провадження №: 1-кс/752/5234/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.07.2025 року слідчий суддя Голосіївського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання слідчого СУ ГУНП в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу прокуратури Автономної Республіки Крим та міста Севастополя ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні №0000071,відомості щодо якого внесені 04.05.2018 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за підозрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 260, ч. 2 ст. 110, ч. 1 ст. 111 КК України, про здійснення спеціального досудового розслідування, -

ВСТАНОВИВ:

Слідча звернулась до слідчого судді із вказаним клопотанням, в якому просить надати дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 260, ч. 2 ст. 110, ч. 1 ст. 111 КК України.

В якості обґрунтувань слідча зазначила, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі здійснюється досудове розслідування у кримінальному проваджені №0000071, відомості щодо якого внесені 04.05.2018 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за підозрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 260, ч. 2 ст. 110, ч. 1 ст. 111 КК України. Прокурорами Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, відповідно до ст. 36 КПК України, здійснюється нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням.

Як вбачається із матеріалів клопотання, що приблизно у лютому 2014 року, більш точну дату та час органом досудового розслідування не встановлено, перебуваючи у м. Сімферополь, АР Крим, ОСОБА_5 , будучи громадянином України, однак маючи проросійську позицію, з метою сприяння армії рф в окупації та подальшого від`єднання Кримського півострова від території України та приєднання до території рф, усвідомлюючи незаконність створення незаконного збройного формування НЗФ «Самооборона Криму», з метою участі у його діяльності, будучи достовірно обізнаним, що останнє не відноситься до збройних формувань, передбачених законодавством України, розуміючи роль та мету його діяльності, добровільно погодився на зайняття посади «начальника штаба полка», яке входило до складу НЗФ «Самооборона Криму», де до його обов`язків входила загальне планування та координація дій підлеглими бійцями.

Так, ОСОБА_5 , приблизно у лютому 2014 року, більш точну дату та час органом досудового розслідування не встановлено, спільно з іншими учасниками НЗФ «Самооборона Криму», які мали на озброєнні придатну для використання вогнепальну, вибухову та іншу зброю, активно приймав участь у організації патрулювання громадських місць, чергування на блокпостах та перевірки особистих документів громадян.

Окрім цього, у березні 2014 року, більш точної дати під час досудового розслідування не встановлено, знаходячись у м. Сімферополь, АР Крим ОСОБА_5 безпосередньо приймав участь у підготовці та проведенні так званого «референдуму» щодо приєднання території Кримського півострову до складу російської федерації, що виражалося у розгоні проукраїнських мітингів, затриманні їх учасників, а також погроз та застосуванні сили у разі створення перешкод щодо проведення так званого «референдуму».

Разом з тим, дії ОСОБА_5 носили тривалий характер у вказаний період часу та виразились в активній участі у діяльності НЗФ «Самооборона Криму». При цьому ОСОБА_5 усвідомлював, що НЗФ «Самооборона Криму», учасником якого він є, діє на території України незаконно, та що його учасники застосовують зброю та вчиняють опір представникам влади, з метою порушення громадської безпеки, залякування населення, провокації воєнного конфлікту, міжнародного ускладнення та впливу на прийняття рішення органами державної влади, місцевого самоврядування, що призвело до окупації території півострова Крим.

Вказані дії, спільно із діями інших загонів, що діяли у складі НЗФ «Самооборона Криму» сприяли тому, що 27 лютого 2014 року Верховна Рада Автономної Республіки Крим, всупереч чинного законодавства України, під тиском проросійських політичних сил, які представляла політична партія «Руська Єдність», та з врахуванням того, що депутати до приміщення Верховної Ради Автономної Республіки Крим були доставлені силою загонами самооборони, та наявністю у приміщенні будівлі парламенту озброєних військових, прийняла рішення про проведення не передбаченого законодавством України референдуму з питаннями про входження Автономної Республіки Крим та м. Севастополя до складу росії на правах суб`єкта російської федерації або відновлення Конституції Республіки Крим від 1992 року і залишення Криму у складі України.

У подальшому, після окупації території півострова Крим, ОСОБА_5 представниками окупаційної влади нагороджений медаллю «За защиту Республики Крым», та іншими нагородами.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється в участі у діяльності не передбаченого законом збройного формування, нападі на підприємства, установи, організації, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 260 КК України.

Крім цього, встановлено, що приблизно наприкінці лютого 2014 року, більш точну дату та час органом досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_5 , з метою вчинення умисних дій, що мали на меті зміну меж території або державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, вчинених за попередньою змовою групою осіб, будучи громадянином України, зайняв посаду «начальника штаба полка», яке входило до складу НЗФ «Самооборона Криму», де брав активну участь. При цьому він розумів, що основним завданням новоствореної організації буде допомога проросійським політичним партіям, що діють на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, а також військовим іноземної держави, яка вчинила акт збройної агресії проти України - російській федерації у допомозі проведення незаконного референдуму щодо приєднання території півострова Крим до складу російської федерації. Таким чином, ОСОБА_5 усвідомлював, що діяльність вказаної організації спрямована на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності і недоторканості України.

Зокрема, приблизно наприкінці лютого 2014 року, більш точну дату та час органом досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_5 , будучи громадянином України, з ідеологічних та корисливих мотивів, перебуваючи на посаді «начальника штаба полка», яке входило до складу НЗФ «Самооборона Криму», активно приймав участь з виконання завдань щодо охорони мітингів проросійських сил направлені на зміну меж території та державного кордону України, проведенні незаконного референдуму щодо приєднання території півострова Крим до складу російської федерації.

Так, ОСОБА_5 будучи громадянином України, брав активну участь у НЗФ «Самооборона Криму», дії якого призвели до зниження обороноздатності Збройних Сил України на території півострова Крим та неможливості протистояти збройній агресії військовим російської федерації, які вчиняли злочинні дії, направлені на зміну меж території та державного кордону України, внаслідок проведення незаконного референдуму щодо приєднання території півострова Крим до складу російської федерації.

Крім цього, ОСОБА_5 , як учасник НЗФ «Самооборона Криму» приймав участь в охороні та забезпеченні проведення 16 березня 2014 року так званого «референдуму» на виборчих дільницях на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя з питання про входження території півострова Крим до складу росії на правах суб`єкта російської федерації.

Разом з тим, дії ОСОБА_5 носили тривалий характер у вказаний період часу та виразились в активній участі у діяльності НЗФ «Самооборона Криму». При цьому ОСОБА_5 усвідомлював, що НЗФ «Самооборона Криму», учасником якого він є, діє на території України незаконно, та що його учасники застосовують зброю та вчиняють опір представникам влади, з метою порушення громадської безпеки, залякування населення, провокації воєнного конфлікту, міжнародного ускладнення та впливу на прийняття рішення органами державної влади, місцевого самоврядування, що призвело до окупації території півострова Крим.

Вказані дії спільно із діями інших загонів, що діяли у складі незаконного збройного формування «Самооборона Криму», сприяли тому, що 27 лютого 2014 року Верховна Рада Автономної Республіки Крим, всупереч чинного законодавства України, під тиском проросійських політичних сил, які представляла політична партія «Руська Єдність», та з врахуванням того, що депутати до приміщення Верховної Ради Автономної Республіки Крим були доставлені силою загонами самооборони, та наявністю у приміщенні будівлі парламенту озброєних військових, прийняла рішення про проведення не передбаченого законодавством України референдуму з питаннями про входження Автономної Республіки Крим до складу росії на правах суб`єкта російської федерації або відновлення Конституції Республіки Крим від 1992 року і залишення Криму у складі України.

У той же час, у приміщенні Верховної Ради АР Крим 06.03.2014 у порушення ч. 3 ст. 2, ст. 72, ст. 73, п. 2 ч. 1 ст. 85, ст. 132 Конституції України та п. 2 ч. 3 ст. 3, ст. ст. 18, 27 Закону України «Про всеукраїнський референдум» депутатами Верховної Ради АР Крим прийнято незаконну постанову № 1702-6/14 «О проведении общекрымского референдума», в якій визначено дату такого волевиявлення - 16.03.2014, на яке виносилося питання про входження АР Крим та м. Севастополя до складу російської федерації на правах суб`єкта федерації.

Відповідно до зазначеної постанови 16.03.2014 на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя проведено незаконний референдум, результатом якого стала тимчасова окупація території АР Крим і міста Севастополя, а також їх входження до складу російської федерації на правах суб`єкта федерації.

Результати «референдуму» не визнані жодною країною світу, крім російської федерації. Відповідно до п. 5 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН 68/262 від 27.03.2014 «Територіальна цілісність України», проведений 16.03.2014 в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі референдум не маючи законної сили не може бути основою для будь-якої зміни статусу Автономної Республіки Крим або м. Севастополя.

Також, в пункті 1 вказаної Резолюції зазначено, що Генеральна Асамблея ООН підтверджує свою прихильність суверенітету, політичної незалежності, єдності і територіальної цілісності України в її міжнародно визнаних кордонах.

У подальшому, 17.03.2014 депутатами Верховної Ради АР Крим прийнято постанову № 1745-6/14 «О независимости Крыма», згідно з якою на підставі, так званої, «Декларації про незалежність Республіки Крим», прийнятої на позачерговому пленарному засіданні Верховної Ради АР Крим 11.03.2014 та позачерговому пленарному засіданні Севастопольської міської ради 11.03.2014, створено нелегітимне державне утворення «Республика Крым».

Крім того, Верховною Радою АР Крим ухвалено постанову № 1748-6/14 від 17.03.2014 «О правоприемстве Республики Крым», пунктом 1 якої передбачено, що «с момента провозглашения Республики Крым как независимого суверенного государства высшим органом власти Республики Крым является Государственный Совет Республики Крым - парламент Республики Крым в депутатском составе шестого созыва Верховной Рады Автономной Республики Крым на срок полномочий до сентября 2015 года».

Надалі, 18.03.2014 між російською федерацією та представниками нелегітимного державного утворення «Республика Крым» ОСОБА_6 , ОСОБА_7 і ОСОБА_8 підписано «Договір між російською федерацією і Республікою Крим про прийняття в російську федерацію Республіки Крим та утворення в складі російської федерації нових суб`єктів».

20.03.2014 Державною Думою російської федерації прийнято федеральний конституційний закон від 21.03.2014 № 6-ФКЗ «Про прийняття Республіки Крим до складу російської федерації та утворення нових суб`єктів у складі російської федерації - Республіки Крим та міста федерального значення Севастополя».

Згідно з вказаним законом, АР Крим та м. Севастополь, всупереч Хартії ООН від 26.06.1945, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і Російською Федерацією від 01.04.1999, Договору між Україною і Російською Федерацією про українсько-російський державний кордон від 20.04.2004, увійшли до складу рф.

Внаслідок вказаних насильницьких агресивних дій рф Україна втратила ефективний контроль над територією Кримського півострову у зв`язку з її окупацією зс рф.

У подальшому, після окупації території Автономної Республіки Крим, ОСОБА_5 представниками окупаційної влади нагороджений медаллю «За защиту Республики Крым», та іншими нагородами.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється в умисних діях, що мали на меті зміну меж території або державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 110 КК України (в редакції Закону № 2341-ІII станом на 02.02.2014).

Крім цього, встановлено, що ОСОБА_5 , приблизно наприкінці лютого 2014 року, більш точну дату та час органом досудового розслідування не встановлено, будучи громадянином України, перебуваючи у м. Сімферополь, АР Крим, з метою вчинення державної зради, тобто діяння, умисно вчиненого громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності України: перехід на бік ворога в період збройного конфлікту, наданні іноземній державі та її представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, зайняв посаду «начальника штаба полка», яке входило до складу НЗФ «Самооборона Криму», де брав активну участь. При цьому він розумів, що основним завданням новоствореної організації буде допомога проросійським політичним партіям, що діють на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, а також військовим іноземної держави, яка вчинила акт збройної агресії проти України у допомозі проведенні незаконного референдуму щодо приєднання території півострова Крим до складу російської федерації.

Таким чином, ОСОБА_5 усвідомлював, що діяльність вказаної організації спрямована на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності і недоторканості України.

Однак, ОСОБА_5 , будучи громадянином України, брав активну участь у НЗФ «Самооборона Криму», дії якого призвели до зниження обороноздатності Збройних Сил України на території півострова Крим та неможливості протистояти збройній агресії військовим російської федерації, які вчиняли злочинні дії, направлені на зміну меж території та державного кордону України, внаслідок проведення незаконного референдуму щодо приєднання території півострова Крим до складу російської федерації.

Також встановлено, що ОСОБА_5 , приймаючи активну участь у лавах НЗФ «Самооборона Криму», спільно з іншими учасниками вказаного НЗФ, з метою виконання поставлених окупаційною владою завдань, організовував забезпечення охорони громадського порядку, взяття під охорону об`єктів цивільної інфраструктури, державних підприємств, створення блокпостів у різних населених пунктах на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, також чергування на них, здійснення контролю за функціонування залізничних вокзалів, аеропортів, державних відомчих установ, серед яких Рада Міністрів АР Крим, Верховна Рада АР Крим, прокуратура АР Крим.

Крім цього, ОСОБА_5 як учасник НЗФ «Самооборона Криму», приймав участь в охороні та забезпечення проведення 16 березня 2014 року так званого «референдуму» на виборчих дільницях на території Автономної Республіки Крим з питання про входження півострова Крим до складу росії на правах суб`єкта російської федерації.

Дії ОСОБА_5 носили тривалий характер у вказаний період часу та виразились в активній участі у діяльності НЗФ «Самооборона Криму». При цьому ОСОБА_5 усвідомлював, що НЗФ «Самооборона Криму», учасником якого він є, діє на території України незаконно, та що його учасники застосовують зброю та вчиняють опір представникам влади, з метою порушення громадської безпеки, залякування населення, провокації воєнного конфлікту, міжнародного ускладнення та впливу на прийняття рішення органами державної влади, місцевого самоврядування, що призвело до окупації території півострова Крим.

Вказані дії спільно із діями інших загонів, що діяли у складі незаконного збройного формування «Самооборона Криму», сприяли тому, що 27 лютого 2014 року Верховна Рада Автономної Республіки Крим, всупереч чинного законодавства України, під тиском проросійських політичних сил, які представляла політична партія «Руська Єдність», та з врахуванням того, що депутати до приміщення Верховної Ради Автономної Республіки Крим були доставлені силою загонами самооборони, та наявністю у приміщенні будівлі парламенту озброєних військових, прийняла рішення про проведення не передбаченого законодавством України референдуму з питаннями про входження Автономної Республіки Крим до складу росії на правах суб`єкта російської федерації або відновлення Конституції Республіки Крим від 1992 року і залишення Криму у складі України.

У той же час, у приміщенні Верховної Ради АР Крим 06.03.2014 у порушення ч. 3 ст. 2, ст. 72, ст. 73, п. 2 ч. 1 ст. 85, ст. 132 Конституції України та п. 2 ч. 3 ст. 3, ст. ст. 18, 27 Закону України «Про всеукраїнський референдум» депутатами Верховної Ради АР Крим прийнято незаконну постанову № 1702-6/14 «О проведении общекрымского референдума», в якій визначено дату такого волевиявлення - 16.03.2014, на яке виносилося питання про входження АР Крим та м. Севастополя до складу російської федерації на правах суб`єкта федерації.

Відповідно до зазначеної постанови 16.03.2014 на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя проведено незаконний референдум, результатом якого стала тимчасова окупація території АР Крим і міста Севастополя, а також їх входження до складу російської федерації на правах суб`єкта федерації.

Результати «референдуму» не визнані жодною країною світу, крім російської федерації. Відповідно до п. 5 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН 68/262 від 27.03.2014 «Територіальна цілісність України», проведений 16.03.2014 в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі референдум не маючи законної сили не може бути основою для будь-якої зміни статусу Автономної Республіки Крим або м. Севастополя.

Також, в пункті 1 вказаної Резолюції зазначено, що Генеральна Асамблея ООН підтверджує свою прихильність суверенітету, політичної незалежності, єдності і територіальної цілісності України в її міжнародно визнаних кордонах.

У подальшому, 17.03.2014 депутатами Верховної Ради АР Крим прийнято постанову № 1745-6/14 «О независимости Крыма», згідно з якою на підставі, так званої, «Декларації про незалежність Республіки Крим», прийнятої на позачерговому пленарному засіданні Верховної Ради АР Крим 11.03.2014 та позачерговому пленарному засіданні Севастопольської міської ради 11.03.2014, створено нелегітимне державне утворення «Республика Крым».

Крім того, Верховною Радою АР Крим ухвалено постанову № 1748-6/14 від 17.03.2014 «О правоприемстве Республики Крым», пунктом 1 якої передбачено, що «с момента провозглашения Республики Крым как независимого суверенного государства высшим органом власти Республики Крым является Государственный Совет Республики Крым - парламент Республики Крым в депутатском составе шестого созыва Верховной Рады Автономной Республики Крым на срок полномочий до сентября 2015 года».

Надалі, 18.03.2014 між російською федерацією та представниками нелегітимного державного утворення «Республика Крым» ОСОБА_6 , ОСОБА_7 і ОСОБА_8 підписано «Договір між російською федерацією і Республікою Крим про прийняття в російську федерацію Республіки Крим та утворення в складі російської федерації нових суб`єктів».

20.03.2014 Державною Думою російської федерації прийнято федеральний конституційний закон від 21.03.2014 № 6-ФКЗ «Про прийняття Республіки Крим до складу російської федерації та утворення нових суб`єктів у складі російської федерації - Республіки Крим та міста федерального значення Севастополя».

Згідно з вказаним законом, АР Крим та м. Севастополь, всупереч Хартії ООН від 26.06.1945, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і Російською Федерацією від 01.04.1999, Договору між Україною і Російською Федерацією про українсько-російський державний кордон від 20.04.2004, увійшли до складу рф.

Внаслідок вказаних насильницьких агресивних дій рф Україна втратила ефективний контроль над територією Кримського півострову у зв`язку з її окупацією зс рф. У подальшому, після окупації території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, ОСОБА_5 представниками окупаційної влади нагороджений медаллю «За защиту Республики Крым», та іншими нагородами.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні державної зради, тобто діянні, умисно вчиненого громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності України: перехід на бік ворога в період збройного конфлікту, наданні іноземній державі та її представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України (в редакції Закону № 2341-ІII станом на 02.02.2014).

На виконання доручення, оперативними співробітниками ВКП ГУНП в АР Крим та м. Севастополі заведено ОРС «Розшук» № 6736/2023, щодо розшуку ОСОБА_5 .

Постановою слідчого СВ ГУНП в АР Крим та м. Севастополі ОСОБА_9 від 07.05.2018 досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000071 від 04.05.2018 зупинене у зв`язку із розшуком підозрюваного ОСОБА_5 .

Постановою слідчого СУ ГУНП в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі ОСОБА_3 від 11.06.2025 кримінальне провадження відновлено у зв`язку з необхідністю проведення слідчих (розшукових) чи інших процесуальних дій.

На даний час підозрюваний ОСОБА_5 продовжує переховуватись від органів досудового слідства та суду на тимчасово окупованій території Кримського півострову, зокрема в м. Сімферополь, Автономної Республіки Крим, з метою ухилення від кримінальної відповідальності, що підтверджується проведеними оперативно-розшуковими заходами в ході виконання доручення.

Враховуючи, що ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 260, ч. 2 ст. 110, ч. 1 ст. 111 КК України, а також те, що він умисно та безпідставно ухиляється від явки на виклики слідчого, переховується від органів досудового розслідування, прокуратури та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, оголошений у розшук та перебуває на тимчасово окупованій території Кримського півострову, зокрема в м. Сімферополь, Автономної Республіки Крим, з метою виконання завдань кримінального судочинства, щоб кожний, хто вчинив злочини проти основ національної безпеки України, миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, орган досудового розслідування вважає, що з метою притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності, у вказаному кримінальному провадженні необхідно провести спеціальне досудове розслідування.

До початку розгляду клопотання прокурор та захисник підозрюваного - адвокат ОСОБА_10 подали заяви про розгляд вказаного клопотання за їх відсутності, при цьому захисник у поданій заяві заперечував щодо задоволення клопотання слідчого.

Відповідно до ч. 5 ст. 27 КПК України під час судового розгляду та у випадках, передбачених цим Кодексом, під час досудового розслідування забезпечується повне фіксування судового засідання та процесуальних дій за допомогою звуко- та відеозаписувальних технічних засобів. Офіційним записом судового засідання є лише технічний запис, здійснений судом у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування, за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Положеннями ч. 1 ст. 107 КПК України визначено, що рішення про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час досудового розслідування приймає особа, яка проводить відповідну процесуальну дію.

Таким чином, слідчий суддя визнав за можливо розглянути вказане клопотання за відсутності прокурора та без фіксування судового засідання за допомогою звуко- та відеозаписувальних технічних засобів.

Слідчий суддя, дослідивши вказане клопотання та документи, якими воно обґрунтовується, вважає необхідним задовольнити клопотання, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 297-3 КПК України, клопотання про здійснення спеціального досудового розслідування розглядається слідчим суддею не пізніше десяти днів з дня його надходження до суду за участі особи, яка подала клопотання, та захисника. Якщо підозрюваний самостійно не залучив захисника, слідчий суддя зобов`язаний вжити необхідних заходів для залучення захисника.

Разом з цим, в межах кримінального провадження №0000071 від 04.05.2018 встановлено підстави для здійснення спеціального досудового розслідування стосовно ОСОБА_5 за ч. 4 ст. 260, ч. 2 ст. 110, ч. 1 ст. 111 КК України, в межах якого подано дане клопотання про здійснення спеціального досудового розслідування.

Відповідно до ч. 2 ст. 297-1 КПК України, спеціальне досудове розслідування здійснюється на підставі ухвали слідчого судді у кримінальному провадженні щодо злочинів, передбачених статтями 109, 110, 110-2, 111, 112, 113, 114, 114-1, 115, 116, 118, частиною другою статті 121, частиною другою статті 127, частинами другою і третьою статті 146, статтями 146-1, 147, частинами другою - п`ятою статті 191 (у випадку зловживання службовою особою своїм службовим становищем), статтями 209, 255-258, 258-1, 258-2, 258-3, 258-4, 258-5, 348, 364, 364-1, 365, 365-2, 368, 368-2, 368-3, 368-4, 369, 369-2, 370, 379, 400, 408, 436, 436-1, 437, 438, 439, 440, 441, 442, 443, 444, 445, 446, 447 Кримінального кодексу України, стосовно підозрюваного, крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або оголошений у міжнародний розшук.

Згідно ч. 2 ст. 297-4 КПК України, під час вирішення питання про здійснення спеціального досудового розслідування слідчий суддя зобов`язаний врахувати наявність достатніх доказів для підозри особи щодо якої подано клопотання у вчиненні кримінального правопорушення.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі здійснюється досудове розслідування у кримінальному проваджені №0000071, відомості щодо якого внесені 04.05.2018 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за підозрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 260, ч. 2 ст. 110, ч. 1 ст. 111 КК України.

10.04.2025 складено письмове повідомлення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 260, ч. 2 ст. 110, ч. 1 ст. 111 КК України.

При цьому, у зв`язку з неявкою ОСОБА_5 та неможливістю в інший спосіб вручити повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру, на виконання приписів ч. 1 ст. 278, ч. 8 ст. 135 КПК України вказане повідомлення вручено шляхом публікації на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора та опубліковано у випуску в газеті «Урядовий кур`єр» від 12.04.2025 № 76 (8001).

Тобто, згідно з вимогами ч. 1 ст. 42, абз. 2 ч. 8 ст. 135 КПК України, ОСОБА_5 вважається таким, що належним чином повідомлений про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 260, ч. 2 ст. 110, ч. 1 ст. 111 КК України.

Положеннями ч. 1 ст. 297-5 КПК України, повістки про виклик підозрюваного у разі здійснення спеціального досудового розслідування надсилаються за останнім відомим місцем його проживання чи перебування та обов`язково публікуються в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора. З моменту опублікування повістки про виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора підозрюваний вважається належним чином ознайомленим з її змістом.

Разом з цим, відповідно до вимог ч. 8 ст. 135 КПК України, у зв`язку з наявністю достатніх даних вважати, що підозрюваний перебуває на тимчасово окупованій території АР Крим, з метою допиту його в якості підозрюваного та проведенні інших процесуальних дій здійснено виклик ОСОБА_5 на 16.04.2025, 17.04.2025, 18.04.2025, однак останній не з`явився на вказані виклики.

Таким чином, підозрюваний ОСОБА_5 викликався на 16.04.2025, 17.04.2025, 18.04.2025 - опубліковано у випуску в газеті «Урядовий кур`єр» від 12.04.2025 № 76 (8001).

Із матеріалів оперативних підрозділів, підготовлених на виконання доручень в порядку ст.ст. 36, 38, 40, 41 КПК України, вбачається, що ОСОБА_5 з метою ухилення від кримінальної відповідальності переховується на тимчасово окупованій території АР Крим.

Згідно ч. 5 ст. 139 КПК України ухилення від явки на виклик слідчого, прокурора чи судовий виклик слідчого судді, суду (неприбуття на виклик без поважної причини більш як два рази) підозрюваним, обвинуваченим, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, є підставою для здійснення спеціального досудового розслідування чи спеціального судового провадження.

Таким чином, слідчим суддею встановлено, що підозрюваний ОСОБА_5 ухиляється від явки на виклики слідчого, переховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності та перебуває на тимчасово окупованій території АР Крим, а притягнути підозрюваного ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності у загальному порядку, передбаченому чинним кримінальним процесуальним законодавством, неможливо, що є підставою для здійснення спеціального досудового розслідування чи спеціального судового провадження.

З урахуванням вищевикладеного, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання слідчого про здійснення спеціального досудового розслідування за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 260, ч. 2 ст. 110, ч. 1 ст. 111 КК України.

Керуючись ст.ст. 297-1, 372 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СУ ГУНП в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі ОСОБА_3 про здійснення спеціального досудового розслідування - задовольнити.

Надати дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сімферополь, АР Крим, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 260, ч. 2 ст. 110, ч. 1 ст. 111 КК України.

Зобов`язати прокурора у кримінальному провадженні внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань про здійснення спеціального досудового розслідування.

Ухвала підлягає негайному виконанню з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1