УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.01.2026 Справа №607/2258/26 Провадження №1-кс/607/1037/2026

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_3 , підозрюваної ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , у залі суду у м. Тернополі, в режимі відеоконференції, розглянувши клопотання слідчого СУ Головного управління Національної поліції в Тернопільській області ОСОБА_6 , погоджене начальником відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000166 від 04.12.2025 стосовно підозрюваної:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Заліщики Тернопільської області, громадянки України, з повною вищою освітою, одруженої, лікаря-онколога КНП «Заліщицька центральна міська лікарня» Заліщицької міської ради, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СУ Головного управління Національної поліції в Тернопільській області ОСОБА_6 , за погодженням з начальником відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 , звернулася до слідчого судді із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів щодо підозрюваної ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000166 від 04.12.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що у провадженні СУ ГУНП в Тернопільській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000166 від 04.12.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , лікар другої категорії, хірург за спеціальністю, працює на посаді лікаря-онколога в Комунальному некомерційному підприємстві «Заліщицька центральна міська лікарня» Заліщицької міської ради.

Водночас остання перебуває в складі лікарсько-консультативної комісії КНП «Заліщицька центральна міська лікарня» Заліщицької міської ради.

Положеннями ст. 22 Закону України «Про запобігання корупції» особам, зазначеним у ч. 1 ст. З цього Закону, забороняється використовувати свої службові повноваження або своє становище та пов`язані з цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб, у тому числі використовувати будь-яке державне чи комунальне майно або кошти в приватних інтересах.

Згідно з ст. 24 Закону України «Про запобігання корупції» особа, уповноважена на виконання функцій держави, у разі надходження пропозиції щодо неправомірної вигоди або подарунка, незважаючи на приватні інтереси, зобов`язана невідкладно вжити заходів щодо: відмови від пропозиції; за можливості ідентифікувати особу, яка зробила пропозицію; залучити свідків, якщо це можливо, у тому числі з числа співробітників; письмово повідомити про пропозицію безпосереднього керівника (за наявності) або керівника відповідного органу, підприємства, установи, організації, спеціально уповноважених суб`єктів у сфері протидії корупції.

Відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» державні службовці, посадові особи місцевого самоврядування є суб`єктом відповідальності за корупційні правопорушення.

Положеннями статті 364 КК України визначено, що службовими особами У статтях 364, 368, 368"5, 369 цього Кодексу є особи, які постійно, тимчасово чи за спеціальним повноваженням здійснюють функції представників влади чи місцевого самоврядування, а також обіймають постійно чи тимчасово в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на державних чи комунальних підприємствах, в установах чи організаціях посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, або виконують такі функції за спеціальним повноваженням, яким особа наділяється повноважним органом державної влади, органом місцевого самоврядування, центральним органом державного управління із спеціальним статусом, повноважним органом чи повноважною особою підприємства, установи, організації, судом або законом.

Отже, ОСОБА_4 , обіймаючи у КНП «Заліщицька центральна міська лікарня» Заліщицької міської ради посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих функцій та, будучи згідно з приміткою 1 до ст. 364 КК України службовою особою, використала своє службове становище та повноваження у протиправних цілях при наступних обставинах.

27.12.2025 орієнтовно о 12 годині ОСОБА_7 на прохання ОСОБА_8 зустрілась з ним біля приміщення КНП «Заліщицька центральна міська лікарня» Заліщицької міської ради, за адресою Тернопільська обл., Чортківський р-н, м. Заліщики, вул. Степана Бандери, буд. 86.

В подальшому вони разом зайшли в приміщення, а саме до кабінету лікаря-онколога даного медичного закладу ОСОБА_4 , до якої ОСОБА_8 неодноразово звертався з приводу оформлення медичних документів пов`язаних з оформленням групи інвалідності.

Під час спілкування у ОСОБА_4 , виник злочинний намір у отриманні неправомірної вигоди від останніх.

Зокрема, діючи умисно, ОСОБА_4 повідомила ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , про те, що вона зможе виготовити та скерувати на розгляд експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи (ЕКОПФО) при КНП «Тернопільський обласний клінічний онкологічний диспансер» медичну документацію, необхідну для продовження 2 групи інвалідності (онкологічне захворювання) за умови надання їй неправомірної вигоди в сумі 1000 доларів США. Зазначивши при цьому, що у разі ненадання неправомірної вигоди, останній не зможе отримати групу інвалідності.

ОСОБА_7 розуміючи незаконність зазначених умов та усвідомлюючи, що надання неправомірної вигоди є кримінально-караним діянням, не бажаючи бути притягненою до кримінальної відповідальності та бажаючи викрити незаконні дії ОСОБА_4 та службових осіб КНП «Заліщицька центральна міська лікарня» Заліщицької міської ради, звернулася з відповідною заявою до правоохоронних органів та почала діяти під їхнім контролем.

В подальшому, 22.12.2025 в першій половині дня, ОСОБА_7 , діючи під контролем працівників правоохоронних органів прибула в КНП «Заліщицька центральна міська лікарня» Заліщицької міської ради до ОСОБА_4 та надала їй раніше обумовлені документи, а саме саме витяг з «Резерву» та довідку з місця проживання ОСОБА_8 . Остання в свою чергу повторно підтвердила свою вимогу про необхідність надання неправомірної вигоди в сумі 1000 доларів США за виготовлення нею необхідної медичної документації, яка в подальшому слугуватиме підставою проходження ЕКОПФО.

Надалі, за попередньою домовленістю з ОСОБА_4 23.12.2025, близько 12 год. 00 хв., ОСОБА_7 прибула в приміщення КНП «Заліщицька центральна міська лікарня» Заліщицької міської ради, що за адресою Тернопільська обл., Чортківський р-н, м. Заліщики, вул. Степана Бандери, буд. 86, та зайшла в службовий кабінет останньої.

Під час спілкування в службовому кабінеті КНП «Заліщицька центральна міська лікарня» Заліщицької міської ради ОСОБА_4 отримала від ОСОБА_9 1000 доларів США, що згідно курсу НБУ на 23.12.2025 року становить 41780 грн.

Водночас ОСОБА_10 підтвердила ОСОБА_7 про те, що необхідний пакет документів на ОСОБА_8 вона скерує на розгляд ЕКОПФО при КНП «Тернопільський обласний клінічний онкологічний диспансер».

Окрім цього, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 23.12.2025, у члена ЛКК (лікаря-онколога) КНП «Заліщицька центральна міська лікарня» Заліщицької міської ради ОСОБА_4 , за попередньою змовою з медичним реєстратором ЕКОПФО КНП «Тернопільський обласний клінічний онкологічний диспансер» ОСОБА_11 та невстановленими на даний час службовими особами КНП «Тернопільський обласний клінічний онкологічний диспансер», виник спільний злочинний умисел, спрямований на одержання неправомірної вигоди від ОСОБА_7 за позитивне вирішеним питання щодо продовження групи 2 групи інвалідності ОСОБА_8 .

Так, 23.12.2025 ОСОБА_4 реалізовуючи спільний злочинний умисел, перебуваючи в службовому кабінеті КНП «Заліщицька центральна міська лікарня» Заліщицької міської ради, під час особистої зустрічі повідомила ОСОБА_7 про те, що в складі ЕКОПФО КНП «Тернопільський обласний клінічний онкологічний диспансер» є її знайомий, який зможе допомогти в позитивному вирішенні питання продовження групи інвалідності ОСОБА_8 , однак необхідно буде надати неправомірну вигоду в сумі 500 доларів США.

В подальшому, ОСОБА_12 підготовлено пакет медичних документів, який 05.01.2026 скеровано для розгляду в ЕКОПФО КНП «Тернопільський обласний клінічний онкологічний диспансер».

27.01.2026 в ході листування в месенджері «WhatsApp», ОСОБА_4 повідомила ОСОБА_7 про те, що їй необхідно прибути за адресою М.Тернопіль вул. Купчинського 8, до кабінету засідання ЕКПФО КНП «Тернопільський обласний клінічний онкологічний диспансер», та вказала, щоб остання по прибуттю їй зателефонувала, після чого її зустрінуть «необхідні люди».

На наступний день, 28.01.2026 о 11:36 год. прибувши в КНП «Тернопільський обласний клінічний онкологічний диспансер» ОСОБА_7 зателефонувала до ОСОБА_4 та повідомила, що вона на місці.

В подальшому, о 11:39 год. до ОСОБА_7 підійшла жінка, як встановлено в подальшому медичний реєстратор ЕКОПФО КНП «Тернопільський обласний клінічний онкологічний диспансер» ОСОБА_11 , та вказала, що вона від ОСОБА_4 .

В ході розмови з ОСОБА_7 , ОСОБА_11 зателефонувала до ОСОБА_4 та повідомила, що надання групи інвалідності ОСОБА_8 ЕКПФО КНП «Тернопільський обласний клінічний онкологічний диспансер» можливе лише строком на 2 роки, водночас через чотири місяці, з дня прийняття рішення комісією останній зможе повторно звернутись з метою збільшення строку групи інвалідності.

В подальшому о 11:43 год. ОСОБА_11 , за попередньою змовою з ОСОБА_12 та іншими на даний час невстановленимит службовими особами ЕКОПФО, перебуваючи в приміщенні КНП «Тернопільський обласний клінічний онкологічний диспансер» під час особистого спілкування з ОСОБА_7 отримала від неї неправомірну вигоду в сумі 500 доларів США, що згідно курсу НБУ на 28.01.2026 року становить 21 475 грн., за прийняття позитивного рішення про надання ОСОБА_8 2 групи інвалідності.

29 січня 2026 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.368 КК України.

Обґрунтовуючи клопотання, слідчий посилається на обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, та існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрювана ОСОБА_4 може: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідків, інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. З урахуванням викладеного, даних про особу підозрюваної ОСОБА_4 , слідчий вважає, що є підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених ст.177 КПК України, та виконання покладених на підозрювану ОСОБА_4 процесуальних обов`язків, тому їй необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, вважаючи мету і підстави застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 обґрунтованими, так як остання обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України. Окрім того зазначив про існування ризиків того, що у випадку незастосування до підозрюваної ОСОБА_4 запобіжного заходу або застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, остання може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків, потерпілого, інших підозрюваних у кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Захисник підозрюваної ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечив щодо задоволення клопотання слідчого. Зазначив, що підозрювана має міцні соціальні зв`язки. Також, покликається на те, що слідчим у клопотанні та прокурором в судовому засіданні не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, наведених у клопотанні. Зазначені у клопотанні ризики є припущенням та не підтвердженні жодними доказами, підозра є необґрунтована. Не враховано майновий та сімейний стан підозрюваної, зокрема її заробіток, наявність на утриманні сина-інваліда та батька-пенсіонера. Вважає, що доцільним є застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді домашнього арешту у нічний період доби.

Підозрювана ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримала думку свого захисника.

Заслухавши пояснення учасників судового провадження, дослідивши додані до клопотання матеріали, слідчий суддя приходить до таких висновків.

Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу повинно відповідати вимогам ст.370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим та містити, як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи підозрюваного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч.1 ст.177 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до ст.131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що в разі обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний, обвинувачений може ухилитися від слідства або суду, знищити речові докази, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність. При цьому суд повинен врахувати обставини, які вказані в ст. 178 КПК України.

Відповідно до ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, зокрема, слідчий суддя зобов`язаний оцінити, в тому числі вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, розмір майнової шкоди, а також дані, що характеризують особу підозрюваного.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою не може бути застосовано, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчинені злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно положень ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчим суддею встановлено, що СУ Головного управління Національної поліції в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000166 від 04.12.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

29.01.2026 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

29.01.2026 в порядку ст.208 КПК України ОСОБА_4 затримано.

На думку слідчого судді, наведені в клопотанні обставини та додані до нього документи, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України. Зокрема, такими доказами є: протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію, у якій описуються обставини вимагання ОСОБА_4 , неправомірної вигоди у ОСОБА_7 , для продовження групи інвалідності ОСОБА_8 ; показання свідка ОСОБА_7 , згідно яких 27.11.2025 під час зустрічі із ОСОБА_12 остання висловила вимогу про необхідність надання їй неправомірної вигоди в розмірі 1000 доларів США за виготовлення медичної документації для продовження групи інвалідності ОСОБА_13 . При цьому, ОСОБА_4 повідомила, що необхідно буде додатково надати 500 доларів США в Комунальне некомерційне підприємство «Тернопільський обласний клінічний онкологічний диспансер», які в свою чергу посприяють за прийняття позитивного рішення щодо призначення групи інвалідності. Зокрема 28.01.26 близько 12:00 год, перебуваючи в КНП Тернопільський обласний клінічний онкологічний диспансер» ОСОБА_7 передала особі на ім`я ОСОБА_14 грошові кошти в сумі 500 доларів США; протокол за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - аудіо, відео-, контроль особи від 08.01.2026, згідно якого 23.12.2025 гр. ОСОБА_7 передала грошові кошти в сумі 1000 доларів США, ОСОБА_4 ; протокол за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - аудіо, відео-, контроль особи від 28.01.2026, згідно якого 28.01.2026 о 11:43 год гр. ОСОБА_7 передала грошові кошти в сумі 500 доларів США, ОСОБА_11 ; протокол затримання ОСОБА_4 від 29.01.2026, згідно якого її було затримано 29.01.2026; протокол обшуку від 29.01.2026, згідно якого слідчим було вилучено грошові кошти в розмірі 100 доларів США, які були передані ОСОБА_4 в якості неправомірної вигоди для ОСОБА_4 , а також мобільний телефон, флеш накопичувачі зі сканованими медичними документами ОСОБА_13 ; інші документи та матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Зазначені відомості у сукупності з інформацією, викладеною у дослідженому під час судового засідання повідомленні про підозру, вважаються переконливими для слідчого судді в тому, що відповідне кримінальне правопорушення могло бути вчинено, а надані слідчим до клопотання відомості в достатній мірі вказують на можливість вчинення підозрюваною ОСОБА_4 кримінального правопорушення.

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які наведені у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах.

Водночас слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (рішення № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року) суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

В свою чергу, підозрюваною не наведено обставин, які б очевидно та беззаперечно вказували на її непричетність до злочину, у вчиненні якого їй повідомлено про підозру, або необґрунтованість повідомленої підозри, а за такого на цій стадії досудового розслідування відсутні підстави вважати, що повідомлення про підозру є вочевидь необґрунтованим.

Таким чином ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, яке є тяжким злочином та за його вчинення передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю до трьох років, з конфіскацією майна.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчинені злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Оцінюючи наявність ризиків, на існування яких посилається сторона обвинувачення, обґрунтовуючи подане щодо ОСОБА_4 клопотання, слідчий суддя виходить із такого.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Оцінивши доводи, наведені у клопотанні, слідчий суддя вважає, що сторона обвинувачення у судовому засіданні довела наявність підстав вважати, що існують ризики того, що підозрювана ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Ризиком того, що ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду є те, що вона обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого корупційного злочину, за який законом передбачено безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна. Тому, є підстави вважати, що ОСОБА_4 , знаючи про тяжкість покарання, що їй загрожує у разі визнання винною у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, з метою уникнення відповідальності за вчинені нею злочини, може переховуватися від органу досудового розслідування та в подальшому від суду. Зокрема, маючи паспорт громадянина України для виїзду за кордон, в умовах дії угоди про безвізовий режим, укладеної між Україною та країнами Європейського союзу, ОСОБА_4 , може безперешкодно виїхати за межі України.

Ризик можливого незаконного впливу ОСОБА_4 на свідків у цьому кримінальному провадженні, підтверджується тим, що їх показання мають важливе значення в даному кримінальному провадженні, безпосередньо в суді вони поки не допитані. Враховуючи це, існує обґрунтований ризик того, що ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, може безпосередньо або через третіх осіб незаконно впливати (шляхом погроз, вмовлянь та/або переконання) на свідків з метою дачі ними неправдивих, неповних показів, відмови від раніше наданих показань або умисного ухилення ними від явки в подальшому до суду для надання показань, що може негативно вплинути на виконання завдань кримінального провадження.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 23 КПК України про те, що не можуть бути визнанні доказами відомості, що містяться в показаннях, речах та документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, а також ч. 4 ст. 95 КПК України про те, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання і не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, зазначений ризик існує, так як вказані вище свідки ще не були допитані в ході судового розгляду даного кримінального провадження та до проведення такого допиту можуть змінити свої показання, які вони надавали слідчому, на користь підозрюваної ОСОБА_4 .

Також, варто врахувати, що досудове розслідування в даному кримінальному провадженні ще не завершено, а тому існує ризик того, що ОСОБА_4 , перебуваючи на волі може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, шляхом знищення (приховання) речей та оригіналів документів, які можуть містити відомості про обставини кримінальних правопорушень, які підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні.

З урахуванням наведеного, слідчий суддя доходить висновку про те, що підстави і обставини, які зазначені в клопотанні слідчого, є достатньо обґрунтованими, вони вказують на те, що слідчий та прокурор в повному обсязі довели суду обставини, які виправдовують обмеження права підозрюваної ОСОБА_4 на свободу. За встановлених обставин слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, і що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є необхідним і таким, що забезпечить на даному етапі досудового розслідування виконання підозрюваною процесуальних обов`язків, що зможе запобігти встановленим ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

При прийнятті рішення слідчий суддя також враховує, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

З урахуванням викладеного, слідчий суддя приходить до висновку про те, що в задоволенні клопотання захисника підозрюваного про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту слід відмовити, а клопотання слідчого задовольнити та застосувати щодо підозрюваної ОСОБА_4 винятковий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. На думку слідчого судді, саме такий запобіжний захід є співмірним з існуючими ризиками, відповідає даним про особу підозрюваної та тяжкості пред`явленої їй підозри, яка на переконання слідчого судді є обґрунтованою, а також застосування зазначеного запобіжного заходу зможе у повній мірі забезпечити виконання підозрюваною процесуальних обов`язків та унеможливить настання ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Таким чином, в судовому засіданні прокурором доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти встановленим під час розгляду ризикам, оскільки у кримінальному провадженні зібрані докази, які у своїй сукупності вказують на обґрунтованість підозри про вчинення ОСОБА_4 інкримінованого їй кримінального правопорушення, наявні обґрунтовані ризики, передбачені пунктами 1, 3, 4 частини 1 статті 177 КПК України. Слідчий суддя вважає, що слідчим та прокурором доведено наявність усіх обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, що свідчить про неможливість запобігання встановленим ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою. На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого, погоджене прокурором, необхідно задовольнити і застосувати до підозрюваної запобіжний захід у виді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування.

Водночас слід зазначити, що за змістом ч.3 ст.183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Слідчий суддя з урахуванням встановлених в ході розгляду даного клопотання обставин та характеризуючих даних про особу підозрюваної, зокрема те, що вона раніше не судима та вперше притягується до кримінальної відповідальності, її вік, стан здоров`я, майновий стан, приходить до переконання про можливість визначити підозрюваній ОСОБА_4 розмір застави у відповідності до вимог ст. ст. 182, 183 КПК України, а також покласти на підозрювану обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

Згідно ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до п.2 ч.5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, визначається в межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При визначенні ОСОБА_4 альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, слідчий суддя наряду з положеннями ст.ст. 182, 183 КПК України враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні.

Враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, матеріальне становище підозрюваної, тяжкість правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , слідчий суддя вважає, що застава в сумі вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної ОСОБА_4 .

Керуючись ст.ст.177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 205, 372, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СУ Головного управління Національної поліції в Тернопільській області ОСОБА_6 , погоджене начальником відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Застосувати щодо підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 23 год 59 хв 29.03.2026.

Одночасно, для забезпечення виконання ОСОБА_4 обов`язків, визначених КПК України, визначити заставу в розмірі 80 (вісімдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 266240 (двісті шістдесят шість тисяч двісті сорок) гривень, яка може бути внесена як самою підозрюваною, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на наступний депозитний рахунок: ТУ ДСА України в Тернопільській області код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26198838; Банк отримувача ДКСУ м. Київ; код банку отримувача (МФО) 820172; рахунок отримувача UA0003454 ; призначення платежу: застава за ОСОБА_4 у справі №607/2258/26, згідно ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30.01.2026.

Роз`яснити, що підозрювана або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії цього запобіжного заходу.

У разі внесення застави покласти на підозрювану ОСОБА_4 такі обов`язки, передбачені частиною п`ятою статті 194 КПК України:

-прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду за першою вимогою;

-не відлучатися із населеного пункту, в якому вона проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- здати на зберігання в УДМС в Тернопільській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити до 23 год 59 хв 29.03.2026.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваної ОСОБА_4 з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрювана зобов`язана виконувати покладені на неї обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого та прокурора в даному кримінальному провадженні.

Копію ухвали негайно після її оголошення вручити учасникам провадження, а також надіслати уповноваженій службовій особі у місця ув`язнення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним в той же строк, але з моменту вручення йому копії ухвали слідчого судді.

Слідчий суддя ОСОБА_1