Справа № 296/666/26
УХВАЛА

Іменем України

про застосування запобіжного заходу

у вигляді домашнього арешту

26 січня 2026 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника підозрюваного- адвоката ОСОБА_6 розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ ЖРУП №2 ГУНП в Житомирській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомира, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не має, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 296 КК України у кримінальному провадженні № 0000058 від 20.01.2026, -

ВСТАНОВИВ:

22.01.2026 до слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира надійшло клопотання слідчого СВ ЖРУП №2 ГУНП в Житомирській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень внесених до Єдиного реєстру досудового розслідування за № 0000058 від 20.01.2026 за ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 296 КК України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Клопотання обгрунтовано тим, що у провадженні СУ ГУНП в Житомирській області перебувають матеріали досудового розслідування відомості щодо яких внесено до ЄРДР за № 0000058 від 20.01.2026, за ознаками ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 296 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що невстановлені слідством час, місці та спосіб, ОСОБА_5 реалізуючи свій прямий злочинний умисел, направлений на незаконне придбання та носіння бойових припасів, без передбаченого законом дозволу, придбав ручну гранату Ф-1, походження, технічні характеристики та придатність якої до здійснення вибуху на даний час достовірно не встановлені.

Після цього, ігноруючи норми, що закріплюють встановлений законом правовий порядок поводження з бойовими припасами та вибуховими речовинами, не маючи передбаченого законом дозволу, діючи умисно, усвідомлюючи незаконність придбання та носіння бойового припасу, без передбаченого законом дозволу, ОСОБА_5 незаконно переніс ручну гранату Ф-1, походження, технічні характеристики та придатність якої до здійснення вибуху на даний час достовірно не встановлені, до невстановленого місця, де незаконного зберігав до 19 січня 2026 року.

Так, 19 січня 2026 року, близько 19 години 00 хвилин, ОСОБА_5 , взявши незаконно придбаний боєприпас, без передбаченого законом дозволу на носіння, пішов з нею, до місця проживання своєї знайомої, що за адресою: АДРЕСА_2 .

У подальшому, 19 січня 2026 року, близько 21 години 00 хвилин, ОСОБА_5 розпивав спиртні напої в приміщенні кімнати АДРЕСА_3 , де у нього виник злочинний умисел направлений на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, із застосуванням наявної у нього гранати.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, зухвало, проявляючи зневажливе ставлення до громадського порядку та існуючих у суспільстві загальноприйнятих правил поведінки, моральності та добропристойності, безпричинно, умисно, усвідомлюючи протиправність та караність своїх дій і бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, з хуліганських мотивів, грубо порушуючи громадський порядок, діючи з особливою зухвалістю, що виразилось у порушенні спокою мешканців вищевказаної вулиці, а також пошкодженні майна, дістав з кишені верхнього одягу ручну гранату Ф-1, походження, технічні характеристики та придатність якої до здійснення вибуху на даний час достовірно не встановлені, яку кинув через відчинене вікно кімнати на вулицю, до входу будинку, де були припарковані автомобілі, після чого відбувся вибух, який пошкодив автомобіль марки "RENAULT" моделі "Clio", державний номер НОМЕР_1 .

Вказаними хуліганськими діями ОСОБА_5 було тимчасово порушено спокій мешканців будинку АДРЕСА_4 та завдано матеріальної шкоди власнику автомобіля марки "RENAULT", моделі "Clio", державний номер НОМЕР_1 .

20.01.2026 ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідності до ст. 208 КПК України було затримано та у подальшому вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 296 КК України.

Причетність ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , до вчинення злочинів підтверджується зібраними у ході розслідування доказами, що додані до клопотання.

Поряд з наявністю обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 вказаного кримінального правопорушення орган досудового розслідування вважає, що у кримінальному провадження існують ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які обумовлюють необхідність застосування до підозрюваного виняткового запобіжного заходу, а саме у вигляді тримання під вартою оскільки більш м`який запобіжний захід не здати запобігти ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Під час судового розгляду прокурор та слідчий клопотання повністю підтримали та просили його задовільнити з підстав та мотивів, що викладені у ньому.

Підозрюваний під час судового розгляду клопотання пояснив, що дійсно того дня про який вказано в клопотанні він вживав алкоголь, ввечері поїхав до м.Житомира разом зі знайомими та продовжив випивати, з собою взяв гранату, яку знайщоб більше року тому. Проте, як саме зірвалася грангата він не пам`ятає, був дуже п`яний. Також повідомив, що має поганий стан здоров`я через травму, що йому завдала одна з жінок, хоч його і виписали з лікарні проте треба лікуватися. Просив застосувати відносно нього цілодобовий домашній арешт.

Захисники підозрюваного адвокат ОСОБА_6 також просив застосувати відносно ОСОБА_5 більш м`який запобіжний захід передбачений КПК України із покладенням на нього відповідних обов`язків, зокрема заборонити спілкуватися зі свідками та потерпілою. Переховуватися Валєєву ніде, якби він це хотів зробити то вже б втік адже з суботи він вільно пересувається, строк його затримання скінчився. Ризик передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України нічим не підтверджено, він раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання.

Заслухавши прокурора, підозрюваного та його захисника дослідивши та оцінивши матеріали клопотання, додані захисниками докази, слідчий суддя дійшов наступного.

Згідно ст.29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України, а згідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

Згідно пунктів 1 і 2 ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Під час судового розгляду встановлено, що ЖРУП №2 ГУНП в Житомирській області розслідується кримінальне провадження № 0000058 від 20.01.2026 де підозрюваним за ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 296 КК України є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу («Мюррей проти Сполученого Королівства», № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи («Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства», №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року).

При цьому, слідчий суддя звертає увагу, що він не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження.

Крім того, правильність кваліфікації дій підозрюваної особи, так само як і наявність чи відсутність в її діях складу злочину вирішуються виключно вироком суду та не підлягають вирішенню на досудовому провадженні.

З положень п. 1 ч. 1 ст. 178 КПК України вбачається, що при застосуванні запобіжного заходу слідчий суддя перш за все має переконатися в наявності доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, в якому він підозрюється. Закон не вимагає, щоб докази були повними, але вони повинні бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у застосуванні того чи іншого запобіжного заходу.

Слідчий суддя вважає, що на цій, стадії кримінального провадження, підозра ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . у вчинені кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 296 КК України, у кримінальному провадженні № 0000058 від 20.01.2026 є обґрунтованою, про це підтверджується у своїй сукупності доказами, що долучені до клопотання:

-повідомленнями на спец. лінію «102» Житомирського РУП №2 ГУНП в області від 19.01.2026;

-проколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 20.01.2026;

-протоколом допиту потерпілої ОСОБА_8 від 20.01.2026;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 20.01.2026;

-протоколом огляду місця події від 19.01.2026;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 20.01.2026;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 20.01.2026;

-

-

-

-

Щодо наявності ризиків.

Слідчий вказує, що відносно підозрюваного ОСОБА_5 , існують ризики передбачені п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме ризики:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Існування ризику щодо можливості переховуватися від суду, передбаченого п.1 ч. 1 ст. 177 КПК України, оцінюється судом в світлі тих обставин, що ОСОБА_5 , усвідомлюючи тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 296 КК України (санкція ч.4 ст.296 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років) може здійснити спробу переховуватись від органу досудового розслідування та, в подальшому, від суду.

При цьому, слідчий суддя враховує позицію Європейського суду з прав людини, згідно якої, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту, а також, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства з боку особи, яка обвинувачується у вчиненні протиправного діяння. Так, ЄСПЛ з прав людини в рішенні викладеному у справі «Ілійков проти Болгарії», зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Разом з тим, слідчий суддя враховує, що ОСОБА_5 має постійне місце проживання де проживає разом з дружиною, що має 3 групу інвалідності, має наразі проблеми зі здоров`ям. Лише 24.01.2026 він виписаний з лікарні після травми живота проникаючого колото-різаного поранення черевної порожнини. Згідно виписки із медичної картки стаціонарного хворого №858 він потребує нагляду хірурга, травматолога поліклініки, перев`язок до загоєння рани,зняття швів через 8-10 днів. Після виписки з лікарні він того ж дня повідомив слідчого про своє місце перебування - АДРЕСА_1 . На виклик до слідчого судді прибув своєчасно та повідомив, що бажає надати покази , які він не надавав раніше через свій стан.

Вказана поведінка підозрюваного, мінімізує ризик його втечі.

Ризик передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, вплив на свідків та потерпілу слідчий суддя вважає таким, що дійсно існує та має високий ступінь ймовірності. Так слідство допитало двох свідків, які були очевидцем подій 19.01.2026, та потерпілу, їх дані та місце проживання відомі підозрюваному, а тому він може спробувати вчинити тиск на них з метою відмовитися від показів, що викривають його злочинну діяльність.

Ризик передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується, не знайшов свого підтвердження в ході розгляду справи. Так підозрюваний раніше не судимий, не має негативної характеристики, працює неофійно. Продавжити вчинення кримінальних правопорушень, що йому інкримінуються не можливо, оскільки вони припинені.

Разом з цим слідчий суддя вважає, що прокурором не доведено, що більш м`який запобіжний захід не можна застосувати до підозрюваного з врахуванням його особи, а саме: молодий чоловік - 44 роки, працює необіційно, має постійне місце проживання, раніше не судимий, соціальний статус одружений, дітей на утриманні не має, має проблеми зі здоров`ям та протягом принаймні найближчих 10 днів потребує лікування.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої статті 194 КПК України, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Слідчий суддя вважає, що в даному конкретному випадку застосування найсуворішого, винятковим запобіжного заходу - тримання під вартою, з урахуванням усіх досліджених слідчим суддею доказів є невиправданим, а тому клопотання слідчого про застосування запобіжного ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою не підлягає задоволенню.

Менш жорстким запобіжним заходом є домашній арешт.

За приписами ч.1,2 ст.181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Оскільки ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочинів санкції яких у передбачає покарання у виді позбавлення волі до нього може бути застосовано такий запобіжний захід, як домашній арешт.

Так на переконання слідчого судді, забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_5 можливе шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, а саме запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладанням на нього процесуальних обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

- прибувати за кожним викликом до слідчого/прокурора або суду.

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та роботи;

-утримуватись від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та потерпілою ОСОБА_8

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

Враховуючи викладене слідчий суддя приймає рішення про застосування відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою- цілодобового домашнього арешту який полягає у забороні залишати житло цілодобово за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду, за винятків випадків необхідності отримання медичної допомоги, евакуації населення, рятування життя та здоров`я (повітряної тривоги) в умовах воєнного стану, строком до 20.03.2026 (включно) з покладенням ряду обов`язків визначених ч.5 ст.194 КПК України.

Керуючись ст.ст.110, 131, 132, 176-178, 181, 186, 193, 194, 196, 197, 369-372 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні клопортання слідчого - відмовити.

Застосувати відносно підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000058 від 20.01.2026 за ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 296 КК України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, який полягає у забороні залишати житло за адресою: АДРЕСА_1

Роз`яснити, що не є порушенням залишення житла у випадку отримання екстренної, невідкладної медичної допомоги, евакуації населення, рятування життя та здоров`я в умовах воєнного стану.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

- прибувати за кожним викликом до слідчого/прокурора або суду.

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та роботи;

-утримуватись від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та потерпілою ОСОБА_8

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

Строк дії ухвали та обов`язків встановити до 20.03.2026 (включно).

Контроль за виконанням запобіжного заходу покласти на органи Національної поліції за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_5

Орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту і повідомити про це слідчого СВ ЖРУП №2 ГУНП в Житомирській області лейтенанта поліції - Яну ГРУШАК чи прокура Житомирської окружної прокуратури - ОСОБА_3

Роз`яснити підозрюваному , що працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в його житло, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Ухвала підлягає негайному виконанню з моменту її оголошення.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі невиконання покладених на нього обов`язків можливе застосування більш жорсткого запобіжного заходу.

Увала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту оголошення та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Повний текст ухвали оголошено 28.01.2026 о 10-00 годині

Слідчий суддя ОСОБА_1