Провадження №: 1-кп/752/2115/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2025 року м. Київ

Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

провівши у закритому судовому засіданні в м. Києві судовий розгляд кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001593 від 06.05.2025 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Балясне Диканського р-ну Полтавської обл., українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, працевлаштованого неофіційно, який утриманців не має, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця смт Диканька Полтавської обл., українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, працевлаштованого неофіційно, який утриманців не має, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 296, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 152 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

представника потерпілої ОСОБА_8 ,

У С Т А Н О В И В :

ФОРМУЛЮВАННЯ ОБВИНУВАЧЕННЯ, ЯКЕ ПРЕД`ЯВЛЕНЕ ОСОБА_9 ТА ОСОБА_4 ЗА Ч. 2 СТ . 296 КК УКРАЇНИ, ВИЗНАНОГО СУДОМ ДОВЕДЕНИМ.

Так, 06.05.2025, приблизно о 01:10 год., ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебували на АДРЕСА_3 , де вживали алкогольні напої.

В цей момент до них підійшла раніше невідома їм ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та між ними виникла бесіда на загальну тематику. Під час бесіди, ОСОБА_11 попросила в ОСОБА_3 та ОСОБА_4 взяти у них алкоголь та разом з ними вжити його. На це ОСОБА_4 повідомив їй, що пригостить її алкоголем, якщо вона вступить з ним в статевий акт оральним шляхом. На дану пропозицію ОСОБА_11 погодилася та сіла на лавку. В подальшому, ОСОБА_4 приспустив штани, в які був одягнений, оголивши при цьому свій статевий орган. Далі, ОСОБА_12 одягнув на свій статевий орган презерватив та наказав ОСОБА_11 вступити з ним в статевий акт оральним шляхом, що вона і зробила. Через декілька хвилин, ОСОБА_4 зупинив статевий акт, відійшов від ОСОБА_11 на декілька кроків на почав ображати її нецензурною лексикою. В свою чергу ОСОБА_3 також почав ображати ОСОБА_11 нецензурною лексикою.

В подальшому, у ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , виник злочинний умисел спрямований на грубе порушення громадського порядку (хуліганство), із мотивів явної неповаги до суспільства.

Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на грубе порушення громадського порядку, із мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю та винятковим цинізмом, що виразилось в зневажливому ставленні до громадського порядку та існуючих у суспільстві загальновизнаних правил поведінки, моральності та добропристойності, байдужим ставленням до суспільних відносин і дотримання правил поведінки в побуті, діючи з винятковим цинізмом, проявляючи безсоромність, оголивши свої статеві органи, почали здійснювати сечовипускання на тіло та обличчя ОСОБА_11 , яка сиділа на лавці.

В результаті злочинних дій ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , поєднаних з демонстративною зневагою до загальноприйнятих норм моралі, що виразилось в безсоромності та грубій непристойності, було грубо порушено громадський порядок, а саме суспільні відносини, які забезпечують спокійний відпочинок громадян і дотримання правил поведінки в побуті.

ФОРМУЛЮВАННЯ ОБВИНУВАЧЕННЯ, ЯКЕ ПРЕД`ЯВЛЕНЕ ОСОБА_9 ТА ОСОБА_4 ЗА Ч. 3 СТ. 15 Ч. 3 СТ. 152 КК УКРАЇНИ І ВИЗНАНЕ СУДОМ НЕДОВЕДЕНИМ.

За версією обвинувачення, після вчинення своїх хуліганських дій, що мало місце 06.05.2025, приблизно о 01:10 год., за адресою: АДРЕСА_4, у ОСОБА_4 та ОСОБА_3 виник злочинний умисел, спрямований на вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із оральним проникненням в тіло ОСОБА_11 без її добровільної згоди (зґвалтування).

Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на насильницькі дії сексуального характеру, пов`язані із оральним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій (зґвалтування), усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх злочинних дій, які посягають на статеву свободу та статеву недоторканість ОСОБА_11 , з метою задоволення власної статевої пристрасті, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підійшли до неї та почали висловлювати їй погрози застосуванню відносно неї насильства, а саме спричинення їй тілесних ушкоджень, якщо вона не вступить з ними в статевий акт оральним шляхом. У зв`язку з відмовою ОСОБА_11 вступати з ними в статевий акт оральним шляхом, ОСОБА_4 наніс два удари ногами в область її голови.

В подальшому, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , не припиняючи свої злочинні дії, які були спрямовані на зґвалтування ОСОБА_11 , продовжили висловлювати в її бік погрози застосування насильства, а саме спричинення їй тілесних ушкоджень, якщо вона не виконає їх вказівки, а саме не вступить з ними в статевий акт оральним шляхом. У зв`язку з черговою відмовою ОСОБА_11 вступати з ними в статевий акт оральним шляхом, ОСОБА_4 схопив ОСОБА_11 за волосся та із застосуванням сили різко потягнув її до низу, внаслідок чого вона впала на землю. Одразу ж після цього, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , почали наносити хаотичні удари ногами по тулубу ОСОБА_11 .

В цей момент, дану подію побачили пересічні громадяни та почали вигукувати в бік ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , щоб вони припинили свої злочинні дії. Одразу ж, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , припинили свої злочинні дії та покинули місце вчинення злочину, не довівши свій злочинний умисел, який був спрямований на зґвалтування ОСОБА_11 , до кінця, з причин, що не залежали від їх волі.

В результаті неправомірних дій ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , потерпіла ОСОБА_11 отримала тілесні ушкодження у вигляді: синців - в ділянці чола, на повіках лівого ока з розповсюдженням на спинку носа, які відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень.

ПОЗИЦІЯ СТОРІН КРИМІНАЛЬНОГО ПРОВАДЖЕННЯ.

Позиція обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо пред`явленого обвинувачення за ч. 2 ст. 296, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 152 КК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 296 КК України визнав повністю та щиро розкаявся, при цьому не визнав обвинувачення за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 152 КК України. Пояснив, що в той день він з ОСОБА_4 поїхав відпочивати в караоке, ввечері повернулися до будинку, де вони проживали, та вирішили посидіти на лавочці. Коли сиділи - мимо проходила потерпіла ОСОБА_11 , попросила у них алкоголь, вони відмовили, вона разів п`ять ходила просила, раптом він почув шурхотіння на кущах, потерпіла ззаду підкралась і хотіла поцупити алкоголь, бо він стояв на підлозі. Потім ОСОБА_4 в жарт запропонував їй вступити в оральний статевий акт й вона пішла, але повернулась й несподівано погодилась, сіла на лавку й сказала ОСОБА_4 приспустити штани. В процесі ОСОБА_4 казав що сильно хоче в туалет, а потерпіла хотіла продовжувати, він зняв презерватив, відхилив її голову й у нього відбулось мимовільне сечовипускання. Після чого потерпіла залишилася сидіти з ними на лавці, він просив щоб вона пішла, проте потерпіла не йшла, оскільки хотіла випити. В якийсь час ОСОБА_11 потягнулась до їхніх речей, які лежали на лавці (телефон, паспорта, гроші й пляшка алкоголю знаходились на лавці) і він дав їй ляпаса, бо розізлився. Сказав їй щоб вона пішла звідти інакше також зробить на неї сечовипускання, вона не йшла, сказала що без алкоголю не піде, й він зробив на неї сечовипускання, за що йому наразі соромно й у чому він щиро розкаюється. Потім потерпіла відійшла, а вони з ОСОБА_4 почали збиратися додому, потерпіла повернулась почала смикати його за жилетку, він її відштовхнув, а ОСОБА_4 підійшов і замахнувся ногою щоб вона перестала буянити. Зазначив, що потерпіла вела себе неадекватно та агресивно, ОСОБА_4 лише замахнувся на неї ногою й вона впала, однак він її не бив, лише дав ляпаса, визнає свою вину у хуліганських діях та щиро розкаюється, дій сексуального характеру ніяких не вчиняв.

Позиція обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щодо пред`явленого обвинувачення за ч. 2 ст. 296, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 152 КК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 296 КК України визнав та щиро розкаявся, при цьому не визнав обвинувачення за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 152 КК України. Пояснив, що в той день вони з ОСОБА_3 відпочивали в караоке, воно закрилося, тому вони взяли з собою алкоголь, який не допили, а саме пляшку Єгермейстра, сіли на лавці біля дому. Декілька разів до них підходила потерпіла ОСОБА_11 , він відмовлявся наливати їй, в якийсь момент почули шурхіт ззаду, побачили що вона тягнеться до речей. Далі у жарт сказав: «відсосеш - наллю», вона повернулась і пішла, а потім повернулась і сказала сідати на лавку. Був у стані алкогольного сп`яніння, тому вступив з нею в оральний статевий акт. Вона хотіла продовжувати оральний статевий акт, а він хотів в туалет, відпихнув її голову , зняв презерватив і в нього сталося сечовипускання. В подальшому налив їй алкоголь і дав баночку редбулу. Потім потерпіла полізла до їхніх речей, а у них там були гроші, тому ОСОБА_3 дав їй ляпаса. Потерпіла чіплялась постійно до них. Далі ОСОБА_3 зробив на неї сечовипускання щоб вона пішла. Потім ОСОБА_11 хапала за жилетку ОСОБА_3 і ОСОБА_4 на неї замахнувся, а вона впала. В подальшому вони пішли додому, а коли побачили що приїхала поліція - вийшли і їх затримали. Наміру не було на вчинення зґвалтування, визнає хуліганські дії та щиро розкаюється у вчиненому. Крім того зазначив, що потерпіла була в стані сильного алкогольного сп`яніння, вступали в половий акт один раз, а ОСОБА_3 при цьому знаходився збоку, не тримав її. Вони компенсували завдану шкоду, а сама потерпіла була вражена в подальшому що вони знаходяться у слідчому ізоляторі, заяву про зґвалтування не писала.

Прокурор вважала доведеною вину ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в інкримінованих їм злочинах.

Так, у судових дебатах прокурор ОСОБА_5 зазначила, що вина обвинувачених повністю доведена доказами, дослідженими під час судового розгляду, а саме: заявами про вчинення кримінальних правопорушень, протоколом огляду місця події, протоколами пред`явлення осіб для впізнання за фотознімками, проведеними за участю свідків, протоколами затримання осіб підозрюваних у вчиненні кримінального правопорушення, допитами свідків, які у своїй сукупності дають змогу зробити висновок щодо винуватості ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Просила визнати винуватими обвинувачених, кожного окремо, у вчиненні інкримінованих правопорушень, та призначити покарання за ч. 2 ст. 296 КК України у виді 4 років позбавлення волі, за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 152 КК України - 7 років позбавлення волі, на підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити остаточне покарання строком на 7 років позбавлення волі.

Захисник обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_7 в судовому засіданні та під час судових дебатів зазначав про недоведеність вини його підзахисних у скоєнні замаху на зґвалтування та просив постановити в цій частині виправдувальний вирок. Щодо обвинувачення у вчиненні хуліганських дій доводи обвинувачення вважав підтвердженими, наголошував що обвинувачені з самого початку у цій частині вину визнали, щиро розкаялися, шкодують про свою поведінку, співпрацювали з органами досудового слідства та судом, передали матері потерпілої грошові кошти як компенсацію матеріальних та моральних страждань у сумі, яка була визначена матір`ю потерпілої як достатньою, що вона підтвердила в розписці про те, що претензій у не та її дочки до обвинувачених відсутні.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_11 надала наступні показання.

Так, 06.05.2025 вона проходила двором за адресою АДРЕСА_3 . Підійшла до обвинувачених і попросила випити, один хлопець, який сидів ближче до парадного, запропонував їй зробити дещо, про що вона не хоче казати, запропонував лише він. Спочатку вона відійшла, а потім подумала зробити якусь таку «паскуду», бо їй було дуже погано. Вона зробила це добровільно. Не бачила, щоб свідки знімали це з вікна. Інший хлопець нічого не робив, просто стояв недалеко. Потім вона сиділа на лавці і її вдарив той, хто запропонував зробити те, що вона не хоче говорити. Її не тримали і не намагались щось запхати в рот. Далі потерпіла пояснила, що був один хлопець, який запропонував дещо зробити, вона відійшла й повернулась, зробила запропоноване. Потім вони обидва її «обісцяли». Спрямованих дій на те, щоб вона повторила оральний статевий акт не було. Далі на уточнюючі запитання ОСОБА_11 додала, що її обпісяли, а один з хлопців вдарив її по обличчю. Потім приїхала поліція, хто її викликав вона не знає. Вона була у стані алкогольного сп`яніння, скільки випила не пам`ятає. Поліція підійшла до неї, викликали швидку, оскільки в неї був розбитий ніс, йшла кров, вона просила її відпустити. Також ОСОБА_11 пояснила, що не зверталася із заявою про зґвалтування ні з письмовою, ні з усною, бо її не намагались зґвалтувати. Під час досудового розслідування жодні дії з нею не проводились, вона підписувала документи, які передали матері про те, що вона втекла з поліцейського відділку, вона їх підписала, навіщо - не знає, їй не дали почитати документи. Її мати співпрацювала з поліцією, а вона - ні. Також додала, що її вдарили один раз, інші ушкодження з`явились через те, що вона впала, бо хотіла дати здачі, коли її вдарили. Додала, що обвинувачені вчинили хуліганські дії, обпісяли її, обидва, по черзі, вона не намагалася чинити опір, після її не били, замаху на зґвалтування не було.

Представник потерпілої ОСОБА_11 - адвокат ОСОБА_8 у судових дебатах висловив позицію його клієнтки - потерпілої ОСОБА_11 про те, що вона їх прощає й не має до них претензій, просить суд не позбавляти їх свободи. Потерпіла вважає, що зґвалтування не було, це її позиція.

Крім того, представником потерпілої в ході судового провадження було подане клопотання про незалучення потерпілої ОСОБА_11 до подальшого судового розгляду після її допиту, оскільки нею вже були надані показання в судовому засіданні, а подальша участь у провадженні доставляє їй психологічні страждання та впливає на стан її здоров`я, й дане клопотання, з урахуванням думки інших учасників, було судом задоволено.

ДОКАЗИ НА ПІДТВЕРДЖЕННЯ ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ ОБСТАВИН.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 надав суду наступні показання.

Так, 06.05.2025 о пів на першу ночі він виглянув у вікно у побачив, що один молодик в чорному одязі, жінка та ще один молодик сидять на лавочці. Хлопець в чорному одязі справляв нужду на потерпілу. Інший молодик знімав відео. Пролунала фраза «відсосеш йому», жінка відмовила, після чого молодик в чорному намагався засунути свій половий орган їй в рот, на що жінка пручалася й відштовхувала молодика, кричала, проте хлопці говорили ї' закрити рот, було декілька ляпасів від молодика в чорному. Вони сиділи, курили, включили відео і вдвох справили на неї нужду. Жінка відходила, повернулась, в них напевно стався конфлікт, молодик в чорному взяв жінку за курточку і почав її дьоргати. Після чого почали лунати образи. Молодик в червоному вдарив жінку, після чого молодик в чорному вдарив два рази ногою. Молодики почали збиратись, зібрали алкоголь і пішли. Потім той що в чорному повернувся назад, у нього відбувся діалог з потерпілою, а той що в червоному намагався зупинити того, що в чорному. Після того молодик що в чорному наніс декілька ударів по поясниці, в корпус і в голову потерпілої. Додав, що поліцію викликав він, а швидку викликала поліція, а відео на телефон знімала його дівчина. Він дивився на події з кухні, вікно було відчинено, чути було не чітко, лише певні фрази. Він дивився постійно на те що відбувається, а його дівчина відходила, щоб взяти телефон. Потерпіла говорила «не потрібно», ставила руки й намагалася відштовхнути молодика, але її тримали за голову і намагались всунути свій статевий орган. Початок даної ситуації він не бачив. Вважає, що це було проти її волі, бо на питання «відсосеш?» вона чітко сказала «ні». Молодик в чорному дістав ремінь зі штанів, давав по щокам, бив ременем. Інший молодик сидів на лавці і знімав відео. Повідомив, що живе не першому поверсі, було видно що включається фонарик і звучала фраза «я виставлю це в інтернет», ця фраза звучала перед статевим актом, а сам статевий акт на відео вони не записували. Побиття потерпілої відбулось після орального статевого акту внаслідок конфлікту. Уточнив, що спочатку один з обвинувачених справив нужду, а потім відбувся статевий акт. Потів вдарив двічі ногою, він чітко бачив удар в голову і корпус.

Суд критично ставиться до даних показань ОСОБА_13 , оскільки вони суперечать показанням інших свідків та самої потерпілої ОСОБА_11 , а також не підтверджуються наданим ОСОБА_13 відеозаписом подій.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 надала суду наступні показання.

В той день вона вийшла на кухню і почула голосні звуки, відкрила вікно, нічого не побачила бо погано бачить, прийшов її хлопець (свідок ОСОБА_13 ), почав їй розповідати що там відбувається. Там хлопець стояв зі спущеними штанами і заставляв жінку вступити в оральний половий зв`язок. Її хлопець ОСОБА_15 їй сказав, що один з обвинувачених справляє нужду на потерпілу. Потім вона відійшла хвилин на 15, підійшла і почула фразу «на 100 доларів, витрись», матюки. Обидва хлопці справляли нужду на потерпілу і світили ліхтариком. Потім потерпіла кудись пішла, а хлопці почали збиратись додому, в подальшому потерпіла повернулась, вони декілька хвилин говорили і почали її бити. Темненький (має на увазі ОСОБА_3 бив менше та намагався забрати іншого. Потім приїхала поліція, яку вони викликали, вони з ОСОБА_13 вийшли у двір, далі хтось з тих хлопців щось крикнув з балкону, після чого вони також спустилися у двір. Поліцію викликав її хлопець ОСОБА_15 (свідок ОСОБА_13 ), а знімала на телефон події вона. Спостерігала з кухні і спальні, але більше слухала, була відкрита хвіртка. Відео знімала вона, коментарі на відео її хлопця ОСОБА_15 , який був обурений поведінкою обвинувачених. Спочатку був статевий акт, після чого хлопець справляти нужду. Потерпіла чинила опір, відхиляла голову, опиралась руками, коли обвинувачений тримав її за голову. Декілька разів казала «ні, не буду». Інший молодик світив ліхтариком на потерпілу або знімав відео. Щодо повторного полового акту нічого не чула. У вікно більше дивився свідок ОСОБА_13 .

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_16 надала суду наступні показання.

У той день перебувала на патрулюванні, отримали виклик, прибули трьома екіпажами, хуліганські дії: справляли нужду та побиття. Прибули, виявили жінку, в подальшому було проведено з нею бесіду, також було виявлено двох осіб, які показали відеозапис. Після чого двоє хлопців до них вийшли й вони встановили їхні дані. Після виклику вони прибули хвилин за 10. Потерпіла перебувала в нетверезому стані і щось кричала. Чи говорила щось про зґвалтування свідок ОСОБА_16 не пам`ятає. Заявники повідомляли про те, що потерпілу побили. Рапорт писала вона. Потерпіла була в сильному алкогольному сп`янінні і дуже сильно кричала. Від госпіталізації відмовилась, лице було в крові. Один раз намагалась піти. Коли вони приїхали - обвинувачені вийшли до них. Потерпіла також весь час була з ними.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_17 надав суду наступні показання.

Під час патрулювання отримали виклик на хуліганство. Вони прибули на місце події, були виявлені потерпіла ОСОБА_11 та двоє осіб. Встановили обставини. В квартирі світило світло, був відкритий балкон, грала музика. На місце події було викликано слідчу оперативну групу. Коли приїхали жінка була в подавленому емоційному стані, плакала й кричала. Вважає, що вона була в стані алкогольного сп`яніння. Заявники не повідомляли про зґвалтування. За його кар`єру випадків викликів на зґвалтування не було, якщо б було зґвалтування, він би запам`ятав.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_18 надала суду наступні показання.

Обвинувачені знімали квартиру у її домі, іноді допомагали сумку піднести. Ніяких скарг на обвинувачених не має. У той день вона прокинулась через те, що почула як кричала жінка. Вийшла на балкон. Жінка була в нетверезому стані, чіплялась до хлопців. Один хлопець говорив, що вона відео відчепилась від них. Не знає що вони розпивали. Потерпіла попросила трохи алкоголю, провокувала на конфлікт. Один хлопець пішов завести собаку, інший залишився. Там дерева, події вона не бачила, лише слухала. Її вікна виходять на дорогу. Уточнила, що живе на 5-му поверсі. Стояла на балконі. Наголосила, що потерпіла сама чіплялась до обвинувачених, останні не змушували її до статевого акту. При цьому зауважила, що хлопців чути не було, було чути жінку. Десь о 2 ночі приїхала поліція. Прокинулась від крику, весь час до приїзду поліції була на балконі.

Письмові докази, що на думку прокурора підтверджують винуватість обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 296, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 152 КК України, та які були досліджені в судовому засіданні.

Під час судового провадження було досліджено та ретельно перевірено надані прокурором докази, зібрані в ході досудового розслідування, а також інші документи, зафіксовані у відповідній процесуальній формі, що слугували підставою для внесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань з подальшим проведенням досудового розслідування та здійснення окремих слідчих дій у даному кримінальному провадженні.

Так, відповідно до Рапорту інспектора взводу УПП в м. Києві ДПП ОСОБА_19 , 06.05.25 о 01 год 00 хв вони отримали виклик за адресою: АДРЕСА_4 , Прибувши за вказаною адресою було виявлено заявника ОСОБА_13 , який повідомив, що бачив, як двоє хлопців біля під`їзду справляли нужду на жінку. Було виявлено ОСОБА_11 , яка повідомила, що хлопці вдарили її по обличчю та справили нужду на неї. Було встановлено дані хлопців: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 . Також було повідомлено що є відеофіксація даної події.

Згідно з заявою про кримінальне правопорушення від 06.05.2025 про хуліганські дії, ОСОБА_13 заявив, що 06.05.2025 приблизно в період з 00:30 до 01:30 дві особи нанесли тілесні ушкодження та справили потребу природнім способом на жінку.

Суд звертає увагу на те, що як з Рапорту, так і з заяви про кримінальне правопорушення від 06.05.2025 не вбачається, що відбулося зґвалтування потерпілої ОСОБА_11 , однак дані письмові докази підтверджують хуліганські дії обвинувачених.

Відповідно до даних протоколу огляду місця події від 06.05.2025, з ілюстративною таблицею, проведеним оглядом встановлено, що місце скоєння злочину, а саме ділянка місцевості, знаходиться за адресою: АДРЕСА_4, біля під`їзду №3, поблизу знаходиться зона зеленого насадження дерев та кущів. Неподалік знаходиться лавка, на якій виявлено речовина бурого кольору. В ході огляду було виявлено пластикові стаканчики з вмістом алкоголю та речовиною, схожою на алкоголь у них.

Відповідно до даних протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 06.05.2025 ОСОБА_11 зазначила, що 06.05.2025 близько 01:20 перебувала за адресою: АДРЕСА_4. Перебуваючи біля під`їзду будинку та підійшовши до двох невідомих чоловіків ОСОБА_11 запропонувала їм випити алкогольні напої. У відповідь на це невідомі чоловіки проявили агресію, завдали їй двох ударів по голові, а також акту природніх потреб.

Згідно з даними протоколу пред`явлення особи для впізнання від 06.05.2025, ОСОБА_11 у присутності понятих серед пред`явлених їй фотозображень осіб чоловічої статі впізнала ОСОБА_3 за зовнішнім виглядом, формою та рисами обличчя, формою вух, носа та губ, розміром та кольором очей, зачіскою, кольором волосся, розміром носа та іншими індивідуальними ознаками впізнала як особу, яка здійснила на неї сечовипускання та потім спричинила їй тілесні ушкодження.

Відповідно до даних протоколу пред`явлення особи для впізнання від 06.05.2025, ОСОБА_11 у присутності понятих серед пред`явлених їй фотозображень осіб чоловічої статі впізнала ОСОБА_4 за зовнішнім виглядом, формою та рисами обличчя, середньою товщини губами, прямим широким носом, кольором очей, широким лобом, густими бровами, зачіскою, кольором волосся та іншими індивідуальними ознаками впізнала як особу, з якою вона вступила в статевий акт оральним шляхом з добровільної згоди, яка в подальшому здійснила на неї сечовипускання та потім спричинила їй тілесні ушкодження.

У відповідності до даних протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, з ілюстративною таблицею, 06.05.2025 ОСОБА_3 було затримано о 06:50 год.

Відповідно до даних протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, з ілюстративною таблицею, 06.05.2025 ОСОБА_4 було затримано о 04:25 год.

Згідно з висновком експерта №042/1-167-2025, характер та морфологічні властивості виявлених ушкоджень свідчать про те, що вони утворилися від щонайменше двократної травмуючої ударної дії тупого (тупих) предмету (предметів), характерні властивості якого (яких) в ушкодженні не відобразились, за давністю можуть відповідати терміну та обставинам, вказаним освідчуваною та у описовій частині даної Постанови, тобто 06.05.2024, та не супроводжувалися небезпечними для життя явищами. Кожне з виявлених тілесних ушкоджень, вказаних у підпункті даних підсумків, відноситься до ЛЕГКОГО тілесного ушкодження (за критерієм тривалості розладу здоров?я), відповідно п. п. 2.3.5. та 4.6. «Правил», так як відновлення анатомічної цілісності травмованих, ділянок та початок відновлення порушеної функції по місцю утворення саден, синців, у звичайному клінічному перебігу спостерігається у строк до 6 діб. Вказані строки віддзеркалюю тривалість розладу здоров`я, як загальноприйнятого судово-медичного критерію значення ступеню тяжкості.

Відповідно до висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 06.05.2025, ОСОБА_11 перебувала у стані алкогольного сп`яніння - 0,71 проміле етанолу.

Згідно з висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 06.05.2025, ОСОБА_3 перебував у стані алкогольного сп`яніння - 0,91 проміле етанолу.

Відповідно до висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 06.05.2025, ОСОБА_4 перебував у стані алкогольного сп`яніння - 1,11 проміле етанолу.

Згідно з даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 06.06.2025, у присутності понятих, серед пред`явлених свідку ОСОБА_13 фотозображень осіб чоловічої статі він впізнав ОСОБА_4 як особу, яка 06.05.2025, приблизно о 00:20 год за адресою: АДРЕСА_4, здійснила сечовипускання та спричинила тілесні ушкодження потерпілій, а також вступила із потерпілою в статевий акт оральним шляхом без добровільної згоди останньої.

Відповідно до даних протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 06.06.2025, у присутності понятих, серед пред`явлених свідку ОСОБА_13 фотозображень осіб чоловічої статі він впізнав ОСОБА_3 як особу, яка 06.05.2025, приблизно о 00:20 год за адресою: АДРЕСА_4, здійснила сечовипускання та спричинила тілесні ушкодження потерпілій.

Відповідно до даних протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 06.06.2025, у присутності понятих, серед пред`явлених свідку ОСОБА_14 фотозображень осіб чоловічої статі вона впізнала ОСОБА_4 як особу, яка 06.05.2025, приблизно о 00:20 год за адресою: АДРЕСА_4, здійснила сечовипускання та спричинила тілесні ушкодження потерпілій, а також вступила із потерпілою в статевий акт оральним шляхом без добровільної згоди останньої.

Згідно з даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 06.06.2025, у присутності понятих, серед пред`явлених свідку ОСОБА_14 фотозображень осіб чоловічої статі вона впізнала ОСОБА_3 як особу, яка 06.05.2025, приблизно о 00:20 год за адресою: АДРЕСА_4, здійснила сечовипускання та спричинила тілесні ушкодження потерпілій.

Суд критично ставиться до даних протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 06.06.2025 за участю свідка ОСОБА_14 , оскільки остання під час допиту в судовому засіданні повідомила, що у неї поганий зір і вона майже нічого не бачила, події сприймала зі слів свого хлопця - свідка ОСОБА_13 , крім того була темна пора доби, за таких обставин викликають сумніви впізнання нею осіб через місяць після подій за рисами обличчя, зовнішнім виглядом та іншими індивідуальними ознаками обвинувачених.

Також суд зауважує, що у протоколі пред`явлення особи для впізнання від 06.06.2025 за участю свідка ОСОБА_13 містяться суперечності з першочерговими відомостями, наданими ним та зафіксованими у заяві про вчинення кримінального правопорушення, а також спростовуються наданим ОСОБА_13 відеозаписом подій.

Так, з даних протоколу огляду відеозапису від 06.05.2025 вбачається, що на частині відеофайлу зафіксовано, як особи чоловічої статі справляють потребу на потерпілу, перебуваючи в громадському місці, в подальшому особа чоловічої статі наносить удар ногою в голову потерпілій, а потім другий, штовхає на землю потерпілу, наносить удар по тулубу потерпілій.

Згідно з копією розписки від 26.06.2025, мати потерпілої - ОСОБА_20 отримала від ОСОБА_3 та ОСОБА_4 матеріальну та моральну компенсацію в сумі 5 (п`ять) тисяч гривень. Претензій до обвинувачених ні у неї, ні у її доньки - ОСОБА_11 не має.

При вирішенні питання доведеності винуватості ОСОБА_21 та ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушеннях поза розумним сумнівом, суд відповідно до ст. 17 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» ураховує правові позиції Верховного Суду, викладені зокрема у справах № 712/13361/15, № 688/788/15-к.

Зокрема, рішення суду має відповідати стандарту доведення винуватості - поза розумним сумнівом, який означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

При цьому, поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону. Зокрема, у справах, в яких наявність та/або характер умислу має значення для правової кваліфікації діяння, суд у своєму рішення має пояснити, яким чином встановлені ним обставини справи доводять наявність умислу саме такого характеру, який є необхідним елементом складу злочину, і виключають можливу відсутність умислу або інший характер умислу.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Ураховуючи наведене, дослідивши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, про що зазначено та проаналізовано вище у цьому вироку, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_21 та ОСОБА_4 поза розумним сумнівом у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України і про необхідність їх притягнення до кримінальної відповідальності.

З огляду на зазначене, суд визнає доведеним, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вчинили злочин, передбачений ч. 2 ст. 296 КК України - хуліганство, тобто грубо порушили громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю та винятковим цинізмом, групою осіб.

ПІДСТАВИ ВИЗНАННЯ ЧАСТИНИ ОБВИНУВАЧЕННЯ НЕОБҐРУНТОВАНОЮ

Статтею 62 Конституції України гарантовано, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Зазначені права і свободи мають своє відображення у загальних засадах кримінального провадження, а саме у презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, яка відповідно до ст. 17 КПК України полягає у тому, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Конституційний Суд України у рішенні від 26 лютого 2019 року № 1-р/2019 у справі щодо відповідності Конституції України(конституційності)ст. 368-2 КК України зауважив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «in dubio pro reo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що суди при оцінці доказів керуються критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справах «Яременко проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Кобець проти України»).

Розумний сумнів - це такий непереборний сумнів, який залишається у слідчого, прокурора, слідчого судді, суду щодо винуватості обвинуваченого чи підсудного після всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи. Наявність розумного сумніву щодо обґрунтованості обвинувачення не дозволяє будь-якій неупередженій людині, яка міркує з належним розумом і сумлінням, визнати обвинуваченого винним.

Виконуючи свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

При ухваленні даного вироку, відповідно до вимог ч. 1 ст. 368 КПК України, суд вирішує в тому числі, наступні питання: чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа; чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, оцінивши всі докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення в такій конкретній ситуації, відповідно до вимог ст. 94 КПК України, приходить до наступного.

Статтею 7 КПК України закріплені загальні засади кримінального провадження, серед яких є верховенство права, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини.

Відповідно до вимог ст.8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

За змістом п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України у разі визнання особи винуватою в мотивувальній частині вироку зазначаються, у тому числі, формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Кваліфікація злочину - це кримінально-правова оцінка поведінки (діяння) особи шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу кримінального правопорушення, передбаченого кримінальним кодексом, за відсутності фактів, що виключають злочинність діяння.

За своїм правовим змістом кваліфікація діяння завжди обумовлена необхідністю доказування за допомогою кримінальних процесуальних і криміналістичних засобів двох обставин: 1) факту вчинення особою (суб`єктом злочину) суспільно небезпечного діяння, тобто конкретного акту її поведінки (вчинку) у формі дії чи бездіяльності; 2) точної відповідності ознак цього діяння ознакам складу злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини Кримінального кодексу.

Правильна кваліфікація забезпечує реалізацію конституційного принципу законності у кримінальному судочинстві (ст. 129 Конституції України), гарантує охорону й здійснення прав і свобод людини і громадянина, виступає необхідною умовою призначення справедливого покарання.

При цьому, як вже неодноразово було зазначено, суд повинен керуватися принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України».

Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак, не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Підставою кримінальної відповідальності є склад кримінального правопорушення, тобто сукупність об`єктивних та суб`єктивних ознак, що дозволяють кваліфікувати суспільно-небезпечне діяння як конкретний злочин.

Так, даючи юридичну оцінку діям обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , суд виходить з того, що послідовні та правдиві показання потерпілої ОСОБА_11 узгоджуються з наявними у справі письмовими доказами та показаннями свідків, а їх сукупність є такою, що підтверджує відсутність складу інкримінованого обвинуваченим кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 152 КК України.

Положеннями ст. 91 КПК України визначено обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), а також винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення. Згідно частини 2 даної норми доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального правопорушення.

Нормою ст. 84 КПК України встановлено, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно з ч. 1ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 цього Кодексу покладається на прокурора.

Судом, відповідно до вимог ст.ст. 10, 22 КПК України, були створені необхідні умови для виконання учасниками процесу своїх процесуальних обов`язків і здійснення наданих їм прав, сторони користувалися рівними правами та свободою у наданні доказів, дослідженні та доведенні їх переконливості перед судом.

Кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 КПК України сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Частиною 6 ст. 22 КПК України встановлено, що суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні мови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Всі клопотання учасників процесу розглянуто у відповідності до вимог КПК України, при цьому суд зберігав об`єктивність та неупередженість, створював необхідні умови для реалізації їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

З огляду на вказане, надаючи оцінку обвинуваченню ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 152 КК України, суд приходить до висновку про відсутність достатніх доказів для доведення винуватості обвинувачених у вчиненні даного злочину.

ОБСТАВИНИ, ЩО ПОМ`ЯКШУЮТЬ ТА ОБТЯЖУЮТЬ ПОКАРАННЯ.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_3 , суд визнає вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_4 , суд визнає вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

МОТИВИ ПРИЗНАЧЕННЯ ПОКАРАННЯ.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом. Таким чином реалізується принцип невідворотності кримінального покарання за вчинений злочин. Скоєне обвинуваченими кримінальне правопорушення відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України відносяться до нетяжкого злочину.

Суд, призначаючи обвинуваченим покарання, ураховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винуватою у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину. Індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду, оптимальним орієнтиром якої є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

З урахуванням того, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинувачених та запобіганню вчинення ними нових злочинів, при призначенні покарання суд враховує особу обвинуваченого ОСОБА_3 , на наркологічному та психіатричному обліках не перебуває, має середньо-спеціальну освіту, працевлаштований неофіційно, утриманців не має, раніше не судимий.

За таких обставин, суд вважає, що необхідним й достатнім для виправлення ОСОБА_3 буде призначення йому покарання у виді обмеження волі, у середньому розмірі. Зважаючи на вимоги ч. 3 ст. 61 КК України, судом не встановлено перепон для визначення саме такого виду покарання.

Разом з тим, враховуючи дані про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , який є особою молодого віку й тільки розпочинає свій життєвий шлях, відношення обвинуваченого до вчиненого, щире бажання обвинуваченого стати на шлях виправлення, позицію потерпілої щодо можливості застосування звільнення від відбування покарання з випробуванням, ряд обставин, що пом`якшують покарання, суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання у виді обмеження волі з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з покладенням ряду обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Призначаючи покарання ОСОБА_4 суд враховує його особу, а саме те, що обвинувачений на наркологічному та психіатричному обліках не перебуває, має середньо-спеціальну освіту, працевлаштований неофіційно, утриманців не має, раніше не судимий, з огляду на що суд вважає, що необхідним й достатнім для виправлення ОСОБА_4 буде призначення йому покарання у виді обмеження волі, у середньому розмірі, яке може бути призначене з урахуванням вимог ч. 3 ст. 61 КК України.

При цьому, враховуючи дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який є особою молодого віку й тільки розпочинає свій життєвий шлях, його щире бажання стати на шлях виправлення, негативне ставлення до вчиненого, позицію потерпілої щодо можливості застосування звільнення від відбування покарання з випробуванням, ряд обставин, що пом`якшують покарання, зокрема й добровільне відшкодування заподіяної шкоди потерпілій, суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у виді обмеження волі з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з покладенням ряду обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Таке покарання, на переконання суду, має бути справедливим і достатнім для виправлення обвинувачених, попереджати вчинення ними кримінальних правопорушень та відповідати його меті, гуманності, справедливості і не потягнути за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

МОТИВИ УХВАЛЕННЯ ІНШИХ РІШЕНЬ ЩОДО ПИТАНЬ, ЯКІ ВИРІШУЮТЬСЯ СУДОМ ПРИ УХВАЛЕННІ ВИРОКУ, ТА ПОЛОЖЕННЯ ЗАКОНУ, ЯКИМИ КЕРУВАВСЯ СУД.

Цивільний позов у даному провадженні не було заявлено.

Питання щодо речових доказів необхідно вирішити згідно з вимогами ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 7-11, 22, 23, 100, 368-370, 373, 374, 376, 395 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 152 КК України та виправдати.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, і призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки.

На підставі ч. ч. 1, 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації,

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання,

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 152 КК України та виправдати.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, і призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від відбування призначеного покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки.

На підставі ч. ч. 1, 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації,

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання,

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Зарахувати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно з ч. 5 ст. 72 КК України у строк відбування покарання період його попереднього ув`язнення з 06.05.2025 по 25.07.2025.

Зарахувати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно з ч. 5 ст. 72 КК України у строк відбування покарання період його попереднього ув`язнення з 06.05.2025 по 25.07.2025.

Речові докази:

-змив РБК із землі, який поміщено до паперового конверту, переданий на зберігання до камери зберігання речових доказів Голосіївського УП ГУНП у м. Києві (квитанція №204331) - знищити;

- диск, на якому містяться 2 відеозаписи за 06.05.2025, на яких зафіксовано частково подію за адресою: АДРЕСА_4, який зберігається в матеріалах кримінального провадження №0001593 - залишити при матеріалах даного кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Голосіївський районний суд міста Києва.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо його не буде скасовано.

СУДДЯ ОСОБА_1