Справа №345/447/26
Провадження № 1-кс/345/86/2026
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.01.2026 року м. Калуш

Слідчий суддя Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Калуської окружної прокуратури ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області № 6, клопотання слідчого СВ Калуського РВП ГУНП України в Івано-Франківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погодженого прокурором Калуської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та зареєстрованого АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , раніше судимого, востаннє вироком Ужгородського міськрайонного суду від 27.05.2024 року за ч. 2 ст. 301, ч. 3 ст. 301 КК України до покарання із застосуванням ст. 70 КК України у вигляді позбавлення волі строком 3 роки, на підставі ст. 75 КК України, звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік 6 місяців, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч. 3 ст. 357 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий за погодженням з прокурором звернулася до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 , посилаючись на те, що останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч. 3 ст. 357 КК України, так як, він вчинив тяжкий злочин, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років. Також підозрюваний усвідомлюючи про неминучість покарання за вчинення кримінального правопорушення у виді позбавлення волі, незважаючи на покладені на нього обов`язки може переховуватись від органів досудового розслідування з метою уникнення кримінальної відповідальності, незаконно впливати на потерпілого чи свідків та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, слідчий клопоче про застосування стосовно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Дане клопотання мотивоване тим, що Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб, який затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України про введення воєнного стану в Україні», та який в подальшому неодноразово продовжувався Указами Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженими Законами України «Про затвердження Указу Президента України про введення воєнного стану в Україні». Востаннє відповідно до указу Президента України №793/2025 від 20.10.2025 продовжили строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 5 листопада 2025 року строком на 90 діб.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 01.01.2026 близько 11:50 год., ОСОБА_4 перебував у м. Калуш, неподалік будинку № 1, по вул. Богдана Хмельницького, на зупинці громадського транспорту, разом із ОСОБА_7 , з яким познайомився на передодні. Під час спілкування із ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , помітив у нього в кишені штанів гаманець чорного кольору в якому знаходились грошові кошти в сумі 3 500 гривень.

В той час у ОСОБА_4 виник умисел на таємне викрадення гаманця, у якому знаходились грошові кошти належні ОСОБА_7 .

Реалізовуючи свій злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, скориставшись вигідною для себе обстановкою, а саме тим, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно небезпечний та протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи в умовах воєнного стану, умисно, таємно, шляхом вільного доступу о 12:31 год., перебуваючи поруч із гр. ОСОБА_7 на зупинці громадського транспорту, що в м. Калуш, по вул. Б. Хмельницького, біля будинку № 1, викрав із правої кишені штанів гаманець чорного кольору вартістю 168 гривень, в якому знаходились грошові кошти в сумі 3 500 гривень.

Із викраденим майном ОСОБА_4 розпорядився на власний розсуд, чим спричинив матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_7 на загальну суму 3 668 гривень, тим самим довів свій злочинний умисел до кінця.

Таким чином, своїми умисними діями які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці) вчиненому в умовах воєнного стану ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого частиною 4 статті 185 Кримінального кодексу України.

Окрім цього, 01.01.2026 близько 13:00 год., відійшовши від місця вчинення злочину та перебуваючи в м. Калуш, по вул. Хіміків, ОСОБА_4 , заволодівши гаманцем ОСОБА_7 , побачив у ньому банківську картку АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_7 та вирішив заволодіти нею.

Реалізовуючи свій протиправний умисел ОСОБА_4 діючи умисно усвідомлюючи суспільно небезпечний протиправний характер свого діяння передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, з корисливих мотивів користуючись тим, що за його діями ніхто не спостерігає ОСОБА_4 привласнив банківську картку № НОМЕР_1 , рахунок НОМЕР_2 емітовану АТ «Ощадбанк», та випущену на ім`я ОСОБА_7 , яка відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про інформацію», п. 7, 13, 56, 63 ст. 1 Закону України «Про платіжні послуги», п. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», є офіційним документом, оскільки перебуває у офіційному обігу має необхідні реквізити установи банку АТ «Ощадбанк» і містить інформацію, яка засвідчує факти, що мають юридичне значення.

Із привласненою банківською карткою ОСОБА_4 покинув місце вчинення кримінального правопорушення, і розпорядився нею на власний розсуд.

Таким чином, своїми умисними діями які виразились у привласненні офіційного документа ОСОБА_4 підозрюється, у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого частиною 1 статті 357 Кримінального кодексу України.

Окрім цього, 01.01.2026 близько 13:00 год., відійшовши від місця вчинення злочину та перебуваючи в м. Калуш, по вул. Хіміків, ОСОБА_4 , заволодівши гаманцем ОСОБА_7 , побачив у ньому паспорт громадянина України № НОМЕР_3 , виданий на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та вирішив заволодіти ним.

Реалізовуючи свій протиправний умисел, спрямований на протиправне заволодіння паспортом, усвідомлюючи, що він відноситься до важливого особистого документа, втрата якого ускладнить реалізацію прав, свобод та законних інтересів, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_4 , заволодів паспортом громадянина України, у вигляді ID картки № НОМЕР_3 , виданого на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З вказаним паспортом ОСОБА_4 , покинув місце вчинення кримінального правопорушення, і розпорядився ним на власний розсуд.

Таким чином, своїми умисними діями які виразились у незаконному заволодінні паспортом ОСОБА_4 підозрюється, у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого частиною 3 статті 357 Кримінального кодексу України.

У сукупності ОСОБА_4 підозрюється у таємному викраденні чужого майна (крадіжці) вчиненому в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого частиною 4 статті 185 Кримінального кодексу України, у викрадені офіційного документа, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого частиною 1 статті 357 Кримінального кодексу України та незаконному заволодінні будь-яким способом паспортом, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого частиною 3 статті 357 Кримінального кодексу України.

Вказана підозра обґрунтовується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду місця події, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 , протоколами допиту свідків зокрема ОСОБА_8 , ОСОБА_9 оглядами відеозаписів із камер відеоспостереження та іншими зібраними у кримінальному провадженні доказами в їх сукупності.

27.01.2026 року гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч. 3 ст. 357 КК України.

Злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 відповідно до ч. 6 ст. 12 КК України є тяжким злочином, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховуватися від органів досудового розслідування суду, незаконно впливати на потерпілого чи свідків, та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України підставою вважати, що ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки останній раніше притягувався до кримінальної відповідальності, не має постійного місця проживання, міцних соціальних зв`язків, сім`ї та утриманців, а також є безробітнім, що ускладнить встановлення його фактичного місця перебування.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України існує ризик незаконного впливу на потерпілого та свідків, оскільки на даний час ОСОБА_4 проживає у місті Калуш, що є місцем проживання потерпілого та свідків, у зв`язку з чим має реальну можливість у стислі терміни встановити адреси їх проживання та здійснити на них вплив, спрямований на зміну показів.

Відповідно до 5 ч. 1 ст. 177 КПК підставою вважати що ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення, є відсутність постійного джерела доходу, тому останній може вчинити нове кримінальне правопорушення, у тому числі з метою отримання доходу, зокрема злочин проти власності. Зазначений ризик підтверджується також тим, що, будучи раніше судимим, ОСОБА_4 знову вчинив кримінальне правопорушення.

Окрім, цього згідно ухвали Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області обвинуваченого ОСОБА_4 , оголошено в розшук.

Враховуючи вищевикладені ризики, тяжкість злочину, обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання є неможливим.

Застосування запобіжного заходу у вигляді особистої поруки не може запобігти зазначеним ризикам, оскільки до органів досудового розслідування не надходило жодних заяв від осіб про те, що вони поручаються за виконання підозрюваного, покладених на нього обов`язків відповідно до ст. 194 КПК України.

Застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту є недоцільним, оскільки підозрюваний, може покинути межі Калуського району чи за межі Івано-Франківської області з метою уникнути покарання за вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років.

З урахуванням наявного у даному кримінальному провадженні конкретного суспільного інтересу (захист прав потерпілих і публічних інтересів), який незважаючи на презумпцію невинуватості превалює над принципом поваги свободи особистості, виникла необхідність у вирішенні питання щодо обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 не суперечитиме п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України та правовій позиції ЄСПЛ, що викладена у рішеннях «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005, «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 та «Ізмайлов проти Росії» від 16.10.2008, оскільки саме даний запобіжний захід дозволить уникнути настання вище перелічених ризиків та забезпечить виконання останнім покладених процесуальних обов`язків.

Вказані обставини свідчать про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, з підстав викладених в ньому обставин, просив задоволити.

Захисник ОСОБА_4 ОСОБА_5 з приводу застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно його підзахисного заперечив, просив застосувати відносно його підзахисного більш м`який запобіжний захід або визначити розмір застави.

Підозрюваний ОСОБА_4 підтримали думку свого захисника.

Заслухавши думку прокурора, який просить задоволити клопотання слідчого у зв`язку з існуванням, визначених ст. 177 КПК України, ризиків, думку підозрюваного та його захичника, вивчивши копії матеріалів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

27.01.2026 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч. 3 ст. 357 КК України.

Злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , тобто у вчиненні дій які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці) вчиненому в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого частиною 4 статті 185 Кримінального кодексу України, у викрадені офіційного документа, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого частиною 1 статті 357 Кримінального кодексу України та незаконному заволодінні будь-яким способом паспортом, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого частиною 3 статті 357 Кримінального кодексу України, відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України відносяться до тяжких злочинів, за вчинення яких передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`ятидо восьми років.

Відповідно до практики Європейського суду «розумна підозра» у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у підпункті «с» п. 1 ст. 5 Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб будь-який захід, яким людина позбавляється волі, відповідав меті ст. 5, а саме захисту особи від свавілля.

У п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» визначено, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

При цьому, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру».

В справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) Суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Отже враховуючи, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю матеріалів кримінального провадження, детальний перелік яких міститься у клопотанні та досліджений в судовому засіданні, а слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на ті дані, які були надані стороною обвинувачення, наявні всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч. 3 ст. 357 КК України.

Прокурором доведено наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки ОСОБА_4 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, не має постійного місця проживання, міцних соціальних зв`язків, сім`ї та утриманців, є безробітним, що ускладнює встановлення його фактичного місця перебування; незаконно впливати на потерпілого та свідків, оскільки проживає в одному населеному пункті з ними та має реальну можливість встановити їх місце проживання і впливати з метою зміни показів; вчинити інше кримінальне правопорушення з огляду на відсутність постійного джерела доходу та з урахуванням того, що, будучи раніше судимим, він знову вчинив кримінальне правопорушення.

Крім цього, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Так, згідно ст. ст. 7-9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У рішенні по справі «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 Європейський суд з прав людини вказав, що наявність вагомих підстав підозрювати затриманого у вчиненні злочину є неодмінною умовою правомірності тримання під вартою. У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку.

Строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів (ч. 1 ст. 197 КПК України).

Беручи до уваги, що можливе покарання за вчинення тяжкого злочину підвищує ризик ухилення підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, вчинення ним інших кримінальних правопорушень або продовження кримінального правопорушення, у якому він підозрюється, а також з урахуванням того, що ОСОБА_4 , раніше вчинивши кримінальне правопорушення та будучи засудженим вироком Ужгородського міськрайонного суду від 27.05.2024 року за ч. 2 ст. 301, ч. 3 ст. 301 КК України із застосуванням ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст. 75 КК України був звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік 6 місяців, у подальшому вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч. 3 ст. 357 КК України, що свідчить про стійку злочинну спрямованість та наявність ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання слідчого, погоджене з прокурором, підлягає задоволенню, а до підозрюваного необхідно застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, оскільки більш м`які запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, не зможуть забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків та запобігти спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, а також незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні.

З урахуванням положень ч. 1 ст. 197 КПК України, де визначено що строк дії ухвали про тримання особи під вартою не може перевищувати шістдесяти днів, обсягу необхідних для проведення слідчих, процесуальних дій, термін тримання ОСОБА_4 під вартою слід визначити на строк з 27 січня 2026 року по 28 березня 2026 року, в межах строку досудового розслідування.

Згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, який в свою чергу відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Частиною 5 ст. 182 КПК України визначено, щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину визначається у межах від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При визначенні підозрюваному розміру застави, слідчий суддя враховує практику Європейського суду з прав людини в частині того, що застава повинна достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірною для нього.

Як зазначає Європейський суд з прав людини, підозрюваного необхідно звільнити з-під варти, якщо він зможе забезпечити достатні гарантії явки до суду (органу досудового розслідування), в тому числі, через внесення застави.

Враховуючи особу підозрюваного, тяжкість злочинів, в яких він підозрюється, слідчий суддя вважає необхідним визначити розмір застави в сумі, що відповідає 20 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Також слідчий суддя вважає за необхідне відповідно до вимог ч. 3 ст. 183 та ч. 5 ст. 194 КПК України у разі внесення застави покласти на підозрюваного такі обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора та суду за кожною їх вимогою; не відлучатися з населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею або судом, або спілкуватися з нею з дотриманням умов, визначених слідчим суддею або судом; здати на зберігання до відповідних органів державної влади паспорт (паспорти) для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Керуючись ст.ст. 176-178, 182-183, 193-194, 196-197, 202, 205, 309, 376, 395 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого задоволити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та зареєстрованого АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , раніше судимого, востаннє вироком Ужгородського міськрайонного суду від 27.05.2024 року за ч. 2 ст. 301, ч. 3 ст. 301 КК України до покарання із застосуванням ст. 70 КК України у вигляді позбавлення волі строком 3 роки, на підставі ст. 75 КК України, звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік 6 місяців, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч. 3 ст. 357 КК України, запобіжний захід - тримання під вартою строком 60 (шістдесят) днів.

Строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не може перевищувати 60 днів і закінчується 28 березня 2026 року включно.

Визначити ОСОБА_4 розмір застави двадцять прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто 66 560,00 гривень, після внесення якої підозрюваний звільняється з-під варти, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього підозрюваного під вартою. З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу в розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного на строк до 28 березня 2026 року обов`язки, передбачені п. п. 1-4, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожною вимогою;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом

- здати на зберігання до відповідних органів Державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень частини сьомої статті 194 цього Кодексу.

Тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 здійснювати у Державній установі «Івано-Франківська установа виконання покарань №12» Міністерства юстиції України.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Калуської окружної прокуратури ОСОБА_3 .

Копію ухвали вручити обвинуваченому та прокурору і направити начальнику ДУ «Івано-Франківська установа виконання покарань № 12» Міністерства юстиції України для виконання.

Ухвала підлягає негайному виконанню органом досудового розслідування.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня проголошення.

Повний текст ухвали буде складено 30.01.2026 року.

Слідчий суддя: