н/п 1-кс/953/6879/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" жовтня 2025 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3

слідчого ОСОБА_4 ,

захисника - адвоката - ОСОБА_5 ,

підозрюваного - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні суду клопотання слідчого відділу СУ ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 по кримінальному провадженню № 0001191 від 11.10.2025, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Хмельницького, українця, громадянина України, офіційно не працюючого, одруженого, має малолітню доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше в силу ст.89 КК України не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 187 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

14.10.2025 до Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання слідчого відділу СУ ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене з прокурором відділу Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківській слідчий ізолятор» на строк досудового розслідування без визначення розміру застави.

В клопотанні слідчий вказує, що відділом розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості СУ ГУНП в Харківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001191 від 11.10.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 187 КК України за фактом того, що до СУ ГУНП надійшли матеріали, щодо групи невстановлених осіб, які здійснили напад на потерпілого ОСОБА_8 поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечним для життя та здоров`я особи та заволоділи грошовими коштами останнього в особливо великих розмірах, в умовах воєнного стану та викрадення останнього з корисливих мотивів.

Так, слідчий зазначає, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_9 у невстановлений в ході досудового розслідування час але не пізніше 10.10.2025, перебуваючи у невстановленому під час досудового розслідування місці, вступив у злочинну змову із ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та іншими невстановленими в ході досудового розслідування особами з метою викрадення потерпілого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та заволодіння грошовими коштами останнього.

Так, ОСОБА_6 , будучи обізнаним про рід діяльності потерпілого ОСОБА_8 , його матеріальний стан, маршрути пересування та транспортний засіб, переслідуючи корисливу мету незаконного збагачення, розробив спільно з вищевказаними учасниками план вчинення вищевказаних протиправних дій.

10.10.2025 року, приблизно о 17:00 год., потерпілий ОСОБА_8 прибув до пункту обміну валют за адресою: м. Харків, вул. Науки, 10 на автомобілі марки «Mazda» р.н. НОМЕР_1 , який залишив на розі вул. Данилевського та пр. Науки у м. Харкові та попрямував до вказаного пункту обміну валюти де у касі отримав грошові кошти у розмірі 14 600 євро, які поклав до передньої кишені своєї кофти.

В цей час, ОСОБА_6 , ОСОБА_9 та невстановлені в ході досудового розслідування особи, діючи відповідно до заздалегідь розробленого плану, озброївшись вогнепальною зброєю, засобами позбавлення волі у вигляді пластикових стягів, формою військового зразка та балаклавами, з метою приховання своєї зовнішності, прибули на автомобілі марки «MERCEDES-BENZ VITO» без номерів, чорного кольору на вул. Данілевського у м. Харкові та встали позаду автомобілю «Mazda» на якому прибув ОСОБА_8 .

В свою чергу, ОСОБА_10 , з метою виконання відведеної йому ролі прибув в указане місце, де знаходились його спільники та потерпілий, на автомобілі марки «AUDI Q7» р.н. іноземної реєстрації НОМЕР_2 та здійснював спостереження, забезпечував конспірацію та контроль за обстановкою у разі появи сторонніх осіб під час вчинення активних дій його спільниками відносно потерпілого.

Приблизно о 17:05 год. ОСОБА_8 вийшовши з пункту обміну валют та маючи у передній кишені своєї кофти грошові кошти у сумі 14600 євро підійшов до свого автомобілю.

В цей час із автомобіля марки «MERCEDES-BENZ VITO» вийшли чотири особи, серед яких ОСОБА_9 , ОСОБА_6 та діючи спільно, умисно, з корисливих мотивів, згідно заздалегідь розробленого плану, підійшли до ОСОБА_8 , демонструючи наявність вогнепальної зброї, використовуючи чисельну перевагу, елементи залякування, застосовавши фізичну силу помістили останнього до салону автомобіля «MERCEDES-BENZ VITO» чим фактично позбавивши потерпілого волі.

У салоні вказаного автомобіля, ОСОБА_9 , ОСОБА_6 та невстановлені в ході досудового розслідування особи, надягнули на обидві руки ОСОБА_8 пластикові стяжки, балаклаву зеленого кольору на голову та з метою подолання супротиву приставили до тулуба потерпілого предмет схожий на пістолет наказавши при цьому не робити дурниць.

Після чого, ОСОБА_9 , ОСОБА_6 та невстановлені в ході досудового розслідування особи разом із ОСОБА_8 , який позбавлений волі вільно пересуватись, на автомобілі марки «MERCEDES-BENZ VITO» рушили по пр. Науки, залишивши місце викрадення, а ОСОБА_10 , впевнившись, що зайвої уваги викрадення не привернуло, на автомобілі марки «AUDI Q7» рушив за ними з метою забезпечення прикриття співучасників.

Продовжуючи реалізацію свого спільного прямого злочинного умислу, направленого на заволодіння належних ОСОБА_8 грошових коштів шляхом нападу на останнього із погрозою застосування насильства, яке є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, усвідомлюючи протиправність та суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи наслідки та свідомо бажаючи їх настання, під час руху, перебуваючи у салоні автомобіля ОСОБА_6 , ОСОБА_9 спільно з невстановленими в ході досудового розслідування способами, завдали декілька ударів в обличчя ОСОБА_8 , подолавши супротив останнього та завдавши згідно консультативного висновку спеціаліста №10/11914 забій м`яких тканей обличчя та носу, після чого заволоділи грошовими коштами потерпілого, які знаходились у кишені його кофти у сумі 14 600 євро та повідомили, що зараз вони прямують до місця де із ОСОБА_8 буде спілкуватися «головний».

Вказані особи погрожували ОСОБА_8 фізичною розправою, повідомляли що їм відомо про наявність великих сум грошових коштів у останнього, які той має віддати вказаним особа та в подальшому співпрацювати із ними.

Під час руху, приблизно за 50 хвилин після викрадення, потерпілого ОСОБА_8 у невстановленому в ході досудового розслідування місці, не знімаючи балаклави з обличчя останнього, пересадили із автомобіля «MERCEDES-BENZ VITO» в інший невстановлений в ході досудового розслідування автомобіль на якому останні попрямували до невстановленого в ході досудового розслідування місця.

Приблизно через 30 хвилин після пересадки ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та невстановлені в ході досудового розслідування особи, виконуючи вказівки ОСОБА_6 перемістили ОСОБА_8 до невстановленого в ході досудового розслідування підвального приміщення, де продовжуючи реалізацію свого прямого злочинного умислу, направленого на заволодіння грошовими коштами потерпілого, застосовуючи психологічне насильство, демонструючи вогнепальну зброю та стріляючи поруч із ним, шляхом погроз застосування насильства небезпечного для життя та здоров`я потерпілого, змусили ОСОБА_8 переказати 10.10.2021 в період з 21:00 до 23:50 грошові кошти у криптовалюті на надані ОСОБА_6 криптогаманець із номером TH5a7fgN8sjh1J5r7PLDfVFNcMtZiULgbt чотирма транзакціями: 22516 USDT, 12677 USDT, 23427 USDT та 25000 USDT, що згідно статті 179-1 ЦКУ є цифровою річчю та має майнову цінність, загальною сумою 83 620 USDT, що еквівалентно 83 620 доларів США та грошовими коштами у сумі 14600 євро, якими останні заволоділи раніше.

Після чого, 11.10.2025 приблизно об 02:00 год., заволодівши вказаними грошовими коштами потерпілого, маючи реальному змогу ними розпоряджатись, невстановлені в ході досудового розслідування особи помістили ОСОБА_8 у невстановлений в ході досудового розслідування автомобіль та перебуваючи у русі приблизно 2 години, постійно змінюючи напрямки руху, розвороти з метою приховання та конспірації місця утримання, відвезли останнього до центру смт. Безлюдівка, Харківського району де залишили ОСОБА_8 на узбіччі та попрямували трасою у напрямку м. Ізюм, Харківської області.

12.10.2025 о 12:30. затримано в порядку ст. 208 КПК України та в подальшому, 13.10.2025 о 02:45 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 187 КК України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Слідчий зазначає, що обґрунтованість повідомленої ОСОБА_6 підозри підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом допиту потрепілого ОСОБА_8 від 11.10.2025; протоколом додаткового допиту потерпілого ОСОБА_8 від 13.10.2025; протоколом огляду предметів від 11.10.2025; протоколом огляду місця події від 11.10.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 11.10.2025; протоколом допиту ОСОБА_12 від 11.10.2025; протоколом затримання в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_6 ; протоколом огляду місця події від 12.10.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 13.10.2025; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками свідку ОСОБА_13 від 13.10.2025; протоколом огляду місця події від 13.10.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 13.10.2025; іншими матеріалами кримінального провадження у своїй сукупності.

Сторона обвинувачення також вважає наявними ризики, передбачені п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

У судовому засіданні прокурор та слідчий підтримали подане клопотання, просили про його задоволення.

Підозрюваний ОСОБА_6 у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував, просив застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту чи визначити розмір застави. Разом з цим, зазначив, що під час затримання та перебування в якості затриманого насильство до нього не застосовувалося.

Захисник підозрюваного ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_5 , посилаючись на необгрунтованість підозри, недоведеність існування ризиків, зазначених в клопотанні, особу його підзахисного, який має на утриманні дружину та дитину, просив відмовити в задоволенні клопотання, застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з носінням електронного засобу контролю, чи визначити розмір застави відповідно до норм КПК України.

Слідчий суддя, вислухавши думку сторін кримінального провадження та дослідивши надані докази, встановив, що СУ ГУ НП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001191 від 11.10.2025 за ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 187 КК України.

12.10.2025 о 12:30 год. підозрюваного ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

Крім того, 13.10.2025 о 02:45 год. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 187 КК України.

За результатами розгляду даного клопотання про застосування запобіжного заходу слідчим суддею встановлено, що висновки органу досудового розслідування про наявність підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 187 КК України, не є очевидно необґрунтованими чи недопустимими, виходячи з наданих стороною обвинувачення доказів.

Повідомлена ОСОБА_6 підозра, станом на час розгляду даного клопотання, відповідає вимогам Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості», відображеним зокрема у п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», згідно якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182).

Слідчий суддя зазначає, що на даній стадії кримінального провадження слідчий суддя не вирішує питання наявності в діянні особи складу кримінального правопорушення та винуватості особи у вчиненні такого правопорушення, які вирішуються судом при ухваленні вироку, відповідно до вимог ч. 1 ст. 368 КПК України, а лише встановлює наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, що може слугувати підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, на підставі поданих стороною обвинувачення до клопотання матеріалів.

З огляду на те, що кримінальне провадження перебуває на стадії досудового розслідування, суд лише на підставі розумної та об`єктивної оцінки отриманих доказів визначає чи виправдовують вони в своїй сукупності факт проведення досудового розслідування та чи дозволяють встановити причетність особи до вчинення кримінального правопорушення, яка є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходу забезпечення кримінального провадження.

Разом з тим, з огляду на зазначене, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_6 , виходячи з наявних у суду матеріалів клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 187 КК України.

Слідчий суддя також вважає встановленим існування ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість підозрюваного ОСОБА_6 переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків та іншого підозрюваного у вказаному кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Суворість покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти або повторного вчинення злочинів («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Так, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146 КК України, який є нетяжким злочином; ч. 4 ст. 187 КК України, який є особливо тяжким злочином. Санкція ч. 2 ст. 146 КК України передбачає покарання у виді обмеження волі на строк до п`яти років або позбавлення волі на той самий строк. Санкція ч. 4 ст. 187 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років із конфіскацією майна.

Очікування можливого суворого покарання має значення під час оцінки ризику переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Зазначена обставина на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. При цьому, ризик втечі повинен оцінюватися й у світлі інших факторів, а тому слідчий суддя, вирішуючи питання щодо застосування запобіжного заходу, враховує тяжкість злочинів, в яких підозрюється ОСОБА_6 в сукупності з іншими обставинами.

Також, ОСОБА_6 може знищити, сховати або спотворити мобільні термінали, засоби зв`язку та інші предмети та/або документи, що використовувались для вчинення кримінального правопорушення, які на даний час органом досудового розслідування не виявлені.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, та іншого підозрюваного, слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

За таких обставин ризик впливу на свідків, та іншого підозрюваного існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків, іншого підозрюваного та дослідження їх судом.

Вищезазначене дає підстави обґрунтовано припускати ймовірну можливість незаконного впливу зі сторони підозрюваного або інших зацікавлених осіб, як на свідків, інших підозрюваних, так і на інших невстановлених органом досудового розслідування осіб.

Також достатньо обґрунтованим є ризик вчинення іншого кримінального правопорушення.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Окрім того, слідчий суддя враховує, що на даний час не всі ділянки державного кордону України контролюються українською владою, а тому, на переконання слідчого судді, останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення, зокрема незаконно перетнути державний кордон України з метою уникнення кримінальної відповідальності, тому альтернативні запобіжні заходи не в змозі гарантувати належну поведінку підозрюваного.

Доводи сторони захисту про відсутність вищезазначених ризиків не спростовують наведених вище висновків слідчого судді.

Так, суд не ігнорує ті аргументи, які наводяться підозрюваним та стороною захисту, проте в даному конкретному випадку суд приходить до переконання, що ці аргументи не переважують вимог громадського інтересу, який полягає у встановленні істини у справі, недопущенні перешкоджанню цьому, забезпеченні належної процесуальної поведінки підозрюваного виконання процесуальних рішень у справі.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею вивчалась можливість застосування відносно ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків.

Однак, враховуючи існування зазначених ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також оцінюючи сукупність обставин, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_6 кримінальних правопорушень; тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання винуватим у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких підозрюється, враховуючи, що дії ОСОБА_6 , за вчинення яких повідомлено підозру, носить характер нетяжкого та особливо тяжкого кримінальних правопорушень проти волі, честі та гідності особи та проти власності, застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим, а тому суд обирає відносно нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Даних, які б вказували на неможливість підозрюваного перебувати в умовах СІЗО за станом здоров`я, на час розгляду клопотання слідчому судді не надано.

При цьому, у відповідності до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно з ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею; 4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України; 5) щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Як було зазначено вище, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про підозру, зокрема, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, тобто у нападі з метою заволодіння чужим майном вчиненому за попередньою змовою групою осіб та поєднаному з погрозою застосування насильства, небезпечним для життя та здоров`я особи в особливо великих розмірах, в умовах воєнного стану.

При цьому, слідчий суддя вважає за необхідним звернути увагу, що погроза застосування насильства є формою психологічного впливу на потерпілого, що викликає реальні побоювання її реалізації.

Відповідно до практики ЄСПЛ (справа M.C. v. Bulgaria № 39272/98 від 04.12.2003), погроза застосування фізичної сили, навіть без фактичного насильства, може становити порушення статті 3 Конвенції (заборона нелюдського або принизливого поводження), якщо така погроза викликає серйозний страх чи страждання у потерпілого.

Відповідно до консультативного висновку спеціаліста КНП "Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова" ХМР від 12.10.2025, потерпілому ОСОБА_8 встановлено діагноз - забої м`яких тканин обличчя, носу, що в свою чергу спричинило страждання останнього.

Тому, слідчий суддя при постановленні даної ухвали, керуючись ч. 3, п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, про які зазначено вище, дії, що мають підвищену суспільну небезпеку, не визначає розмір застави у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання його під вартою, оскільки останньому повідомлено про підозру, зокрема, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, а саме у злочині, вчиненого із погрозою застосування насильства, що дає право слідчому судді не застосовувати до підозрюваного більш м`які запобіжні заходи, зокрема, у вигляді застави.

При цьому, всі інші питання фактичні обставини кримінального провадження, питання винності чи не винності в скоєні кримінального правопорушення, а також питання відносності та допустимості доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу судового провадження під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції. Встановлення того, вчинила чи не вчинила особа кримінальне правопорушення, є завданням подальшого провадження, сприяти якому й покликаний запобіжний захід, що обирається.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 206, 211, 372, 376, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого відділу СУ ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 по кримінальному провадженню № 0001191 від 11.10.2025, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 187 КК України - задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 (шістдесят) днів до 10 грудня 2025 року включно, без визначення застави.

Зобов`язати слідчого відділу СУ ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 негайно повідомити близького родича підозрюваного ОСОБА_6 про тримання під вартою останнього.

Встановити строк дії ухвали до 10 грудня 2025 року включно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним ОСОБА_6 - в той же строк, але з моменту вручення йому копії цієї ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1