи, ОСОБА_2 , знаходячись поряд із нею в положенні стоячи, завдала потерпілій не менше як два удари взутою правою ногою в область лівої молочної залози та правого плеча.

Внаслідок своїх умисних дій ОСОБА_2 спричинила ОСОБА_3 тілесні ушкодження у вигляді ЗЧМТ, струсу головного мозку, синців на спинці носа та на повіках обох очей, обширного синця в ділянці лівої молочної залози та синця на правому плечі, які, відповідно до висновку експерта, відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Обвинувальний акт по обвинуваченню ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, в порядку ст. 302 КПК України, надійшов до суду з клопотанням прокурора про його розгляд у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Зі змісту заяви обвинуваченої ОСОБА_2 , що була складена в присутності захисника - адвоката ОСОБА_4 слідує, що остання повністю погоджується із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлена з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України, надала свою згоду на розгляд обвинувального акта без її участі у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Потерпіла ОСОБА_3 , відповідно до поданої заяви, повністю погоджується із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлена з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України, надала свою згоду на розгляд обвинувального акта у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 125 КК України у спрощеному провадженні без її участі.

Відповідно до ч. 2 ст. 381 КПК України, суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності.

Під час досудового розслідування підозрювана ОСОБА_5 беззаперечно визнала свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згодна з розглядом обвинувального акту за її відсутності.

ІІ. Стаття (частина статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали в їх сукупності, перевіривши встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються сторонами кримінального провадження, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченої ОСОБА_2 у вчиненні нею кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, знайшла своє підтвердження.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_2 , як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, за ч. 2 ст. 125 КК України.

З огляду на вік обвинуваченої, а також відсутність будь-яких фактичних даних, які б вказували на неосудність (обмежену осудність) обвинуваченої або перебування її у такому стані до постановлення вироку, суд вважає, що ОСОБА_5 є суб`єктом вказаного кримінального правопорушення.

Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

ІІІ. Мотиви призначення відповідного покарання.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченій суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, те, що згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченої, згідно ст. 66 КК України, суд визнає активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Судом враховано, що обвинувачена ОСОБА_5 на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, за місцем проживає характеризується позитивно, не судима, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно класифікації за ст. 12 КК України є кримінальним проступком, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку під час та після вчинення протиправних дій.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 року у справі №1-33/2004 покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного; покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Правова держава, вважаючи покарання передусім виправним та превентивним засобом, має використовувати не надмірні, а лише необхідні і зумовлені метою заходи. Обмеження конституційних прав обвинуваченого повинно відповідати принципу пропорційності: інтереси забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та безпеки тощо можуть виправдати правові обмеження прав і свобод тільки в разі адекватності соціально обумовленим цілям.

Водночас, суд звертає увагу на те, що мета покарання, зокрема, виправлення засуджених та запобігання вчиненню ними нових кримінальних правопорушень, може бути досягнута лише тоді, коли кримінальне покарання буде для засудженого важким, але у той же час реальним щодо його виконання.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що обвинуваченій ОСОБА_2 слід призначити покарання у межах санкції ч. 2 ст. 125 КК України у виді штрафу, що буде необхідним та достатнім для попередження вчинення нових кримінальних правопорушень і для досягнення мети покарання за ст. 50 КК України.

Суд вважає, що таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винної, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню.

ІV. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Цивільний позов по даному кримінальному провадженні не заявлений.

Речові докази у кримінальному проваджені відсутні.

Запобіжний захід не обирався, клопотань про його обрання до вступу вироку в законну силу не подано.

Арешт на майно не накладався.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 368,370,373,374,376 КПК України,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_2 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, та призначити їй покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу не обирати.

Вирок, якщо інше не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок можуть бути подані апеляції до Житомирського апеляційного суду через Черняхівський районний суд Житомирської області протягом 30 днів з дня отримання копії вироку.

Відповідно до ч. 4 ст. 382 КПК України, копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 394 КПК України, вирок суду, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому статтею 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Головуючий суддя ОСОБА_6