справа № 619/657/26
провадження № 1-кс/619/92/26
УХВАЛА

іменем України

06 лютого 2026 року м. Дергачі

Слідчий суддя Дергачівського районного суду Харківської області ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дергачі клопотання заступника керівника Дергачівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000049 від 17 листопада 2025року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України,

встановив:

Заступник керівника Дергачівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000049 від 17 листопада 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

В обґрунтування клопотання прокурор зазначив, що на адресу Дергачівської окружної прокуратури Харківської області надійшла заява ОСОБА_4 про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_5 ,який вимагає у нього неправомірну вигоду за вплив на прийняття рішення особами, уповноваженими на виконання функцій держави.

В подальшому, у вчиненні вказаного кримінального правопорушення викрито ОСОБА_5 , якого затримано в порядку ст. 208 КПК України за сукупністю ознак, що свідчать про вчинення останнім кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

Також було встановлено, що 02 лютого 2026 року ОСОБА_5 пересувався на автомобілі марки «MAZDA» моделі «СХ-5», д.н.з. НОМЕР_1 , який він використовував під час вчинення злочину, а саме: отримання неправомірної вигоди від ОСОБА_4 у зв`язку з чим вказаний транспортний засіб являється знаряддям вчинення кримінального правопорушення.

З метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення та відшукання предметів, знарядь та інших речових доказів, а також встановлення фактичних відомостей щодо вищевказаних протиправних дій, 02 лютого 2026 року слідчим СВ ВП № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_6 проведено огляд місця події відкритої ділянки місцевості, розташованої поблизу будинку № 16 по вул. Клочківська в м. Харків. В ході огляду вказаної ділянки місцевості було оглянуто та вилучено:

- транспортний засіб - автомобіль торгівельної марки «MAZDA» моделі «СХ-5», д.н.з. НОМЕР_2 , в салоні даного автомобіля було виявлено та вилучено:

- предмети зовні схожі на грошові кошти номіналом по 100 доларів США у загальній кількості 50 купюр з однаковим індивідуальним номером LG 04727792, копії документів на ім`я ОСОБА_4 , які поміщено до полімерного сейф пакету НПУ «5778180»;

- мобільний телефон торгівельної марки «iPhone» моделі «15 pro max» у чохлі чорного кольору, який поміщено до полімерного сейф-пакету НПУ «5778 179».

Постановою слідчого СВ ВП № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області від 03.02 2026, виявлене та вилучене майно було визнано речовими доказами по кримінальному провадженню № 0000049 від 17.11.2025.

Прокурор в своєму клопотанні посилаючись на ст. 96-1 КК України, зазначає, що спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисногокримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Спеціальна конфіскація застосовується на підставі:

1) обвинувального вироку суду;

2) ухвали суду про звільнення особи від кримінальної відповідальності;

3) ухвали суду про застосування примусових заходів медичного характеру;

4) ухвали суду про застосування примусових заходів виховного характеру;

5) ухвали суду про застосування до юридичної особи заходів кримінально-правового характеру.

Також, відповідно до ст. 96-2 КК України, спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Відповідно до положень ст.ст. 167-169 КПК України вищезазначені предмети є тимчасово вилученим майном.

В клопотанні прокурор зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 167, ст. 170 КПК України, є достатні підстави вважати, що вилучене майно є предметом кримінального правопорушення та є речовими доказами у кримінальному провадженні.

Метою накладання арешту на вищезазначене майно є збереження речових доказів, запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження, для забезпечення кримінального провадження, зокрема необхідність їх використання в ході досудового розслідування в якості доказів, для призначення судових експертиз та проведення інших слідчих (розшукових) дій.

Оскільки вилучене майно визначено речовим доказом, зберігає на собі сліди кримінального правопорушення, посилаючись на положення ст.ст. 36, 167-174 КПК України, прокурор просить накласти арешт на зазначене вище майно, яке було тимчасово вилучене під час обшуку, з метою забезпечення збереження речових доказів, проведення судових експертиз, висновки яких будуть долучені до матеріалів кримінального провадження та у подальшому будуть використані як докази під час судового розгляду та повернення вказаного майна негативно вплине на подальше досудове розслідування.

В судове засідання прокурор не з`явився, подав до суду заяву, в якій клопотання підтримав, просив його задовольнити з підстав, зазначених у ньому, та просив судовий розгляд провести у його відсутність.

Представник особи, у якої було вилучене майно - адвокат ОСОБА_7 у судове засідання не з`явилась, на адресу суду надала заяву про відкладення судового розгляду.

Відповідно до ч. 1 статті 172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого (а у визначених законом випадках дізнавача) та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

За приписами ч. 1 статті 172 КПК України відсутність прокурора, підозрюваного, і за наявності - також захисника не є перешкодою для розгляду клопотання.

Слідчий суддя, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, оцінивши в сукупності всі обставини, дійшов до наступних висновків.

Слідчим суддею встановлено, що у даному кримінальному провадженні майно було вилучено 02.02.2026, клопотання про накладення арешту на майно було скеровано до суду через поштовий сервіс «УКРПОШТА» 03.02.2026, тобто у строк, визначений ч. 5 ст. 171 КПК України - протягом 48 годин після вилучення майна, на адресу суду надійшло 04.02.2026, вхід. № 3193/26.

З огляду на викладене, строки звернення з клопотанням про арешт майна, прокурором дотримані.

З матеріалів клопотання вбачається, що СВ ВП № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000049 від 17 листопада 2025 року, за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

Відповідно до ч. 7 ст. 237 КПК України при огляді слідчий має право вилучати речі та документи, які мають значення для кримінального провадження. Вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної особи або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до вимог ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Відповідно до ст. 96-2 КК України, спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Відповідно до ч. 2 ст. 167 КПК України, а саме, п.п. 1, 3 тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей та документів, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: відшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди, є предметом кримінального правопорушення

02 лютого 2026 року слідчим СВ ВП № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 проведено огляд місця події відкритої ділянки місцевості, розташованої поблизу будинку №16, вул. Клочківська, м. Харків. В ході огляду вказаної ділянки місцевості було оглянуто та вилучено автомобіль марки «MAZDA» моделі «СХ-5», д.н.з. НОМЕР_1 , в салоні якого було виявлено та вилучено: предмети зовні схожі на грошові кошти номіналом по 100 доларів США у загальній кількості 50 купюр, копії документів на ім`я ОСОБА_4 , мобільний телефон торгівельної марки «iPhone» моделі «15 pro max» у чохлі чорного кольору.

Із наданих суду матеріалів вбачається, що 02 лютого 2026 ОСОБА_5 пересувався на автомобілі торгівельної марки «MAZDA» моделі «СХ-5», д.н.з. НОМЕР_1 , який він використовував під час вчиненого злочину, а саме отримання неправомірної вигоди від ОСОБА_4 , при цьому спілкувався по телефону марки «iPhone» моделі «15 pro max».

Постановою старшого слідчого СВ ВП № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_8 від 03.02.2026, зазначене вище майно: - автомобіль торгівельної марки «MAZDA» моделі «СХ-5», д.н.з. НОМЕР_2 ; - предмети зовні схожі на грошові кошти номіналом по 100 доларів США у загальній кількості 50 купюр з однаковим індивідуальним номером LG 04727792; - копії документів на ім`я ОСОБА_4 ; - мобільний телефон торгівельної марки «iPhone» моделі «15 pro max» у чохлі чорного кольору визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

У відповідності до вимог до ч. 2 ст. 168 КПК, тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, огляду.

За викладеного, майно вилучене під час огляду вважається тимчасово вилученим майном.

Статтею 168 КПК України встановлено, що факт передання тимчасово вилученого майна засвідчується протоколом. Після тимчасового вилучення майна уповноважена службова особа зобов`язана забезпечити схоронність такого майна в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваче ного, засудженого, третіх осіб.

На теперішній час вилучене майно відповідає критеріям речових доказів та є достатні підстави вважати, що вони могли зберегти на собі сліди кримінального правопорушення, яке інкримінується, або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тому існують обґрунтовані підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити даний вид забезпечення кримінального провадження, так як незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження вилученого майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Прокурором обґрунтовано необхідність накладення арешту на вилучені речі, оскільки дане майно відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, наявна постанова слідчого про визнання їх речовими доказами, є необхідність у проведенні їх додаткового огляду, проведення відповідних експертиз. Вилучене майно повинне бути досліджене під час досудового розслідування і може бути доказом по справі, зокрема для встановлення всіх фактичних обставин кримінального правопорушення, а також необхідністю отримання висновків відповідних спеціалістів на підтвердження або спростування фактів, які слугуватимуть встановленню об`єктивної істини у кримінальному провадженні.

Слідчий суддя приходить до переконання, що є підстави вважати, що вилучені під час огляду предмети можуть бути використанні як докази факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Слідчий суддя зазначає, що у разі не накладення арешту на тимчасово вилучене майно, воно може бути приховане, пошкоджене, зіпсоване, знищене або передано іншій особі, тому слід забезпечити наявність вилученого майна, так як відсутність майна, яке являється речовим доказом у справі, може перешкодити кримінальному провадженню, так як тільки у випадку накладення арешту на вказане майно може бути виконане завдання щодо забезпечення засобів кримінального правопорушення.

Крім того, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речових доказів, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Відтак, враховуючи, що зазначене у клопотанні майно було визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, з метою забезпечення збереження речових доказів, запобігання можливості їх приховування, пошкодження, знищення, відчуження, можливості перевірки інформації, яка міститься на вилученому телефоні і дана інформація може мати значення для досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, вилучений автомобіль марки «MAZDA» моделі «СХ-5», д.н.з. НОМЕР_1 , а також мобільний телефон, ОСОБА_5 використовував під час вчинення злочину, необхідністю отримання висновків відповідних експертів, тому слідчий суддя вважає за необхідне накласти арешт на тимчасово вилучене під час огляду майно, шляхом заборони його відчуження, розпорядження та користування, в межах строку досудового розслідування, оскільки вилучене майно, може мати певний зв`язок з розслідуваним кримінальним правопорушенням, згідно ст. 91 КПК України, виходячи з обраної кваліфікації.

Відповідно до статті 175 Кримінального процесуального кодексу України, ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим (дізнавачем), прокурором, на яких також покладається обов`язок визначення місця зберігання тимчасово вилученого майна.

Оскільки в матеріалах клопотання міститься достатньо відомостей про факт вчинення кримінального правопорушення та наявність підстав вважати тимчасово вилучене майно доказами в кримінальному провадженні, обмеження права власності на це майно, на думку суду, є розумним і співмірним завданням кримінального провадження.

Відповідно до Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду, затвердженої спільним Наказом МВС України, Генеральної Прокуратури України, ДПА України, СБУ, Верховного Суду України, ДСА України від 27.08.2010 року, обов`язок по визначенню місця зберігання арештованого майна покладається на слідчого (дізнавача), в провадженні якого перебуває кримінальне провадження.

Крім того, суд звертає увагу, що захід забезпечення кримінального провадження є тимчасовим, його межі у часі окреслені строками досудового розслідування, які в свою чергу чітко регламентуються нормами статті 219 КПК України, а крім того слідчий суддя роз`яснює, якщо в подальшому, якщо відпаде потреба в застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, власник майна або його представник може звернутись до слідчого судді, в порядку статті 174 КПК України з клопотанням про скасування арешту майна.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 98, 131, 132, 169-173, 175, 309, 310, 395 КПК України, слідчий суддя,

ухвалив:

Клопотання заступника керівника Дергачівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 про арешт майна - задовольнити.

Накласти арешт в рамках кримінального провадження № 0000049 від 17 листопада 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України на тимчасово вилучене майно 02.02.2026 в ході огляду місця події відкритої ділянки місцевості, розташованої поблизу будинку № 16 по вул. Клочківська в м. Харків, а саме на: - автомобіль торгівельної марки «MAZDA» моделі «СХ-5», державний номерний знак НОМЕР_1 ; - предмети зовні схожі на грошові кошти номіналом по 100 доларів США у загальній кількості 50 купюр з однаковим індивідуальним номером LG 04727792; - копію документів на ім`я ОСОБА_4 , які поміщено до полімерного сейф пакету НПУ «5778180»; - мобільний телефон торгівельної марки «iPhone» моделі «15 pro max» у чохлі чорного кольору, який поміщено до полімерного сейф-пакету НПУ «5778 179», шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування вказаним майном, в межах строку досудового розслідування, до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.

Зберігання арештованого майна здійснювати відповідно до «Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження», затвердженого Постановою КМ України № 1104 від 19.11.2012 та до Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду, затвердженої спільним Наказом МВС України, Генеральної Прокуратури України, ДПА України, СБУ, Верховного Суду України, ДСА України від 27.08.2010 року.

Місцем зберігання арештованого транспортного засобу: - автомобіля марки «MAZDA» моделі «СХ-5», державний номерний знак НОМЕР_1 , визначити майданчик утримання транспортних засобів ЦЗ ГУНП в Харківській області за адресою: вул. Г. Сковороди, буд. 107, м. Харків.

Роз`яснити особам, які не були присутні під час розгляду клопотання, що вони не позбавлені можливості звернутись до суду у передбаченому законом порядку з клопотанням про скасування арешту майна.

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню після її постановлення.

Копію ухвали негайно після її постановлення вручити слідчому, прокурору та особам, щодо майна яких вирішувалося питання про арешт.

Виконання ухвали по визначенню місця зберігання арештованого майна покласти на слідчого, в провадженні якого перебуває кримінальне провадження, контроль за виконанням на заступника керівника Дергачівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 .

Роз`яснити положення, які закріплені в ч. 1 ст. 174 КПК України, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1