Справа № 372/3586/21
Провадження 1-кп-38/25
ухвала

05 грудня 2025 року Обухівський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.3 ст.185, ч.3 ст.185, ч.4 ст.187 КК України,

В С Т А Н О В И В :

02.10.2025 року до Обухівського районного суду Київської області надійшли клопотання прокурора про оголошення в міжнародний розшук обвинуваченого ОСОБА_8 , та клопотання про обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою в межах кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.3 ст.185, ч.3 ст.185, ч.4 ст.187 КК України.

До цього часу, тобто більше двох місяців, суд позбавлений можливості розглянути вказані клопотання через неналежну процесуальну поведінку сторони захисту, які умисно зривають судові засідання.

Зокрема, 05 грудня 2025 року в черговий раз захисниками ОСОБА_5 , та ОСОБА_4 , було заявлено в четверте та в п`яте клопотання про відвід головуючому та секретарю судового засідання, без жодних належних обґрунтувань, та заявлено клопотання захисниками ОСОБА_5 , та ОСОБА_4 , про відкладення розгляду справи.

Зважаючи на систематичність проявів неналежної процесуальної поведінки сторони захисту кримінального провадження, внаслідок чого порушуються розумні строки розгляду вказаних клопотань, відсутність належного реагування на раніше вжиті судом заходи у виді попередження, суд вважає неприпустимим подальше толерування подібних випадків зриву судових засідань у цьому кримінальному провадженні, тому з метою підтримання авторитету правосуддя вважаю доцільним відреагувати на виявлені порушення у встановленому законом процесуальному порядку шляхом постановлення ухвали.

Вирішуючи питання щодо процесуальної можливості постановлення подібних ухвал суд виходить з наступного.

Обов`язок, за наявності на те підстав, звертати увагу державних органів, громадських організацій або посадових осіб на встановлені по справі факти порушення закону, причини і умови, що сприяли вчиненню злочину і вимагають вжиття відповідних заходів, або виявленні порушення прав громадян та інші порушення закону, допущені при провадженні дізнання, досудового слідства або при розгляді справи нижчестоящим судом, покладався КПК 1960 року на суд шляхом винесення окремої ухвали чи постанови.

Невичерпний перелік підстав для винесення такого виду судових рішень, безпосередня функція яких слугувала ефективним засобом дотримання законності та забезпечення судом захисту прав і свобод людини, визначався статтями 23-2 380 400-2 КПК 1960 року.

Діючий КПК не урегульовує питання постановлення такого виду судових рішень, як то окрема ухвала чи постанова, які би надавали можливість суду звертатися до державних органів, посадових чи службових осіб з метою належного реагування на встановлені у ході судового розгляду порушення закону, прав і основоположних свобод людини органом досудового розслідування чи судом нижчестоящої інстанції.

Єдиним випадком коли чинний КПК прямо передбачає постановлення окремих ухвал є наявність процесуальних підстав, визначених у статті 378 цього Кодексу.

Кримінальні процесуальні рішення - це правозастосовні акти уповноважених державних органів або посадових осіб, виражені у встановленій законом процесуальній формі та прийняті у межах їх компетенції у передбаченому законом порядку. Вони виражають владні волевиявлення про дії та спрямовані на виконання завдань кримінального провадження.

Відповідно до пункту 10 частини 1 статті 3 КПК кримінальне провадження - це досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Отже, системне та телеогічне (цільове) тлумачення норм, закріплених у пункті 10 частини 1 статті 3, статтях 91, 110, 369, 371, 372 та 419 КПК дає змогу дійти висновку про те, що рішення судів будь-якої інстанції приймаються у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, спрямовані на досягнення завдань кримінального провадження, постановлені або ухвалені в межах судового розгляду, встановлених для відповідного виду провадження.

Тобто, процесуальні рішення ухвалюються для встановлення і закріплення кримінальними процесуальними засобами ознак вчиненого кримінального правопорушення, доведеності винуватості (невинуватості) осіб, які його вчинили під час кримінального провадження, інших обставин, передбачених статтею 91 КПК, а також задля забезпечення кримінального провадження.

Таким чином, вбачається за можливе ухвалення рішень, які не пов`язані із суттю кримінального провадження або з його забезпеченням, проте, постановлення таких ухвал має зумовлюватися позитивним впливом на ефективність здійснення правосуддя у конкретному кримінальному провадженні та забезпеченням конституційного права на судовий захист, гарантований статтею 55 Конституції України.

Такий висновок узгоджується із правовою позицією, висловленою Об`єднаною палатою Касаційного кримінального суду Верховного Суду в постанові від 14 червня 2021 року у справі № 686/9636/18 (провадження № 51-6276 кмо 19).

В межах цього кримінального провадження виявлено обставини, які з достатнім ступенем переконливості вказують на затягування розгляду даного кримінального провадження захисниками, зокрема захисники переривають головуючого під час ведення судового процесу, роблять зауваження, періодично не з`являються в судові засідання, вчасно не знайомляться з матеріалами справи, що негативно впливає на відправлення правосуддя, перешкоджають судовому захисту прав та інтересів потерпілих, та обвинувачених, тому суд вважає доцільним постановити ухвалу з метою позитивного впливу на ефективність здійснення правосуддя у конкретному кримінальному провадженні та забезпечення конституційного права на судовий захист, гарантований статтею 55 Конституції України.

Оцінюючи процесуальну поведінку сторони захисту кримінального провадження суд зважає на таке.

01.09.2025 року судом було розгляд кримінального провадження поновлено в зв`язку зі смертю обвинуваченого ОСОБА_7 , та затриманням на території Італійської Республіки обвинуваченого ОСОБА_8 та призначено підготовче судове засідання на 24.09.2025 року.

24.09.2025 року в зв`язку з неявкою у підготовче судове засідання захисників ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_14 , було відкладено розгляд справи на 02.10.2025 року.

02.10.2025 року у підготовче судове засідання не з`явились захисники ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , та обвинувачені в зв`язку з чим судом повторно було відкладено розгляд справи на 10.10.2025 року.

10.10.2025 року в підготовчому судовому засіданні захисником ОСОБА_4 заявлено усний відвід головуючому, в зв`язку з чим розгляд справи відкладено.

27.10.2025 року в судове засідання не з`явились захисник ОСОБА_12 , та обвинувачені, крім того в судовому засіданні захисником ОСОБА_13 заявлено усний та письмовий відвід головуючому, в зв`язку з чим розгляд справи відкладено.

13.11.2025 року, 17.11.2025 року та 18.11.2025 року у підготовчому судовому засіданні захисником ОСОБА_5 заявлялись клопотання про ознайомлення з матеріалами справи в зв`язку з чим відкладався розгляд справи.

20.11.2025 року у судове засідання не з`явились захисники та обвинувачені ОСОБА_9 , ОСОБА_14 , в зв`язку з чим судом було оголошено перерву до 24.11.2025 року, та призначено безкоштовного захисника для розгляду вказаних клопотань.

24.11.2025 року у судове засідання не з`явився прокурор в зв`язку з чим було відкладено розгляд справи на 05.12.2025 року.

05.12.2025 року в черговий раз захисниками ОСОБА_5 , та ОСОБА_4 , в судовому засіданні було заявлено в четверте та в п`яте клопотання про відвід головуючому та секретарю судового засідання, а також клопотання захисниками ОСОБА_5 , та ОСОБА_4 , про відкладення розгляду справи.

При наданні правової оцінки вказаним вище випадкам неявки у судове засідання обвинувачених та адвокатів суд приймає до уваги наступне.

Статтею 2 Кримінального процесуального кодексу (далі КПК) України встановлено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Розумність строків є однією із засад кримінального провадження, передбачених статтею 7 КПК України.

Відповідно до частини першої статті 28 КПК України, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.

Проведення судового провадження у розумні строки забезпечує суд. Критеріями для визначення розумності строків кримінального провадження є: 1) складність кримінального провадження, яка визначається з урахуванням кількості підозрюваних, обвинувачуваних та кримінальних правопорушень, щодо яких здійснюється провадження, обсягу та специфіки процесуальних дій, необхідних для здійснення досудового розслідування тощо; 2) поведінка учасників кримінального провадження; 3) спосіб здійснення слідчим, прокурором і судом своїх повноважень.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 01 липня 2014 року у справі "S.A.S. проти Франції", п. 66, визначив, що "зловживання правом" - це шкідливе здійснення права її власником в такий спосіб, який явно не відповідає або суперечить цілям, для яких таке право надане/створене.

Принцип неприпустимості зловживання процесуальними правами ґрунтується насамперед на положеннях ч. 1 ст. 68 Конституції України, згідно з якою кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Розкриття принципу неприпустимості зловживання процесуальними правами також здійснюється крізь призму аналізу положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ст. 6 «Право на справедливий суд», ст. 13 «Право на ефективний засіб юридичного захисту», ст. 17 «Заборона зловживання правами», ст. 35 «Умови прийнятності»).

Касаційний кримінальний суд у складі Верховного Суду у постанові від 24 вересня 2019 року у справі № 755/10138/16-к зробив висновок, що неявка учасників провадження свідчить про зловживання правами, зокрема, у постанові зазначено, що судовий розгляд 6 разів відкладався через неявку захисника та засудженого, тому апеляційний суд дійшов правильного висновку про наявність у діях сторони захисту зловживання своїми правами, що має своїм наслідком безпідставне затягування процесу.

Згідно з вимогами статі 324 КПК України якщо в судове засідання не прибув за повідомленням захисник у кримінальному провадженні, де участь захисника є обов`язковою, суд відкладає судовий розгляд, визначає дату, час та місце проведення нового засідання і вживає заходів до прибуття їх до суду.

Водночас, якщо причина неприбуття є неповажною, суд порушує питання про відповідальність адвоката, який не прибув, перед органами, що згідно із законом уповноважені притягати їх до дисциплінарної відповідальності.

02.10.2025 року до Обухівського районного суду Київської області надійшли клопотання прокурора про оголошення в міжнародний розшук обвинуваченого ОСОБА_8 , та клопотання про обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою, які згідно вимог КПК підлягають швидкому розгляду, а дані клопотання не знаходить свого вирішення більше двох місяців переважно через ухилення від явки до суду сторони захисту, заявлення відводів, та безпідставних клопотань.

Таким чином, процесуальна поведінка захисників перешкоджає проведенню судового розгляду кримінального провадження у розумні строки.

З огляду на викладене, суд вважає, що захисники періодично не з`являючись у судові засіданні, завчасно не повідомляючи про неможливість їх явки та підключення до відеоконференцзв`язку, подаючи необґрунтовані заяви про відвід головуючого, та клопотання про відкладення розгляду справи, зловживають своїми правами та перешкоджають реалізації права обвинувачених та потерпілих на розгляд кримінального провадження у розумні строки.

З урахуванням наведених обставин, у діях адвокатів вбачаються ознаки дисциплінарного проступку, що полягає у неналежному виконанні своїх професійних обов`язків, зокрема, у неявках в судове засідання з неповажних причин, поданні необґрунтованих заяв про відвід головуючого, та заявленні клопотаннь про відкладення розгляду справи, що перешкоджає реалізації права обвинувачених і потерпілих на розгляд кримінального провадження у розумні строки.

Оцінюючи процесуальну поведінку захисників суд зазначає наступне.

Право підозрюваного, обвинуваченого на захист є невід`ємною складовою права на справедливий суд, закріпленого уст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Кожен обвинувачений має право використовувати ефективну юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд.

Відповідно до вимог ст. 59 Конституції України, кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно зі ст. 20 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, виправданий, засуджений має право на захист, яке полягає у наданні йому можливості надати усні або письмові пояснення з приводу підозри чи обвинувачення, право збирати і подавати докази, брати особисту участь у кримінальному провадженні, користуватися правовою допомогою захисника, а також реалізовувати інші процесуальні права, передбачені КПК України.

Згідно з п. 262 рішення ЄСПЛ від 21 квітня 2011 р. у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» право кожного обвинуваченого у вчиненні злочину на ефективний захист, наданий захисником, є однією з основних ознак справедливого судового розгляду. Також у п. 89 рішення ЄСПЛ від 13 лютого 2001 р. у справі «Кромбах проти Франції» вказано, що хоча право кожної особи, обвинувачуваної у вчиненні кримінального правопорушення, на ефективний захист адвокатом не є абсолютним, воно становить одну із головних підвалин справедливого судового розгляду.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 47 КПК України захисник зобов`язаний використовувати засоби захисту, передбачені цим Кодексом та іншими законами України, з метою забезпечення дотримання прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого та з`ясування обставин, які спростовують підозру чи обвинувачення, пом`якшують чи виключають кримінальну відповідальність підозрюваного, обвинуваченого. Захисник зобов`язаний прибувати для участі у виконанні процесуальних дій за участю підозрюваного, обвинуваченого. У разі неможливості прибути в призначений строк захисник зобов`язаний завчасно повідомити про таку неможливість та її причини слідчого, прокурора, слідчого суддю, суд, а у разі, якщо він призначений органом (установою), уповноваженим законом на надання безоплатної правової допомоги, - також і цей орган (установу)

Згідно ч.1 ст.4 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на принципах верховенства права, законності, незалежності, конфіденційності та уникнення конфлікту інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.11 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» при складенні присяги адвокат урочисто присягає у своїй адвокатській діяльності дотримуватися принципів верховенства права, законності, незалежності та конфіденційності, правил адвокатської етики, чесно і сумлінно забезпечувати право на захист та надавати правничу допомогу відповідно до Конституції України і законів України.

Згідно ч.1 ст.20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги.

Відповідно до ч.1 ст.21 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» під час здійснення адвокатської діяльності адвокат зобов`язаний: дотримуватися присяги адвоката України та правил адвокатської етики; виконувати інші обов`язки, передбачені законодавством та договором про надання правової допомоги.

Статтею 7 Правил адвокатської етики, затверджених звітно-виборним з`їздом адвокатів України 2017 року 09 червня 2017 року (далі Правила адвокатської етики), передбачено, що у своїй професійній діяльності адвокат (адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язаний використовувати всі свої знання та професійну майстерність для належного захисту й представництва прав та законних інтересів клієнта, дотримуючись чинного законодавства України, сприяти утвердженню та практичній реалізації принципів верховенства права та законності. Адвокат не має права в своїй професійній діяльності вдаватися до засобів та методів, які суперечать чинному законодавству або цим Правилам.

Відповідно до ст.42 Правил адвокатської етики представляючи інтереси клієнта або виконуючи функцію захисника в суді, адвокат зобов`язаний дотримуватися вимог чинного процесуального законодавства, законодавства про адвокатуру та адвокатську діяльність, про судоустрій і статус суддів, іншого законодавства, що регламентує поведінку учасників судового процесу, а також вимог Правил.

Згідно ст.44 Правил адвокатської етики під час здійснення професійної діяльності в суді адвокат повинен бути добропорядним, поводити себе чесно та гідно, стверджуючи повагу до адвокатської професії. Адвокат не повинен вчиняти дій, спрямованих на невиправдане затягування судового розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвоката може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності у порядку дисциплінарного провадження з підстав, передбачених цим Законом.

Відповідно до п. 1 Узагальнення дисциплінарної практики кваліфікаційно-дисциплінарних комісій адвокатури щодо неявки адвокатів у судові засідання, затвердженого рішенням ВКДКА №VIII-010/2022 від 26 серпня 2022 року (далі Узагальнення), в цілях кваліфікації дій адвоката, поважними причинами неприбуття у судове засідання в контексті ст. 138 Кримінального процесуального кодексу України, зокрема, можуть бути: обмеження свободи пересування внаслідок дії закону або судового рішення; обставини непереборної сили (епідемії, військові події, стихійні лиха або інші подібні обставини); відсутність особи внаслідок відрядження (участь в іншому судовому процесі), подорожі (відпустка) тощо; тяжка хвороба або перебування в закладі охорони здоров`я у зв`язку з лікуванням або вагітністю за умови неможливості тимчасово залишити цей заклад; смерть близьких родичів, членів сім`ї чи інших близьких осіб або серйозна загроза їхньому життю; несвоєчасне повідомлення, не повідомлення, неналежне повідомлення про час і дату судового засідання.

В пункті 4 Узагальнення зазначено, що однією із характерних ознак неявки адвоката у судові засідання без поважних причин, як дисциплінарного проступку, є систематичність такої неявки, що тягне за собою затягування строків розгляду справи.

Відповідно до п. 6 Узагальнення, у разі належного повідомлення адвоката про судове засідання, його неявка у визначений судом день та час може бути виправдана лише об`єктивною неможливістю взяти участь у засіданні з поважних причин. Останні можуть бути з`ясовані вже після проведення засідання.

Неявка трьох захисників з урахуванням думки їх підзахисного ОСОБА_8 про неможливість слухання справи за їх відсутності де їх участь є обов`язковою, та потребу у отриманні правової допомоги, заявлення захисниками відводів, та безпідставних клопотань унеможливила розгляд вказаних клопотань і стала передбаченою законом підставою для неодноразових відкладеннь судового засідання, що істотно негативно впливає на строки судового розгляду та відправлення кримінального судочинства у цьому кримінальному провадженні.

Аналізуючи процесуальну поведінку захисників у сукупності всіх факторів суд вважає її систематичним порушенням процесуальних обов`язків щодо явки в судове засідання, заявлення почергово відводів та безпідставних клопотань спрямованим на невиправдане, штучне затягування строків судового розгляду, перешкоджання своєчасному відправленню правосуддя у цьому кримінальному провадженні.

Окрім того, характеризуючи процесуальну поведінку сторони захисту, слід додатково звернути увагу й на інші прояви зловживання представниками сторони захисту своїми процесуальними правами у цьому кримінальному провадженні.

Так, захисником ОСОБА_4 неодноразово заявлялись безпідставні відводи головуючому судді, які відхилялись ухвалами Обухівського районного суду Київської області від 13.10.2025 року та протокольною ухвалою від 05.12.2025 року, залишено відвід без розгляду.

Ухвалою від 20.11.2025 року було відмовлено у задоволенні заяви цього ж захисника про відвід прокурора.

27 жовтня 2025 року та 28 жовтня 2025 року захисником ОСОБА_13 неодноразово заявлялись безпідставні відводи головуючому судді, про що іншим складом суду було винесено ухвали від 29 жовтня 2025 року та 03 листопада 2025 року.

Також захисником ОСОБА_5 05.12.2025 року заявлено повторний відвід головуючому, який був залишений без розгляду.

Всі відводи заявлені захисниками головуючому, секретарю судового засідання та прокурору були визнані безпідставними, невмотивованими, та необґрунтованими.

Суд оцінює поведінку адвокатів під час судового розгляду як порушення кримінального процессуального законодаваства та Правил адвокатської етики, оскільки в своїй професійній діяльності вони систематично допускали неявки у судові засідання, шляхом умисного не підключенням до відеоконференцзв`язку, та звинувачення у цьому суду без поважних причин, не своєчасним ознайомленням з вказаними клопотаннями, а також вдалися до засобів та методів, які суперечать чинному законодавству та цим Правилам.

Відповідно до п.п.3,5 ч.2 ст.34 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» дисциплінарним проступком адвоката є порушення правил адвокатської етики, неналежне виконання своїх професійних обов`язків.

Суд вважає, що викладені вище і встановлені під час судового розгляду обставини у розумінні частини другої статті 34 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», вказують на наявність в діях адвокатів ознак дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 7 частини другої статті 34 Закону, тому потребують перевірки в межах дисциплінарного провадження.

Згідно ч.3 ст.33 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» дисциплінарне провадження стосовно адвоката здійснюється кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури за адресою робочого місця адвоката, зазначеною в Єдиному реєстрі адвокатів України.

Наведені вище обставини вказують на порушення вимог кримінального процесуального законодавства та неналежне виконання процесуальних обов`язків, допущені адвокатами під час судового розгляду цього кримінального провадження, тому про це слід повідомити уповноважені дисциплінарні органи адвокатури для прийняття відповідних заходів реагування з метою недопущення подібних порушень у подальшому.

За таких обставин, суд вважає доцільним направити окрему ухвалу щодо адвокатів органам, до повноважень яких належить притягнення до дисциплінарної відповідальності адвоката, а саме до Кваліфікаційно-дисціплінарної комісії адвокатури Київської області щодо ОСОБА_13 , до Київської міської кваліфікаційно-дисціплінарної комісії адвокатури щодо ОСОБА_4 та до Кваліфікаційно-дисціплінарної комісії адвокатури Запорізької області щодо ОСОБА_5 .

Керуючись ст. 55 Конституції України, ст.ст. 3, 7-9, 91, 110, 303-307, 369, 371, 419 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Довести до відома Кваліфікаційно-дисціплінарної комісії адвокатури Київської області виявлені судом порушення вимог кримінального процесуального законодавства та неналежне виконання процесуальних обов`язків, допущені адвокатом ОСОБА_13 під час судового розгляду кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000020 від 11.02.2021, за обвинуваченням ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.3 ст.185, ч.3 ст.185, ч.4 ст.187 КК України, для прийняття відповідних заходів реагування з метою недопущення подібних порушень у подальшому.

Довести до відома Київську міську кваліфікаційно-дисціплінарної комісії адвокатури виявлені судом порушення вимог кримінального процесуального законодавства та неналежне виконання процесуальних обов`язків, допущені адвокатом ОСОБА_4 під час судового розгляду кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000020 від 11.02.2021, за обвинуваченням ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.3 ст.185, ч.3 ст.185, ч.4 ст.187 КК України, для прийняття відповідних заходів реагування з метою недопущення подібних порушень у подальшому.

Довести до відома Кваліфікаційно-дисціплінарної комісії адвокатури Запорізької області виявлені судом порушення вимог кримінального процесуального законодавства та неналежне виконання процесуальних обов`язків, допущені адвокатом ОСОБА_5 під час судового розгляду кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000020 від 11.02.2021, за обвинуваченням ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.3 ст.185, ч.3 ст.185, ч.4 ст.187 КК України, для прийняття відповідних заходів реагування з метою недопущення подібних порушень у подальшому.

Про вжиті заходи на виконання ухвали повідомити Обухівський районний суд Київської області не пізніше одного місяця після її надходження.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя