Іванівський районний суд Одеської області
Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/1397/25
Провадження № 1-кп/499/120/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 грудня 2025 року селище Іванівка

Іванівський районний суд Одеської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю учасників кримінального провадження секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт кримінального провадження №0000472 від 21.08.2025 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

ВСТАНОВИВ:

20.08.2025 приблизно о 21:00, більш точного часу судом не встановлено, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував із раніше знайомим йому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в житловому будинку за місцем проживання останнього, що за адресою: АДРЕСА_2 , де вони разом вживали алкогольні напої.

Під час спільного вживання алкогольних напоїв між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 на ґрунті виниклих неприязних відносин стався конфлікт.

В подальшому ОСОБА_4 , знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, на ґрунті виниклих під час конфлікту неприязних відносин до ОСОБА_6 , усвідомлюючи негативні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, керуючись раптово виниклим умислом, направленим на спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , кулаком правої руки наніс декілька ударів в область голови ОСОБА_6 , після чого взяв зі столу в коридорі шліфувальну машину і наніс нею декілька ударів в область голови останнього, внаслідок чого ОСОБА_6 отримав наступні тілесні ушкодження - закриту внутрішньочерепну травма у вигляді крововиливу під м`які оболонки головного мозку та мозочку, що у своєму перебігу ускладнилось набряком головного мозку, які за критерієм небезпеки для життя згідно п.2.1.1. (а), 2.1.3. (г) «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» мають ознаки ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень і перебувають в прямому причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_6 , який помер на місці події в результаті отриманих тяжких тілесних ушкоджень.

ОСОБА_4 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України - умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе за ч. 2 ст. 121 КК України визнав у повному обсязі та пояснив суду, що йому зрозуміло обвинувачення, він погоджується з обставинами, встановленими під час досудового розслідування, із зібраними у кримінальному провадженні доказами як достовірними і допустимими, знає про міру та вид покарання, передбачене КК України за вказаний злочин, і його заява про винуватість не є результатом будь-яких погроз або обіцянок. Крім того, він суду показав, що дійсно під час спільного вживання алкогольних напоїв із потерпілим, у нього раптово виникло бажання декілька разів ударити ОСОБА_6 , що він і зробив, але після декількох ударів руками в область голови він помітив шліфувальну машину і в подальшому став наносити удари ОСОБА_6 нею. Також він показав суду, що шліфувальна машина була важкою, приблизно 3 кг. Він розумів, що удари які були нанесені ОСОБА_6 за допомогою цієї машини будуть дуже важкими і завдадуть значної шкоди.

Оцінюючи покази обвинуваченого в судовому засіданні суд приходить висновку, що вони послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів у суду в правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції. Наведене свідчить про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, суд прийшов до висновку про недоцільність дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які обвинуваченим та його захисником не оспорюються, зміст даної статті ОСОБА_4 роз`яснено.

Прокурор в судовому засіданні не заперечила, щодо розгляду кримінального провадження у порядку ст.349 КПК України не досліджуючи обставини справи, а обмежившись дослідженням даних, що характеризують обвинуваченого.

Обвинувачений також не заперечив, щодо розгляду кримінального провадження у порядку ст.349 КПК України не досліджуючи обставини справи, а обмежившись дослідженням даних, що характеризують обвинуваченого.

Оскільки учасники судового провадження не заперечували, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин даної справи, при цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, та у суду немає сумнівів у добровільності його позиції, йому роз`яснено про позбавлення права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

При відсутності заперечень учасників судового провадження, сумнівів в правдивості свідчень ОСОБА_4 суд, в порядку ч.3 ст.349 КПК України, обмежив судовий розгляд допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Це повністю узгоджується з вимогами п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно з яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Суд, дослідивши матеріали кримінального провадження, документи які характеризують особу обвинуваченого, вважає правильною кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_4 за кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 121 КК України.

На підставі всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, заслухавши прокурора, обвинуваченого, який свою вину визнав в повному обсязі, суд вважає що вина ОСОБА_4 в скоєному кримінальному правопорушенні передбаченому ч.2 ст.121 КК України є доведеною, в його діяннях має місце склад кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

Відповідно до ст. 65 КК України та п.1 постанови Пленуму ВСУ №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суди мають враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винуватого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до ст. 66 КК України, при призначенні покарання ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття, як обставини які пом`якшують покарання.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, вказаних в ст.67 КК України, не встановлено.

При вивченні матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого судом встановлено, що ОСОБА_4 раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно,на обліку у лікаря психіатра, нарколога не перебуває.

При вирішенні питання про призначення покарання суд бере до уваги думку прокурора яка просила призначити покарання пов`язане з позбавленням волі, та думку захисника обвинуваченого яка просила при визначенні покарання застосувати ст.. 69 КК України та ст.. 75 КК України. Також суд враховує практику Європейського суду з прав людини щодо призначення покарання.

Так, у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

При цьому суд також враховує правову позицію Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, висловлену Постанові від 28.05.2020 року (справа №753/13972/17; провадження № 51-986км20), згідно якої Верховний суд зазначив, що законодавцем саме суду надано дискреційні повноваження щодо визначення виду та міри покарання за вчинення того чи іншого злочину.

Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/13) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

У рішенні «Бемер проти Німеччини» від 03 жовтня 2002 року Європейський суд з прав людини зазначає, що кримінальний суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою.

Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_4 , суд враховує особу винуватого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, те, що він добре характеризується за місцем проживання, на обліку в психіатричному та наркологічному кабінетах не перебуває, фактичні обставини кримінального провадження, ступінь тяжкості, кримінального правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України є тяжким злочином. Також той факт, що обвинувачений у вчиненому щиро розкаявся, відсутність будь-яких намірів уникнути від кримінальної відповідальності, зваживши на всі обставини кримінального провадження в їх сукупності, суд приходить до переконання, що необхідним і достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого, можливо призначити покарання в межах санкції ч.2 ст.121 КК України, а саме у виді позбавлення волі.

Призначення вказаного покарання, буде відповідати загальним засадам кримінального провадження, тяжкості скоєного, обставинам правопорушення, особі обвинуваченого, а також не тільки меті покарання, передбаченого ст. 50 КК України, а й меті правосуддя, невід`ємною частиною якого є справедливість та верховенство права. .

Долю речових доказів суд повинен вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 у виді тримання під вартою з утриманням його в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор» до набрання вироком законної сили необхідно продовжити.

Процесуальні витрати на залучення експертів у даному кримінальному провадженні складають:

на проведення молекулярно-генетичної експертизи від 07.11.2025 року СЕ-19/115-25/16894-БД в сумі 10800,19 гривень;

на проведення молекулярно-генетичної експертизи від 07.11.2025 року СЕ-19/115-25/16895-БД в сумі 11895,96 гривень;

на проведення молекулярно-генетичної експертизи від 10.11.2025 року СЕ-19/115-25/16896-БД в сумі 19254,58 гривень;

на проведення молекулярно-генетичної експертизи від 10.11.2025 року СЕ-19/115-25/16887-БД в сумі 31173,39 гривень, та підлягають стягненню з обвинуваченого в дохід держави.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням рішення, яким закінчується судовий розгляд, повинен вирішити питання про скасування арешту майна накладеного відповідно до ухвал слідчих суддів Березівського районного суду Одеської області від 23 серпня 2025 року.

Керуючись ст. ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, і на підставі санкції даної статті призначити йому покарання 7 (сім) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 відраховувати з дня набрання вироком законної сили.

Зарахувати ОСОБА_4 в строк відбутого покарання час його затримання та попереднього ув`язнення з 21 серпня 2025 року до набрання вироком законної сили, у співвідношенні одного дня тримання під вартою одному дню позбавлення волі.

ОСОБА_4 продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою з утриманням його в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор» до набрання вироком законної сили.

Арешт який було накладено відповідно до ухвали слідчого судді Березівського районного суду від 23 серпня 2025 року на речі які було виявлено та вилучено за результатами огляду місця події 21.08.2025 року в період часу з 18.20 год. до 19.00 год. за адресою: АДРЕСА_2 , а саме: рушник з нашаруванням бурого кольору, фрагменти тканини з термічними пошкодженнями, шліфувальну машинку зі слідами бурого кольору - скасувати.

Арешт який було накладено відповідно до ухвали слідчого судді Березівського районного суду від 23 серпня 2025 року на речі які було виявлено та вилучено за результатами огляду місця події 21.08.2025 року в період часу з 16.00 год. до 17.50 год. за адресою: АДРЕСА_2 , а саме: виріз з матрацу з слідами бурого кольору, змиви зі слідами бурого кольору з зовнішньої та внутрішньої ручок вхідних дверей будинку, змиви зі слідами бурого кольору з дверей кімнати спальні, зіскоб зі слідами бурого кольору з дверної коробки зали, виріз зі слідами бурого кольору з дивану приміщення зали, наволочки зі слідами бурого кольору з приміщення зали, змиви зі слідами бурого кольору з кімнати №2, кросівки зі слідами бурого кольору з приміщення спальної кімнати - скасувати.

Речові докази по даному кримінальному провадженню, а саме рушник з нашаруванням бурого кольору, фрагменти тканини з термічними пошкодженнями, шліфувальну машинку зі слідами бурого кольору та виріз з матрацу з слідами бурого кольору, змиви зі слідами бурого кольору з зовнішньої та внутрішньої ручок вхідних дверей будинку, змиви зі слідами бурого кольору з дверей кімнати спальні, зіскоб зі слідами бурого кольору з дверної коробки зали, виріз зі слідами бурого кольору з дивану приміщення зали, наволочки зі слідами бурого кольору з приміщення зали, змиви зі слідами бурого кольору з кімнати №2, кросівки зі слідами бурого кольору з приміщення спальної кімнати - після вступу вироку в законну силу знищити.

Стягнути з засудженого ОСОБА_4 процесуальні витрати на залучення експертів у даному кримінальному провадженні які складають:

на проведення молекулярно-генетичної експертизи від 07.11.2025 року СЕ-19/115-25/16894-БД в сумі 10800,19 гривень;

на проведення молекулярно-генетичної експертизи від 07.11.2025 року СЕ-19/115-25/16895-БД в сумі 11895,96 гривень;

на проведення молекулярно-генетичної експертизи від 10.11.2025 року СЕ-19/115-25/16896-БД в сумі 19254,58 гривень;

на проведення молекулярно-генетичної експертизи від 10.11.2025 року СЕ-19/115-25/16887-БД в сумі 31173,39 гривень, та підлягають стягненню в дохід держави.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Іванівський районний суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його оголошення вручити обвинуваченому та прокурору, надіслати копію вироку потерпілим.

Суддя ОСОБА_7