Справа № 243/1396/26
Провадження № 1-кс/243/79/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2026 року слідчий суддя Слов`янського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника, адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ст. слідчого СВ ВП № 4 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області, капітана поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Слов`янської окружної прокуратури ОСОБА_3 , подане за матеріалами досудового розслідування кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000294 від 13.02.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Слов`янська Донецької області, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не маючого, офіційно не працевлаштованого, який є особою з інвалідністю 2 групи, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

ВСТАНОВИВ:

14.02.2026 до Слов`янського міськрайонного суду надійшло клопотання ст. слідчого СВ ВП № 4 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області, капітана поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Слов`янської окружної прокуратури ОСОБА_3 , подане за матеріалами досудового розслідування кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000294 від 13.02.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 .

Згідно клопотання, досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», до правоохоронних органів належать, зокрема органи Національної поліції України.

Згідно зі ст. 5-1 Закону України «Про Національну поліцію», ознаками належності до поліції є символіка поліції, однострій поліцейських, спеціальні звання, відомчі відзнаки, спеціальний жетон та службове посвідчення поліцейського.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань, зокрема вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; вживає заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникли внаслідок учинення кримінального, адміністративного правопорушення; здійснює своєчасне реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події.

13 лютого 2026 року о 14 годині 50 хвилин під час виконання службових обов`язків старший дільничний офіцер поліції сектору превенції відділу поліції №4 Краматорського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області, капітан поліції ОСОБА_7 , сумісно з дільничним офіцером поліції сектору превенції відділу поліції № 4 Краматорського районного управління поліції ГУНП в Донецькій області, старшим лейтенантом поліції ОСОБА_8 , проходячи біля ринку «Лісний», який розташований за адресою: Донецька область, Краматорський район, м. Слов`янськ, вул. Генерала Батюка, 41, помітили особу чоловічої статі, яка прямувала на територію ринку «Лісний» з тліючою цигаркою у руках, чим саме порушила ст. 175-1 Кодекс України про адміністративні правопорушення, а саме куріння тютюнових виробів у заборонених місцях.

Відповідно до ч. 2 ст. 32 Закону України про Національну поліції України у період дії воєнного стану та/або під час мобілізації (крім цільової) поліцейський має право вимагати в особи чоловічої статі віком від 18 до 60 років пред`явлення нею військово-облікового документа разом з документом, що посвідчує особу, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах.

В подальшому, 13 лютого 2026 року, приблизно, о 15 годині 00 хвилини під час несення служби в м. Слов`янську Краматорського району Донецької області працівники правоохоронного органу у складі поліцейського ОСОБА_7 та поліцейського ОСОБА_8 , з метою перевірки документів підійшли до ОСОБА_4 , представилися та, показавши службове посвідчення, на підставі ст. 32 ЗУ Про Національну поліції України попрохали гр. ОСОБА_4 пред`явити документи.

13 лютого 2026 року, приблизно, о 15 год. 00 хв., перебуваючи на території ринку «Лісний», який розташований за адресою: Донецька область, Краматорський район, м. Слов`янськ, вул. Генерала Батюка, 41, гр. ОСОБА_4 , реагуючи агресивно на прохання працівників поліції, усвідомлюючи те, що поруч з ним знаходяться працівники правоохоронного органу, які на той час перебували при виконанні своїх службових обов`язків, з метою заподіяння працівнику правоохоронного органу тілесних ушкоджень, з мотивів неповаги до авторитету правоохоронних органів, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки та бажаючи їх настання, наніс один удар головою, а саме лобом по носовій частині ділянки обличчя поліцейському ОСОБА_7 , спричинивши тілесні ушкодження, а саме: забійні садна носа, ЗЧМТ, струс головного мозку.

Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, тобто умисному заподіянні працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

13.02.2026 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчинені ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 13.02.2026, проведеного за адресою: АДРЕСА_2 , показаннями свідків, протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину в порядку ст. 208 КПК України та іншими зібраними під час досудового розслідування доказами в їх сукупності.

Метою застосування запобіжного заходу до ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконного впливу на потерпілого, свідка, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою застосовується до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

При цьому, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні нетяжкого кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 5 років.

Під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, які дають достатньо підстав вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 може здійснити дії, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, ризик переховування від органів досудового розслідування та суду обґрунтовано тим, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , передбачене ч. 2 ст. 345 КК України, передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 5 років, вказані обставини можуть спонукати його переховуватись від органів досудового розслідування та перешкоджати забезпеченню виконання процесуальних рішень у вказаному кримінальному провадженні.

Наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризик незаконного впливу на свідків та потерпілих обумовлено тим, що підозрюваний ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків та потерпілого, спонукаючи до зміни наданих небажаних для нього свідчень, а також надання бажаних свідчень у подальшому чи давання завідомо неправдивих показань, у зв`язку з тим, що йому відомо місце мешкання та роботи останніх.

На підставі викладеного, підозрюваний ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, може перешкодити повному, всебічному та неупередженому проведенню подальшого досудового розслідування шляхом незаконного впливу на потерпілих та свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення щодо потерпілих та ухилення від кримінальної відповідальності.

Крім того, наявний також ризик вчинення ОСОБА_4 іншого кримінального правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється, враховуючи агресивний характер дій підозрюваного.

Відповідно до ст. 178 КПК України під час обрання виключного запобіжного заходу необхідно враховувати те, що підозрюваний працездатного віку, проте офіційно не працевлаштований, постійного джерела доходу не має, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Вище вказані обставини в сукупності свідчать про необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 вказав, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Відповідно до положень ст. ст. 5, 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Вказані суспільні інтереси, не дивлячись на презумпцію невинуватості мають більшу вагу ніж правила про повагу до свободи особи (справа ЄСПЛ «Лабіта проти Італії», «Рохліна проти РФ»).

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

У разі застосування до ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, неможливо запобігти вищевказаним ризикам, оскільки всі вони передбачають перебування на волі, що дає можливість вчинити дії, вказані у наведених ризиках, тим самим негативно вплинути на повне, об`єктивне та всебічне встановлення істини у кримінальному провадженні.

З огляду на викладене, запобіжний захід у виді тримання під вартою є обґрунтованою та необхідною мірою, оскільки ОСОБА_4 підозрюється у скоєнні нетяжкого злочину, покаранням за яке є позбавлення волі на строк до 5 років, у зв`язку з чим існує імовірний ризик, що підозрюваний, перебуваючи на волі, може переховуватися від органів слідства і суду, перешкоджати встановленню істини у справі, незаконно впливати на свідків.

На підставі ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Вказані обставини свідчать про необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки вчинено тяжкий злочин та жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

У зв`язку з вищевикладеним, слідчий просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 (шістдесят) діб, в умовах ДУ «Дніпровська установа виконання покарань № 4», із застосуванням альтернативи у вигляді застави в розмірі 20 мінімумів доходів громадян на 1 січня 2026 року.

В судовому засіданні прокурор підтримала клопотання слідчого, просила його задовольнити та обрати відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою. Обґрунтовуючи наведене, прокурор навела доводи, аналогічні викладеним в клопотанні.

Захисник підозрюваного, адвокат ОСОБА_5 , в судовому засіданні заперечував проти клопотання, просив обрати ОСОБА_4 будь-який запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі, зокрема домашній арешт. Також захисник заперечував проти застосування застави, звернув увагу, що ОСОБА_4 є інвалідом 2 групи, та у нього немає коштів виплачувати заставу.

Підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні просив не обирати йому запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Вислухавши думку учасників провадження, дослідивши надані матеріали, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно з частиною 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Так, з матеріалів клопотання вбачається, що 13.02.2026 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000294 внесено відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

Згідно з витягом з ЄРДР за номером кримінального провадження 0000294, 13.02.2026 до чергової частини ВП № 4 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області надійшло повідомлення від працівника поліції, старшого ДОП ВП № 4 Краматорського РУП, капітана поліції ОСОБА_9 , про те, що 13.02.2026, перебуваючи за адресою: Донецька область, Краматорський район, м. Слов`янськ, вул. Ген. Батюка, на території ринку «Лісний», ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , умисно завдав тілесних ушкоджень працівнику поліції під час виконання ним своїх службових обов`язків. (ЄО № 3747 від 13.02.2026)

13.02.2026 гр. ОСОБА_4 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

13.02.2026 ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними під час досудового розслідування наступними доказами.

Згідно протоколу допиту потерпілого ОСОБА_7 , останній повідомив, що він працює у ВП № 4 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області, займає посаду старшого дільничного офіцера поліції сектору превенції. 13.02.2026, близько 14-30 год, потерпілий разом з дільничним офіцером поліції сектору превенції ВП № 4 Краматорського РУП, ст. лейтенантом поліції ОСОБА_8 , перебували на території ринку мікрорайону «Лісний» м. Слов`янська, та, відповідно до ч. 2 ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію», здійснювали перевірку осіб чоловічої статі віком від 18 до 60 років для встановлення порушень ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а також виявлення осіб, які самовільно залишили військову часину. Підійшовши до чоловіка віком, приблизно, 30-35 років, одягненого у шапку зеленого кольору, куртку темно-синього кольору та штани чорного кольору, ім`я та прізвище останній не називав, який проходячи повз торговельних павільйонів, здійснював паління, представившись та показавши своє посвідчення, дільничні офіцери поліції запропонували чоловіку надати документи, що посвідчують його особу, для перевірки. На вказане прохання чоловік почав висловлюватись нецензурно, відходити від співробітників поліції та відмовлявся зупинитись та показати свої документи. Далі чоловік почав себе поводити агресивно, потерпілий намагався його заспокоїти. Тоді чоловік повернувся до потерпілого обличчям та, відвівши корпус тіла з головою назад, здійснив удар головою потерпілому в ділянку носу. Від отриманого удару було пошкоджено ділянку носа та пішла кров. Після цього потерпілим спільно з ОСОБА_8 , згідно ст. 44 ЗУ «Про Національну поліцію», було застосовано фізичну силу та спеціальні прийоми боротьби, а саме особу було завалено на землю та заведено руки за спину для забезпечення особистої безпеки та припинення правопорушення. Чоловіку було повідомлено, що за вчинення його дій передбачена кримінальна відповідальність. Під час застосування фізичної сили чоловік намагався вирватись та здійснював нанесення собі тілесних ушкоджень об землю, внаслідок чого у нього на голові з`явились подряпини. Потерпілим було зафіксовано голову чоловіка щоб завадити йому спричиняти собі тілесні ушкодження. Далі потерпілим було повідомлено про подію своєму безпосередньому керівнику та викликано допоміжні сили. Потім до них підійшла матір чоловіка, який раніше наніс потерпілому тілесні ушкодження, та вони разом направились до ВП № 4 для встановлення особи чоловіка, оскільки у нього при собі були відсутні документи.

Згідно довідки № 88, виданої лікарем-травматологом 13.02.2026, 13.02.2026 о 17-40 год гр. ОСОБА_7 , 2001 р.н., звернувся до лікаря. Діагноз: забійні садна носа, ЗСМТ, струс головного мозку?

Як вбачається зі спеціального жетону № 0148623, ст. лейтенант поліції ОСОБА_7 є старшим дільничним офіцером поліції.

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 13.02.2026, який проводився за участю потерпілого ОСОБА_7 , в присутності понятих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , за участю гр. ОСОБА_12 , потерпілий розповів та показав обставини, за яких йому було нанесено тілесні ушкодження 13.02.2026 чоловіком в районі ринку мікрорайону «Лісний».

Згідно протоколу допиту свідка ОСОБА_8 від 13.02.2026, останній розповів, за яких обставин в його присутності співробітник поліції, дільничний офіцер ОСОБА_7 13.02.2026, близько 14-30 год, в районі ринку мікрорайону «Лісний» отримав тілесні ушкодження від невідомого чоловіка, якого свідок разом з потерпілим зупинили через паління в заборонених місцях та попросили документи, щоб перевірити його особу.

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 13.02.2026, який проводився за участю свідка ОСОБА_8 , в присутності понятих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , за участю ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , свідок розповів та показав обставини, за яких в його присутності співробітнику поліції, дільничному офіцеру ОСОБА_7 13.02.2026, близько 14-30 год, в районі ринку мікрорайону «Лісний» було нанесено тілесні ушкодження невідомим на той момент чоловіком, яким виявився гр. ОСОБА_4 .

Відповідно до протоколу допиту свідка ОСОБА_15 від 13.02.2026, остання розповіла, що вона працює продавцем бакалії у кіоску на ринку «Лісний» по вул. Ген. Батюка м. Слов`янська, та 13.02.2026, близько 14-30 год 15-00 год, вона, перебуваючи на робочому місці, бачила, як невідомий чоловік, який стояв у черзі перед її кіоском, на прохання співробітників поліції пред`явити документи для перевірки, наніс одному з поліцейських удар головою в ділянку носу, почав поводити себе агресивно.

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 13.02.2026, який проводився за участю свідка ОСОБА_15 , в присутності понятих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , за участю ОСОБА_16 , свідок розповіла та показала обставини, як 13.02.2026 співробітнику поліції поруч з кіоском, в якому вона працює, невідомим чоловіком були заподіяні тілесні ушкодження.

Згідно протоколу допиту підозрюваного ОСОБА_4 від 13.12.2026, останній розповів, що 13.02.2026, близько 15-00 год, він йшов на ринок «Лісний», розташований у мікрорайоні Артема м. Слов`янська, щоб купити продукти харчування. Коли ОСОБА_17 стояв у черзі біля крамниці, до нього підійшли двоє чоловіків у цивільному одязі, які попросили у нього документи, на що ОСОБА_17 відповів, що забув документи вдома, запропонував їм пройти до нього додому за документами. Але чоловіки сказали, що нікуди не підуть з ним та запропонували ОСОБА_17 проїхати до відділу поліції для встановлення особи. ОСОБА_17 відмовився з ними їхати та вдарив лобом працівника поліції в обличчя, після чого почалась бійка, в ході якої ОСОБА_17 впав на землю обличчям.

Сукупність зазначених доказів на початковій стадії досудового розслідування не викликають сумнівів у слідчого судді в обґрунтованості пред`явленої ОСОБА_4 підозри у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення.

Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, перелік яких надано у зазначеній статті.

Згідно зі ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно з клопотанням, необхідність обрання підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою обумовлена ризиками, передбаченими п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

- ризик переховування від органів досудового розслідування та суду обґрунтовано тим, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , передбачене ч. 2 ст. 345 КК України, передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 5 років, та вказані обставини можуть спонукати його переховуватись від органів досудового розслідування та перешкоджати забезпеченню виконання процесуальних рішень у вказаному кримінальному провадженні;

- ризик незаконного впливу на свідків та потерпілих (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України) обумовлено тим, що підозрюваний ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків та потерпілого, спонукаючи до зміни наданих небажаних для нього свідчень, а також надання бажаних свідчень у подальшому чи давання завідомо неправдивих показань, у зв`язку з тим, що йому відомо місце мешкання та роботи останніх;

- наявний також ризик вчинення ОСОБА_4 іншого кримінального правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється, враховуючи агресивний характер дій підозрюваного.

Вирішуючи питання наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, вважаю наступне.

Так, будучи особою, яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення та заздалегідь знаючи, що за вчинене ним злочинне діяння кримінальна відповідальність передбачає міру покарання у вигляді позбавлення волі строком до п`яти років, вказане може побудити підозрюваного ОСОБА_4 на вчинення дій, спрямованих на ухилення від кримінальної відповідальності та переховування від органів досудового розслідування. При цьому наслідки і ризик втечі для підозрюваного можуть бути меншим злом, ніж кримінальне переслідування і процедура виконання покарання. Переховування підозрюваного від органу досудового розслідування, суду унеможливить виконання завдань кримінального провадження, які визначені у ст. 2 КПК України.

Отже, заявлений в клопотанні ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, знайшов своє підтвердження в судовому засіданні.

Що стосується решти заявлених органом досудового розслідування ризиків, слід зважати на те, що підозрюваний ОСОБА_4 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, в матеріалах клопотання відсутні докази, які компрометують особу підозрюваного, будь-яких негативних характеристик щодо ОСОБА_4 слідчому судді не надано. Таким чином, вважаю, що ризик вчинення нового кримінального правопорушення підозрюваним, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, відсутній.

Стосовно ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя також його відхиляє. Органом досудового розслідування не доведено можливості незаконного впливу підозрюваного на свідків та потерпілого. Крім того, основний свідок у кримінальному провадженні та сам потерпілий є співробітниками поліції, що унеможливлює можливість незаконного впливу на останніх.

З матеріалів, які характеризують особу ОСОБА_4 , вбачається, що останній є особою з інвалідністю 2 групи, має постійне місце проживання та реєстрації.

Вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, яке інкримінується ОСОБА_4 , передбачає максимальне покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років, та, згідно з ч. 4 ст. 12 КК України, відноситься до нетяжких злочинів.

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Відсутність обставин, визначених п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України, виключає можливість застосування по відношенню до особи запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

В цьому випадку ОСОБА_4 раніше не судимий, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за яке передбачене максимальне покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років. При цьому, слідчому судді не надано відомостей щодо того, що ОСОБА_4 переховувався від органів досудового розслідування, перешкоджав кримінальному провадженню будь-яким чином або йому повідомлено про підозру у вчиненні також іншого злочину.

Згідно вимог пункту «с» ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (1950 року), кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, якщо законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення, або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Згідно ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

З огляду на викладене вище, оскільки підорюваний ОСОБА_4 раніше не судимий, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до нетяжких злочинів, слідчому судді не надано доказів, що ОСОБА_4 вчиняв спроби переховування він органів досудового розслідування, перешкоджав кримінальному провадженню будь-яким чином або йому повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину, враховуючи в сукупності обставини, передбачені ст. 178 КПК України, приходжу до висновку про доцільність та можливість в цьому випадку застосування відносно ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, визначеного ст. 176 КПК України, зокрема, у виді домашнього арешту, що достатньою мірою буде гарантувати виконання підозрюваним покладених обов`язків.

З урахуванням викладеного та оцінюючи ступінь порушення загальносуспільних прав та інтересів, враховуючи надані слідчому судді матеріали кримінального провадження та пояснення учасників кримінального провадження, надані в судовому засіданні, з метою забезпечення належного проведення досудового розслідування, запобігання можливому переховуванню підозрюваного та забезпечення явки останнього для надання пояснень, проведення слідчих дій тощо, оскільки відсутні підстави для застосування відносно ОСОБА_4 виняткового запобіжного заходу тримання під вартою, як то зазначено у п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України, приходжу до висновку про необхідність відмови в задоволенні клопотання про застосовування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та вважаю за можливе застосувати відносно підозрюваного більш м`який запобіжний захід, зокрема, у виді домашнього арешту, заборонивши останньому залишати житло за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , - у період часу з 16-00 год до 06-00 год наступної доби.

Крім того, вважаю за необхідне покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КК України, а саме: прибувати за першою вимогою до слідчого, прокурора та/або слідчого судді; у разі евакуації з місця проживання, де відбуваються активні бойові дії, невідкладно повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 131-132, 177-178, 181-184, 193, 194 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання ст. слідчого СВ ВП № 4 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області, капітана поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Слов`янської окружної прокуратури ОСОБА_3 , подане за матеріалами досудового розслідування кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000294 від 13.02.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , відмовити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- прибувати за першою вимогою до слідчого, прокурора та/або слідчого судді;

- не залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , у період часу з 16-00 год до 06-00 год наступної доби;

- у разі евакуації з місця проживання, де відбуваються активні бойові дії, невідкладно повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Строк дії ухвали про тримання підозрюваного ОСОБА_4 під домашнім арештом визначити в межах терміну досудового розслідування, але не довше, ніж до 14 квітня 2026 року включно.

Контроль за виконанням ухвали про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту покласти на відділ поліції № 4 Краматорського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали виготовлений та проголошений 14.02.2026 об 11-40 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1