Провадження №1-кс/760/196/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2026 року м. Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Солом`янського УП ГУНП у м. Києві про закриття кримінального провадження №0000059 від 17 квітня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.364 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_3 звернулася до Солом`янського районного суду м. Києва із скаргою, в якій просить скасувати постанову СВ Солом`янського УП ГУНП у м. Києві про закриття кримінального провадження №0000059 від 17 квітня 2024 року.

В обґрунтування свої вимог зазначає, що 11 листопада 2025 року слідчим слідчого відділу Солом?янського УП ГУНП винесено постанову про закриття кримінального провадження №0000059 від 17 квітня 2025 у зв`язку з відсутністю в діях складу кримінального правопорушення (п.2 ч.1 ст.284 КПК України).

Копію постанови про закриття кримінального провадження заявник отримала 01 грудня 2025 року.

Заявник вважає вказану постанову незаконною, такою, що винесена за неповноти досудового розслідування, невідповідності висновків слідчого, викладених у постанові з фактичними обставинами кримінального провадження та за істотного порушення вимог КПК України.

Слідчим проводилось досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні, під час якого не проведено необхідного та повного переліку слідчих та процесуальних дій, спрямованих на встановлення істини у справі, а також не було проведено необхідних заходів для збирання доказів і забезпечення повного та всебічного досудового розслідування, тобто дії слідчого є неправомірними та порушують законні права заявника щодо досудового розслідування, а висновки, якими слідчий обґрунтовує оскаржувану постанову є помилковими та безпідставними. Зокрема, слідчий не врахував всі наявні факти справи, не з`ясував усю повноту доказів, не встановив причинно-наслідковий зв`язок між діянням та наслідком.

Заявник в судове засідання не з`явилася, про час, дату і місце проведення судового засідання повідомлялася належним чином, однак, 21 січня 2025 року подала заяву про розгляд скарги за її відсутності.

Прокурор в судове засідання не з`явився, про час, дату і місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, 21 січня 2025 року подав до суду заяву про розгляд скарги без участі прокурора, в якій заперечував проти задоволення скарги. Зазначив, що в ході досудового розслідування слідчим вжито всіх необхідних заходів, спрямованих на встановлення обставин, що мають значення для розслідування даного провадження та прийняття законного процесуального рішення.

Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України слідчий суддя ухвалив проводити судовий розгляд у відсутності учасників.

Дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження №0000059 від 17 квітня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 364 КК України, слідчий суддя вважає, що скарга підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Так, під час розгляду скарги встановлено, що слідчими Солом`янським УП ГУНП в м. Києві здійснювалося досудове розслідування в кримінальному провадженні №0000059 від 17 квітня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.364 КК України.

11 листопада 2025 року постановою слідчого СВ Солом`янського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_4 закрито кримінальне провадження №0000059 від 17 квітня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.364 КК України у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

Заявник ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді зі скаргою, в якій просить скасувати постанову СВ Солом`янського УП ГУНП у м. Києві про закриття кримінального провадження №0000059 від 17 квітня 2024 року.

Так, відповідно до п.3 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, зокрема, рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Відповідно до ч.1 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо: 1) встановлена відсутність події кримінального правопорушення; 2) встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення; 3) не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати; 3-1) не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі. Учасники кримінального провадження мають право заявляти клопотання прокурору про закриття кримінального провадження за наявності передбачених цим пунктом підстав; 3-1) не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі; 4-1) втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння; 5) помер підозрюваний, обвинувачений, особа, стосовно якої зібрано достатньо доказів для повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, але не повідомлено про підозру у зв`язку з її смертю, крім випадків, якщо провадження є необхідним для реабілітації померлого; 6) існує вирок по тому самому обвинуваченню, що набрав законної сили, або постановлена ухвала суду про закриття кримінального провадження по тому самому обвинуваченню; 7) потерпілий, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представник відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, крім кримінального провадження щодо кримінального правопорушення, пов`язаного з домашнім насильством; 8) стосовно кримінального правопорушення, щодо якого не отримано згоди держави, яка видала особу; 9) стосовно податкових зобов`язань особи, яка вчинила дії, передбачені статтею 212 Кримінального кодексу України, досягнутий податковий компроміс відповідно до підрозділу 9-2 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України; 9-1) існує нескасована постанова слідчого, дізнавача, прокурора про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 9 цієї частини, у кримінальному провадженні щодо того самого діяння, що розслідувалося з дотриманням вимог щодо підслідності. Учасники кримінального провадження мають право заявляти клопотання слідчому, дізнавачу, прокурору про закриття кримінального провадження за наявності передбачених цим пунктом підстав; 10) після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи.

Згідно ч.5 ст.40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

Закриття кримінального провадження відповідно до положень Глави 24 КПК України є формою закінчення досудового розслідування, яке здійснюється в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, або при наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після проведення всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження у їх сукупності.

З метою виконання завдань кримінального провадження, передбачених ст.2 КПК України, прийняттю слідчим рішення про закриття кримінального провадження має передувати вжиття ним всіх можливих заходів в порядку, передбаченому КПК України, для з`ясування обставин, які мають значення для кримінального провадження.

Змістом досудового розслідування є діяльність слідчого, спрямована на збирання, дослідження, оцінку, перевірку і використання доказів, попередження, запобігання та розкриття злочинів, встановлення об`єктивної істини, забезпечення правильного застосування закону, охорону прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб.

Основним засобам збирання доказів, а отже - основним засобом всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, досягнення його завдань, є проведення слідчих дій.

Відповідно до ч.1-2 та 6 ст.223 КПК України слідчими (розшуковими) є дії, спрямовані на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Підставами для їх проведення є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

Доказуванню у кримінальному провадженні згідно із ч.1 ст.91 КПК України підлягають, зокрема, подія кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення. Процесуальними джерелами доказів відповідно до ч.2 ст.84 КПК України є показання, речові докази, документи та висновки експертів.

Відповідно до ч.2 ст.9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Таким чином, прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливо лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки слідчим доказів, які стосуються цього провадження в сукупності.

Відповідно до п.18 ч.1 ст.3 КПК України на слідчого суддю покладається функція здійснення контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Основна мета функції судового контролю полягає в захисті прав і законних інтересів учасників кримінального судочинства. Для її досягнення перед судовим контролем постає низка завдань: а) запобігти неправомірним діям і рішенням, що порушують конституційні права і свободи громадян; б) відновлювати права, безпідставно порушені органами досудового розслідування; в) надавати правомірним діям і рішенням особи, що провадить дізнання, слідчого, прокурора юридичної сили, легалізувавши, тим самим, отримані докази.

Враховуючи те, що процесуальне рішення про закриття кримінального провадження має істотне значення для кримінального провадження, слідчий суддя при розгляді скарги на відповідні постанови, з`ясовує питання дотримання вимог щодо всебічності та повноти дослідження, оскільки така неповнота може призвести до прийняття необґрунтованого рішення про закриття кримінального провадження.

Правова природа аналізованого виду оскарження процесуального рішення слідчого чи прокурора, передбачає необхідність перевірки не лише дотримання процесуального порядку закриття кримінального провадження посадовими органами досудового розслідування, а й підстави його закриття.

Згідно ч.5-6 ст.110 КПК України постанова слідчого, дізнавача, прокурора складається з:

1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову;

2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу;

3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови. Постанова слідчого, дізнавача, прокурора виготовляється на офіційному бланку та підписується службовою особою, яка прийняла відповідне процесуальне рішення.

З метою з`ясування питання щодо дотримання слідчим вимог законодавства та з метою перевірки оскаржуваної постанови на предмет її відповідності вимогам ст.110 КПК України, слідчим суддею були досліджені матеріали кримінального провадження №0000059 від 17 квітня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.364 КК України, відповідно до яких, слідчий суддя прийшов до висновку, що доводи ОСОБА_3 щодо необґрунтованості постанови та її невідповідності вимогам процесуального законодавства знайшли своє підтвердження.

Так, слідчим суддею встановлено, що оскаржувана постанова про закриття кримінального провадження не містить відомостей про зміст обставини, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття такої постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України.

У ній лише зазначено, що кримінальне провадження підлягає закриттю на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, зважаючи на об`єктивну неможливість зібрання необхідної доказової бази, яка переконливо доводила причетність певних осіб до вчинення злочину.

Таким чином, постанова про закриття кримінального провадження є невмотивованою, має суто формальний характер, зокрема, в ній не зазначено конкретних слідчих дій, проведених під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000059 від 17 квітня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.364 КК України.

Натомість вказано обставини, встановлені досудовим розслідуванням в іншому кримінальному провадженні, а саме №0000057 від 09 квітня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.194 КК України.

Крім того, під час судового розгляду скарги було встановлено, що органом досудового розслідування в даному кримінальному провадженні було проведено поверхневе досудове розслідування, оскільки надані матеріали кримінального провадження не містять жодних даних, що з моменту внесення відомостей до ЄРДР, тобто з 17 квітня 2025 року органом досудового розслідування взагалі проводилися будь-які слідчі (розшукові) дії в даному кримінальному провадженні, зокрема, уповноваженим слідчим у даному провадженні не було проведено огляд місця події, не допитано свідків, у тому числі начальника ЖЕД №901 ОСОБА_5 , що свідчить про неповноту проведеного досудового розслідування та вказує на невідповідність проведеного досудового розслідування завданням кримінального провадження його дієвості.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях неодноразово зазначав, що державні органи завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (рішення у справі «Ассенов та інші проти Болгарії» (Assenov and Others v. Bulgaria), пп. 103 et seq.).

Крім того, вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, серед іншого, покази свідків та висновки судових експертиз (рішення у справах «Танрікулу проти Туреччини» (Tanrikulu v. Turkey) [ВП], заява № 23763/94, пп. 104 et seq., ECHR 1999-IV, та «Гюль проти Туреччини» (Gul v. Turkey), заява № 22676/93, п. 89, від 14 грудня 2000 року).

Враховуючи викладене слідчий суддя вважає, що винесена слідчим постанова від 11 листопада 2025 року про закриття кримінального провадження не відповідає вимогам ст.110 КПК України, оскільки ґрунтується на неповному та поверхневому досудовому розслідуванні, яке не відповідає завданням кримінального провадження, визначеним ст.2 КПК України, а також практиці Європейського суду з прав людини стосовно проведення ефективного розслідування, а тому її необхідно скасувати.

Керуючись статтями 2, 3, 9, 40, 84, 91, 110, 223, 284, 303, 304, 307, 309 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Солом`янського УП ГУНП у м. Києві про закриття кримінального провадження №0000059 від 17 квітня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.364 КК України, - задовольнити.

Постанову слідчого СВ Солом`янського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_4 від 11 листопада 2025 року про закриття кримінального провадження №0000059 від 17 квітня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.364 КК України, - скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Солом`янського районного

суду міста Києва ОСОБА_1