МЕТАЛУРГІЙНИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
У Х В А Л А

іменем України

Справа № 210/1705/24

Провадження № 1-кп/210/191/26

27 січня 2026 року

Металургійний районний суд міста Кривого Рогу у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

сторони та учасники кримінального провадження, які приймають участь у судовому розгляді: прокурор Криворізької південної окружної прокуратури ОСОБА_3 , захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кривий Ріг кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186, ч. 1 ст. 357 КК України, відомості про яке внесено 28 лютого 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000245,

ВСТАНОВИВ:

Металургійний районний суд міста Кривого Рогу здійснює розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186, ч. 1 ст. 357 КК України.

До суду надійшло клопотання захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_4 про надання дозволу на короткочасне вивезення ОСОБА_5 , який утримується у ДУ «Криворізька установа виконання покарань № 3», для участі у похованні.

Розгляд клопотання призначено на 27 січня 2026 року та витребувано з ВЧ НОМЕР_1 Національної гвардії України та ДУ «Криворізька установа виконання покарань № 3» відомостіщодо можливості конвоювання ОСОБА_5 .

Обвинувачений ОСОБА_5 не був доставлений до залу судового засідання, оскільки відмовився від конвоювання.

Враховуючи, що така поведінка обвинуваченого спостерігається за весь час розгляду кримінального провадження, останній свідомо відмовляється від участі у судових засіданнях з причин, які не залежать від суду, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду клопотання. Крім того, ОСОБА_5 був обізнаний з тим, що клопотання про участь у церемонії поховання буде розглянуто 27 січня 2026 року, та обізнаний з тим, що суд скерував запити щодо наявності можливості здійснення тимчасового конвоювання обвинуваченого.

Розгляд клопотання відбувається за відсутності обвинуваченого, який не виявив бажання бути присутнім у судовому засіданні.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_4 підтримав клопотання.

Прокуор покликався на те, що з ВЧ НОМЕР_1 Національної гвардії України та ДУ «Криворізька установа виконання покарань № 3» надано відповідь про неможливість забезпечення конвоювання ОСОБА_5 просив суд відмовити у задоволенні клопотання.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторона захисту та обвинувачення суд приходить до наступних висновків.

ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що він 28.02.2024, приблизно о 14.30 годин, в умовах воєнного стану, знаходився біля будівлі №11а на вул. Криворіжсталі в Металургійному районі м. Кривого Рогу та помітив потерпілого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який знімав грошові кошти в банкоматі акціонерного товариства «Укрсиббанк». У цей час у ОСОБА_5 раптово виник умисел на відкрите викрадення чужого майна та звернення його на свою користь, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого. Реалізуючи свій злочинний умисел, переслідуючи корисливу мету, маючи злочинний намір, направлений на відкрите викрадення чужого майна, діючи повторно, ОСОБА_5 підійшов до ОСОБА_6 та умисно завдав удару своєю головою у ліву частину голови потерпілого, в результаті чого ОСОБА_6 втратив на мить увагу, а ОСОБА_5 у цей час забрав з ячейки банкомату грошові кошти у сумі 2600 гривень та в подальшому з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись майном на власний розсуд.

Після вищевказаних дій ОСОБА_5 з викраденим майном з місця скоєння злочину зник, розпорядившись ним на свій розсуд, спричинивши матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 2600 гривень.

Дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ч. 4 ст. 186 КК України за ознаками: «відкритого викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я та здоровя потерпілого, вчиненого повторного, в умовах воєнного стану та за ч. 1 ст. 357 КК України за ознаками викрадення офіційних документів, вичненого з корисливих мотивів.

ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

У подальшому запобіжний захід продовжувався, визначено альтернативний запобіжний захід у виді застави, який в подальшому зменшувався.

Станом на січень 2026 року альтернативний захід - застава - для ОСОБА_5 встановлено на рівні 30 (тридцяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 90 840,00 (дев"яносто тисяч вісімсот сорок) гривень.

Такий розмір застави є наближеним до мінімального, з урахуванням пункту 2 частини 5 статті 182 КПК Україн (щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Під час вирішення питань про дію запобіжного суд враховував, що у разі звільнення ОСОБА_5 з-під варти наявні такі ризики: переховуватися та ухилятися від суду; незаконного впливу на потерпілого, свідків; вчинення інших кримінальних правопорушень та ухилення від суду

Суд враховував, що у обвинуваченого міцні та стійкі соціальні зв`язки (зареєстрованому шлюбі не перебуває, офіційно не працевлаштований, не має на утриманні неповнолітніх дітей або осіб з інвалідністю).

Також суд враховував особу ОСОБА_5 - схильний до самокалічення, агресивної поведінки, зриву судових засідань, відмовляється від отримання процесуальних документів, відмовляється від участі в судових засіданнях ; вступає в суперечки, висловлював погрози на адресу учасників судового провадження.

Обвинувачений має ряд не знятих та непогашених судимостей за вчинення кримінальних правопорушень різного ступеня тяжкості, щодо нього здійснюються інші кримінальні провадження:

- Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області (кримінальне провадження, внесене до ЄРДР 23 жовтня 2022 року за № 0000861, за ч. 4 ст. 186 КК України, судовий розгляд не завершено);

- Металургійний районний суд м. Кривого Рогу (кримінальне провадження за ч. 2 ст. 186 КК України, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000753 від 23 березня 2016 року, розгляд не завершено).

- Вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 жовтня 2022 року за ст.186 ч.2 КК України ОСОБА_5 призначено покарання у виді позбавлення волі, та застосовано звільнення від відбування покарання з іспитовим строком.

- перебував у розшуку під час судового провадження в інших кримінальних провадженнях, зокрема внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000753 від 23 березня 2016 року.

У справі «Фельдман проти України» (№ 2) (Заява № 42921/09) Європейський суд з прав людини зазначив, що будь-яке втручання у право особи на повагу до її приватного та сімейного життя становитиме порушення ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), якщо воно не здійснювалося «згідно із законом», не переслідувало легітимну ціль або цілі згідно з п.2 та було «необхідним у демократичному суспільстві» у тому сенсі, що воно було пропорційним цілям, які мали бути досягнуті (також рішення у справі «Ельсхольц проти Німеччини» (Elsholz v. Germany) [ВП], заява № 25735/94, п. 45, ECHR 2000-VIII).

Згідно з практикою Суду ст. 8 Конвенції не гарантує особі, яка тримається під вартою, безумовне право на отримання дозволу відвідати похорон родича. Навіть якщо природа становища особи, яка тримається під вартою, передбачає застосування різноманітних обмежень прав і свобод, кожне з таких обмежень, тим не менш, повинно бути виправдане як необхідне у демократичному суспільстві. Держава може відмовити особі у праві взяти участь у похороні її батьків тільки якщо для цього існують вагомі підстави та якщо неможливо знайти альтернативне рішення (також рішення у справі «Плоський проти Польщі» (Ptoski v. Poland), п. 37).

Зокрема, справа «Гімон проти Франції» (Guimon v. France), 2019, §§ 37-52, стосувалася відмови у дозволі ув`язненій, засудженій за терористичні злочини, на короткочасний виїзд за межі в`язниці під охороною, щоб вона могла віддати шану своєму покійному батькові. Суд не встановив порушення положень ст.8 Конвенції. Суд взяв до уваги наступні міркування: кримінальний профіль заявниці вона відбувала кілька тюремних покарань за терористичні акти і продовжувала стверджувати про своє членство в ЕТА; охорона повинна була бути організована на відстань майже 650 км, а заходи з організації охорони мали бути особливо надійними; часу, відведеного на розгляд клопотання після надання остаточного дозволу на виїзд під охороною, було недостатньо для організації охорони, до складу якої входили б офіцери, спеціально підготовлені для перевезення та нагляду за ув`язненими, засудженими за терористичні злочини, а також для організації попереднього огляду приміщень; заявницю регулярно відвідували члени сім`ї та друзі; органи судової влади встановили баланс між інтересами, а саме: правом заявниці на повагу до її сімейного життя, з одного боку, та громадською безпекою та запобіганням безладу і злочинам, з іншого боку.

У справі «Везев проти Болгарії» (заява № 54558/15) наголосив також, що ст.8 Конвенції національні органи влади повинні вивчати сутність кожного запиту. При вирішенні питання мають враховуватися небезпечність особи, його поведінка, характер злочину, гарантії повернення у в`язницю, можливість альтернативних рішень для того, щоб задовольнити запит особи.

ОСОБА_5 неодноразово судимий, у цьому провадженні обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186 а ч. 1 ст. 357 КК України у період іспитового строку, та наразі обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, (ч. 4 ст. 186 КК України), за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років.

За змістом обвинувачення, інкримінований злочин вчинено із застосуванням насильства до потерпілого, який є особою похилого віку, в умовах воєнного стану.

Суд жодним чином не заперечує право ОСОБА_5 підтримувати відносини з близькими особами шляхом побачень, листувань, телефонних розмов, тощо.

Проте за час перебування ОСОБА_5 під вартою у цьому провадженні, до суду не надходило клопотань про надання дозволів на побачення з ОСОБА_5 в ДУ «Криворізька установа виконання покарань № 3», зокрема і від бабусі, на яку посилається захист у своєму клопотанні.

У клопотанні порушується питання про надання обвинуваченому ОСОБА_5 дозволу на короткочасний виїзд зДУ «Криворізька установа виконання покарань № 3» 28 січня 2026 рокудля участі у похованні ОСОБА_7 на кладовищі по вул. Дніпропетровське шоссе. Крім того, сторона захисту просить суд зобов"язати адміністрацію ДУ «Криворізька установа виконання покарань № 3» забезпечити конвоювання ОСОБА_5 на поховання під вартою із забезпеченням заходів безпеки.

Стороною захисту не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували наявність родинних зв"язків та іх ступінь споріднення між обвинуваченим ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 . Таким чином, суд позбавлений можливості з"ясувати, чи дійсно померла особа є бабусею обвинуваченого, та який ступінь споріднення між ними.

Стороною захисту як у заявах, так і в судовому засіданні не надано жодних доказів про: те, що поховання здійснюватиметься в зазначені стороною захисту дату й час та місці - саме 28 січня 2026 року о 10год.00хв. на кладовищі, яке розташоване на Дніпропетровському шосе, враховуючи що ОСОБА_7 , померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Крім того, суд позбавлений можливості перевірити наявність укриттів та гарантування безпеки ОСОБА_5 й осіб, якими забезпечуватиметься його конвоювання, в умовах воєнного стану.

Водночас підлягає врахуванню складна безпекова ситуація в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, який піддається обстрілам держави-агресора в умовах збройної агресії проти України.

У відповідь на запит Металургійного суду начальником Державній установі "Криворізька установа виконання покарань №3" повідомлено про те, що установа позбавлена можливості забезпечити конвоювання та короткочасне вивезення ОСОБА_5 . Забезпечити окреме конвоювання обвинуваченого поза межі установи без порушеення встановлених вимог безпеки не є можливим.

Окрім того, у відповідь на запит Металургійного суду командиром Військової частини НОМЕР_1 повідомлено про те, що військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України не уповноважена здійснювати конвоювання обвинувачених до інших місць аніж тих, що визначені в Інструкції з організації конвоювання та тримання в судах обвинувачених (підсудних), засуджених за вимогою судів наказу Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства юстиції України, Верховного Суду України, Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Державної судової адміністрації України, Генеральної прокуратури України від 26 травня 2015 року №613/785/5/30/29/67/68, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11 червня 2015 за № 698/27143. У зв`язку з цим забезпечення короткочасного виїзду обвинуваченого ОСОБА_9 для участі в церемонії поховання не є можливим.

У зв`язку з цим забезпечення короткочасного виїзду обвинуваченого ОСОБА_5 для участі в церемонії поховання не є можливим.

Ураховуючи те, що сторона захисту як у заявах, так і в судовому засіданні не надала жодних доказів про: те, що поховання здійснюватиметься в зазначені стороною захисту дату й час; місце поховання, зважаючи на наведені вище обставини в їх сукупності щодо особи обвинуваченого, інкримінованих йому злочинів, обставини воєнного стану, особливості процедури його конвоювання, суд дійшов висновку про наявність вагомих обставин, які свідчать про необхідність відмови в задоволенні заяв захисника.

На підставі ст. 3, 350, 183, 376 КПК, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_4 про надання дозволу на короткочасне вивезення ОСОБА_5 , який утримується у ДУ «Криворізька установа виконання покарань № 3», для участі у похованні- залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено та проголошено 28 січня 2026 року.

Суддя: ОСОБА_1