Справа № 456/20/26 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/318/26 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 07 січня 2026 року,

встановила:

даною ухвалою скаргу ОСОБА_6 на бездіяльність органу досудового розслідування щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань в порядку ст. 303 КПК України повернуто скаржниці.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу слідчого судді.

В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що ОСОБА_6 звернулася із скаргою до суду 02.01.2026 року про що свідчить відмітка працівником канцелярії «одержано вх.№ 02.01.2026».

У судове засідання апеляційної інстанції ОСОБА_6 не з`явилась, хоча належним чином була повідомлена про час і місце його проведення. Водночас, ОСОБА_6 подала заяву про розгляд апеляційної скарги без її участі, зазначивши, що апеляційну скаргу просить задовольнити.

Відповідно до ч.4 ст.405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо така особа була належним чином повідомлена про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомила про поважні причини свого неприбуття.

Дослідивши матеріали скарги, доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до наступних висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що зазначених вимог закону слідчий суддя при постановленні оскарженої ухвали дотримався в повному обсязі.

Право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого судді, прокурора, керівника слідчого органу, слідчого є однією із найважливіших гарантій захисту громадянами своїх прав та свобод від їх порушення як з боку органів, що здійснюють розслідування та судовий контроль у кримінальному провадженні, так і з боку інших осіб, що беруть участь у ньому. Стаття 24 КПК також гарантує кожному право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте таке право не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У кримінальному провадженні такі випадки врегульовані Кримінальним процесуальним кодексом України. Відповідно до ч.1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Початок обчислення строку на оскарження рішень, дій чи бездіяльності починає спливати з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності, на противагу тому, що строк подання скарги на постанову слідчого, прокурора починається з дня отримання особою її копії.

Згідно зі ст.116 КПК процесуальні дії мають виконуватися у встановлені цим Кодексом строки. Строк не вважається пропущеним, якщо скаргу або інший документ здано до закінчення строку на пошту або передано особі, уповноваженій їх прийняти, а для осіб, які тримаються під вартою або перебувають у лікувально-профілактичному закладі охорони здоров`я чи закладі з надання психіатричної допомоги, спеціальній навчально-виховній установі, - якщо скаргу або інший документ подано службовій особі відповідної установи до закінчення строку.

Як вбачається зі матеріалів скарги та правильно встановлено слідчим суддею те, що заява ОСОБА_6 подана нею 11.12.2025, отримана Стрийським РУП ГУ НП у Львівській області 11.12.2025 о 13:02 год. відповідно до талону-повідомлення єдиного обліку № 25301 про прийняття, реєстрацію, заяви, (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію від 11.12.2025 та протягом 24 годин після подання такої слідчим не прийнято жодного процесуального рішення за результатами її розгляду. Відтак десятиденний строк на оскарження бездіяльності уповноваженої особи Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області розпочався 13.12.2025 та сплив 22.12.2025. Проте ОСОБА_6 звернулася до суду через канцелярію зі скаргою тільки 06.01.2026, про що свідчить проставлена судом відмітка, тобто пропустила десятиденний строк на оскарження з моменту вчинення слідчим бездіяльності. У поданій заяві заявниця зазначає, що про бездіяльність слідчого, яка полягала у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань остання дізналась тільки 24 грудня 2025 року, коли у телефонному режимі поспілкувалась із працівником поліції ОСОБА_7 , на підтвердження чого долучає лист заступника начальника Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_8 від 24.12.2025, адресований ОСОБА_6 про те, що перевірка заяви припинена, оскільки відсутні дані, які б вказували на наявність кримінального правопорушення, в результаті чого неможливо внести відповідну інформацію до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Тому скаржниця просить суд поновити строк на подання скарги. Крім того, якщо враховувати, що скаржниця трактує отриманий Стрийського РУП ГУНП лист від 24.12.2025, як постанову, в розумінні ч. 1 ст. 304 КПК України, то строк на подання скарги розпочався 24.12.2025 та закінчився 02.01.2026. Відтак, навіть за таких умов скаржниця подала скаргу з порушенням строку, лише 06.01.2026.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що строк звернення до суду, як одна із складових гарантії права на суд, може і має бути поновленим, лише у разі наявності достатніх на те поважних причин.

Поняття поважних причин пропуску процесуальних строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд слідчого судді, суду.

Наведене дає підстави для висновку, що поновлення встановленого процесуальним законом строку для подання скарги здійснюється судом лише за наявності обставин об`єктивного і непереборного характеру (підтверджених доказами), які істотно ускладнили або унеможливили своєчасну реалізацію права на оскарження.

У своїй скарзі на бездіяльність уповноваженої особи Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_6 просить поновити строк оскарження. Водночас, слідчий суддя обґрунтовано зазначив, що якщо враховувати те, що скаржниця трактує отриманий Стрийського РУП ГУНП лист від 24.12.2025, як постанову, в розумінні ч. 1 ст. 304 КПК України, то строк на подання скарги розпочався 24.12.2025 та закінчився 02.01.2026.

В той же час, скаргу на бездіяльність слідчого було подано до суду лише 06 січня 2026 року, про що свідчить штамп вхідної кореспонденції Стрийського міськрайонного суду Львівської області, що у свою чергу свідчить про те, що скарга подана з порушенням строку, передбаченого ч. 1 ст. 304 КПК України.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 304 КПК України скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку, передбаченого частиною першою цієї статті, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або слідчий суддя за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

А тому, колегія суддів позбавлена процесуальної можливості задовольнити апеляційній вимоги ОСОБА_6 щодо скасування процесуального рішення слідчого судді щодо повернення скарги, оскільки слідчий суддя, постановляючи таке рішення, діяв у чіткій відповідності до вимог, зазначених в п. 3 ч. 2 ст. 304 КПК України, у відповідності до яких, скарга подана після закінчення строку, передбаченого частиною першою цієї статті, якщо особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або слідчий суддя за заявою особи не знайде підстав для його поновлення, підлягає поверненню.

За таких обставин, слідчий суддя дійшов до обґрунтованого висновку про повернення скарги ОСОБА_6 , так як остання пропустила 10-денний строк на оскарження бездіяльності слідчого, доказів на підтвердження обставин наявності перешкод для звернення до суду з метою реалізації права на оскарження, згідно ст. 303 КПК України, у термін, визначений кримінальним процесуальним законодавством у скарзі не вказала, тому підстав для поновлення процесуального строку на подачу скарги не вбачається.

Враховуючи вищевикладене, під час апеляційного перегляду встановлено, що доводи апеляційної скарги не можуть бути визнані такими, що є підставою для скасування рішення слідчого судді, судове рішення ухвалене з належним дотриманням вимог процесуального закону, а висновку слідчого судді підтверджуються матеріалами провадження, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 07 січня 2026 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її оголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді