У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 грудня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретарів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінальних проваджень, внесених до ЄРДР за № № 0002555, 0004636, 0004682, за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_6 на вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 18 липня 2024 року відносно

ОСОБА_6 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Миколаєва, із вищою освітою, зареєстрована та мешкає в АДРЕСА_1 , раніше судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст.186 КК України

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7 ,

обвинувачена ОСОБА_6 ,

захисник ОСОБА_8 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 18 липня 2024 року ОСОБА_6 визнано винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України та їй призначено покарання: за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 3 років позбавлення волі, за ч. 2 ст. 186 КК України 4 років 9 місяців позбавлення волі.

Ухвалено, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 та ч. 2 ст. 186 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_6 покарання у виді 4 років 9 місяців позбавлення волі.

Ухвалено, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання покарань за цим вироком та вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 28.08.2023 р., остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Ухвалено, строк відбування ОСОБА_6 покарання обчислювати з дати ухвалення вироку.

Ухвалено, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_6 у строк покарання час попереднього ув`язнення з 27.02.2019 по 21.03.2019 з розрахунку, що один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.

Ухвалено, зарахувати ОСОБА_6 у строк покарання, відбуте покарання за вироком Заводського районного суду міста Миколаєва від 28.08.2023 р., до якого зарахувати час досудового тримання під вартою 19.12.2019 р. та 20.12.2019 р., на підставі ч. 5 ст. 72 КК України з розрахунку, що один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі; час попереднього ув`язнення з 27.08.2020 р. до 08.11.2021 р. з розрахунку на підставі ч. 5 ст. 72 КК України, що один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі; строк відбутий за вироком Центрального районного суду міста Миколаєва від 21.05.2020 р. у виді 3 місяців арешту, що на підставі пп. «а» п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України становить 3 місяці позбавлення волі; строк відбутий за вироком Корабельного районного суду міста Миколаєва від 03.07.2023 р. у виді позбавлення волі з 03.07.2023 р. до 27.08.2023; строк відбутий за вироком Заводського районного суду міста Миколаєва від 28.08.2023 р. у виді позбавлення волі з 28.08.2023 р. до 13.12.2023 р.; строк відбутий за вироком Заводського районного суду міста Миколаєва від 14.12.2023 р. у виді позбавлення волі з 14.12.2023 р. до 18.07.2024 р.

Ухвалено, запобіжний захід відносно ОСОБА_6 , обраний ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 27.09.2019 р. у вигляді застави скасувати. Внесену за ОСОБА_6 заставу в розмірі 76 840 грн. звернути в дохід держави.

Вирішено питання стосовно речових доказів у кримінальному провадженні.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Обвинувачена ОСОБА_6 просить переглянути вирок суду першої інстанції.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_6 вважає, що її вина у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 та ч. 2 ст. 186 КК України є недоведеною у зв`язку з неповнотою дослідження доказів.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

23.06.2018 р., приблизно о 16.45 год., ОСОБА_6 , маючи намір на заволодіння чужим майном, знаходячись в приміщенні магазину «Ева», що розташований за адресою: м. Миколаїв, пр. Миру, 21/1, таємно викрала майно ТОВ «РУШ», а саме:

зубні щітки «Colgate» «360 золота з дерев`яним вугіллям, м`яка» 2 шт. вартістю 74,99 грн. кожна;

зубну щітку «Colgate» «360 Оптик Уайт, середня м`якість» 1 шт. вартістю 74,99 грн.;

туалетну воду чоловічу «Версаче Фреш» - 1шт., вартістю 272,45 грн.

Після чого з місця вчинення злочину ОСОБА_6 зникла, розпорядившись викраденим майном за власним розсудом, чим спричинила майнової шкоди ТОВ «РУШ» на загальну суму 497,42 грн.

Крім того, 20.11.2018 р., приблизно о 16.40 год., ОСОБА_6 , маючи намір на заволодіння чужим майном, діючи повторно, знаходячись в приміщенні магазину «Чіп і Дейл», що розташований за адресою: м. Миколаїв, пр. Миру, 17/1, шляхом вільного доступу, таємно викрала майно належне ОСОБА_9 , а саме: жіночу сумку чорного кольору із шкірозамінника марки «Jhunfeng», шкіряну ключницю з ключами в кількості чотирьох штук, паспорт громадянина України та оригінал картки платника податків на ім`я ОСОБА_9 , які матеріальної цінності не представляють, та грошовими коштами в сумі 900 грн., заподіявши майнової шкоди на вказану суму.

Після чого ОСОБА_6 з місця скоєння кримінального правопорушення зникла, розпорядившись викраденим майном за власним розсудом.

Вказані дії ОСОБА_6 судом кваліфіковано за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Крім того, 04.10.2018 р. приблизно о 18.25 год., ОСОБА_6 , знаходячись в приміщенні магазину «Міда», розташованому за адресою: м. Миколаїв, просп. Богоявленський, 41/2, керуючись злочинним наміром, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, таємно викрала майно ТОВ «Свантовіт», а саме: плитки шоколаду ТМ «Milka лісові горіхи» вагою 300 грам в кількості 5 шт., вартістю 74,27 грн. кожна, завдавши майнової шкоди ТОВ «Свантовіт» на загальну суму 371,35 грн.

Після чого ОСОБА_6 з місця скоєння кримінального правопорушення зникла, розпорядившись викраденим майном за власним розсудом.

Крім того, 23.10.2018 р. приблизно о 17.40 год., ОСОБА_6 , знаходячись в приміщенні магазину «Міда», розташованому за адресою: м. Миколаїв, просп. Богоявленський, 41/2, керуючись злочинним наміром, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, таємно викрала майно ТОВ «Свантовіт», а саме: коньяк «Еріставі 5*» об`ємом 0,5 л. в кількості 2 шт., вартістю 201,46 грн. кожна, завдавши майнової шкоди ТОВ «Свантовіт» на загальну суму 402,92 грн.

Після чого ОСОБА_6 з місця скоєння кримінального правопорушення зникла, розпорядившись викраденим майном за власним розсудом.

Крім того, 01.11.2018 р. приблизно о 20.29 год., ОСОБА_6 , знаходячись в приміщенні магазину «Міда», розташованому за адресою: м. Миколаїв, просп. Богоявленський, 41/2, керуючись злочинним наміром, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, таємно викрала майно ТОВ «Свантовіт», а саме: плитки шоколаду ТМ «Milka печево Opeo» вагою 300 грам в кількості 4 шт., вартістю 71,48 грн. кожна; плитки молочного шоколаду ТМ «Корона» родзинка горіх, вагою 90 грам в кількості 1 шт., вартістю 22,81 грн., завдавши матеріальний збиток ТОВ «Свантовіт» на загальну суму 308,73 грн.

Після чого ОСОБА_6 з місця скоєння кримінального правопорушення зникла, розпорядившись викраденим майном за власним розсудом.

Вказані дії ОСОБА_6 судом кваліфіковано за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Крім того, 06.01.2019 р., приблизно о 18.15 год., ОСОБА_6 , діючи повторно, маючи намір на відкрите заволодіння чужим майном, знаходячись в приміщенні магазину «Ева», що розташованому за адресою: м. Миколаїв, просп. Миру, 2/1, відкрито викрала майно ТОВ «РУШ», а саме:

крем денний «Лореаль» для нормальної та комбінованої шкіри, 50 мл. в кількості 1 шт., вартістю 85,67 грн.;

сироватку Нівея «Hyaluron Cellular» омоложуючі перлини, 30 мл. в кількості 2 шт., вартістю 266,11 грн. кожна;

крем-гель для вмивання для чутливої шкіри «Нівея Візаж», 150 мл. в кількості 3 шт., вартістю 63,56 грн. кожна;

нічний мус для вмивання «Нівея Візаж» «Aqua Effect» для обличчя, 150 мл. в кількості 1 шт., вартістю 63,56 грн.;

роликовий гель «Гарньєр» чиста шкіра актив, 150 мл. в кількості 2 шт., вартістю 74,92 грн. кожна;

ультраочищуючий гель «Гарньоєр» чиста шкіра актив з абсорбуючим вугіллям, 200 мл. в кількості 2 шт., вартістю 71,35 грн. кожна;

маску-плівку «Гарньєр Скін Нечралс» з вугіллям проти чорних цяток, 50 мл. в кількості 1 шт., вартістю 102,42 грн.;

крем-гель для вмивання «Лореаль Скін Експерт» для сухої та чутливої шкіри «Абсолютна ніжність»,150 мл. в кількості 1 шт., вартістю 68,53 грн.;

тонік «Лореаль Тріо Актив» для нормальної та комбінованої шкіри, 200 мл. в кількості 1 шт., вартістю 68,53 грн., завдавши ТОВ «РУШ» матеріальний збиток на загальну суму 1404,15 грн.

Після чого з місця скоєння кримінального правопорушення ОСОБА_6 зникла, розпорядившись викраденим майном за власним розсудом.

Вказані дії ОСОБА_6 судом кваліфіковано за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Крім того, 13.02.2019 р., приблизно об 11.30 год., ОСОБА_6 , діючи повторно, маючи намір на заволодіння чужим майном, знаходячись в приміщенні магазину «Watsons», що розташований за адресою: м. Миколаїв, просп. Богоявленський, 35, таємно, шляхом вільного доступу викрала майно ТОВ «ДЦ Україна», а саме:

зубну пасту «Lacalut White» в кількості 6 шт. вартістю 49,11 грн. кожна;

зубну пасту «Lacalut Flora» в кількості 2 шт. вартістю 48,50 грн. кожна;

лак для волосся «SYOSS» об`ємом 400 мл., в кількості 2 шт. вартістю 77,18 грн. кожен;

лак для волосся «Wella Flex» обємом 400 мл., в кількості 2 шт. вартістю 70,18 грн., завдавши ТОВ «ДЦ Україна» матеріальний збиток на загальну суму 686,38 грн..

Після чого ОСОБА_6 з місця скоєння кримінального правопорушення зникла, розпорядившись викраденим майном за власним розсудом.

Вказані дії ОСОБА_6 судом кваліфіковано за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченій ОСОБА_6 , суд першої інстанції, відповідно до ст. 65 КК України, врахував тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченої, яка раніше неодноразово судима, неодружена, не працює, характеризується посередньо, перебуває на обліку у лікаря психіатра на «Д» обліку, обставини які пом`якшують покарання за ч. 2 ст. 185 КК України щире каяття, відсутність обставин що пом`якшують покарання за ч. 2 ст. 186 КК України та відсутність обставин що обтяжують покарання.

Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченої та її захисника на підтримку апеляційної скарги в частині визнання її винуватою за ч. 2 ст. 186 КК України, думку прокурора, який вважав вирок законним та обґрунтованим, вивчивши матеріали кримінального провадження, та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд доходить наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.

Згідно зі ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Стаття 94 КПК України передбачає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Дотримання цієї вимоги виступає необхідним елементом процесуальної форми судового розгляду та забезпечує реалізацію таких засад кримінального провадження, як верховенство права, законність, презумпція невинуватості, забезпечення доведеності винуватості та право на захист.

Під час апеляційного розгляду захисник заявив клопотання про закриття кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Обвинувачена ОСОБА_6 не заперечувала проти закриття провадження за вказаних підстав.

За загальним правилом, закріпленим у ч. 2 ст. 4 КК України, кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Згідно ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 р. № 3886-IX (далі Закон № 3886-ІХ), який набрав чинності 09.08.2024 р., встановлено, що дії щодо викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян є дрібною крадіжкою, за яку настає відповідальність за ст. 51 КУпАП.

Зазначені зміни до Кодексу про адміністративні правопорушення є декриміналізацією діянь (щодо викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати), якщо вартість викраденого майна є меншою ніж два розміри неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У 2018 році два неоподаткованих мінімуми доходів громадян, що враховуються для розрахунку кримінального правопорушення, дорівнювали сумі 1 762 грн., у 2019 році 1 921 грн.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження, апеляційним судом встановлено, що згідно обставин інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, останньою вчинено декілька епізодів таємного викрадення чужого майна (крадіжка), в тому числі повторно, а саме:

- 23.06.2018 р. належного ТОВ «РУШ» майна, з магазину «Ева», на загальну суму 497,42 грн.;

- 04.10.2018 р. належного ТОВ «Свантосвіт» майна, з магазину «Міда», на загальну суму 371,35 грн.;

- 23.10.2018 р. належного ТОВ «Свантосвіт» майна, з магазину «Міда», на загальну суму 402,92 грн.;

- 01.11.2018 р. належного ТОВ «Свантосвіт» майна, з магазину «Міда», на загальну суму 308,73 грн.

- 20.11.2018 р. належного ОСОБА_9 майна, в магазині «Чіп і Дейл» на суму 900 грн.;

- 13.02.2019 р. належного ТОВ «ДЦ Україна» майна, з магазину «Watsons» на загальну суму 683,38 грн.

В даному кримінальному провадженні, на момент апеляційного розгляду, у зв`язку з наведеними змінами у законодавстві, втратив чинності закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діянь вчинених обвинуваченою ОСОБА_6 епізодів таємного викрадення чужого майна (крадіжка), в тому числі повторно, які кваліфіковані судом першої інстанції за ч. 2 ст. 185 КК України, оскільки сума викраденого майна за кожним епізодом окремо не перевищувала двох неоподаткованих мінімуми доходів громадян.

Отже, за цих обставин, на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 185 КК України підлягає закриттю, у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

В апеляційній скарзі обвинувачена зазначила про недоведеність її винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, у зв`язку з неповнотою дослідження доказів.

Під час апеляційного розгляду сторона захисту наполягала на тому, що дії обвинуваченої ОСОБА_6 кваліфіковані судом за ч. 2 ст. 186 КК України, слід перекваліфікувати на ч. 2 ст. 185 КК України, оскільки обвинувачена діяла таємно і не знала про те, що її дії стали носити відкритий характер.

Разом з тим, висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, підтверджується сукупністю досліджених судом першої інстанції доказів.

Так, свідок ОСОБА_10 послідовно пояснила, що про факт крадіжки дізналася від продавця ОСОБА_11 , яка повідомила про спрацювання сигнальної рамки при виході невідомої жінки з магазину, відмову останньої зупинитися на вимогу продавця та її втечу з місця події. Після перегляду відеозаписів з камер спостереження було встановлено, що викрадення вчинила саме ОСОБА_6 .

Свідок ОСОБА_11 у судовому засіданні підтвердила, що 06.01.2019 р. працювала касиром-продавцем у магазині «Ева» за адресою м. Миколаїв, пр. Миру, 21/1, та впевнено впізнала в обвинуваченій ту саму особу, яка того дня зайшла до магазину, тривалий час оглядала товар, а при виході спричинила спрацювання сигнальної рамки. Після цього вона, заблокувавши касу, голосно окликнула ОСОБА_6 та запропонувала зупинитися, однак та у відповідь висловилася нецензурною лайкою й покинула приміщення, на вимоги працівника магазину не відреагувала, що спричинило її переслідування у напрямку зупинки громадського транспорту.

Наведені показання узгоджуються з:

- протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 06.01.2019 р., в якій представник магазину повідомляє про викрадення побутової хімії;

- протоколом огляду місця події від 06.01.2019 р., в ході якого оглянуто приміщення магазину «Ева», складеним з фототаблицею;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 15.02.2019 р., згідно з яким свідок ОСОБА_11 впізнала у ОСОБА_6 особу, яка 06.01.2019 р. відкрито заволоділа майном магазину;

- протоколом огляду предмета від 13.02.2019 р., а саме DVD-R диск з відеозаписами з камер відеоспостереження магазину, який двічі відтворювався у судовому засіданні;

- довідкою від 16.01.2019 р. № 33 про вартість кожної одиниці викраденого товару та відомістю інвентаризації від 13.02.2019 р., якими підтверджено кількість та сумарну вартість майна, що вибуло з володіння потерпілого.

У сукупності наведені докази є взаємоузгодженими, послідовними та логічно відтворюють механізм вчинення кримінального правопорушення, а також роль у ньому обвинуваченої. Будь-яких істотних суперечностей між ними стороною захисту не наведено і судом апеляційної інстанції не встановлено.

Щодо доводів захисту про те, що ОСОБА_6 діяла таємно та нібито не усвідомлювала відкритого характеру посягання, апеляційний суд зазначає наступне.

Так, із показань свідка ОСОБА_11 вбачається, що при виході обвинуваченої ОСОБА_6 з магазину спрацювала сигнальна рамка, після чого продавець у голос окликнула ОСОБА_6 та вимагала зупинитися, натомість остання у відповідь вжила нецензурну лайку й швидко залишила приміщення магазину, ігноруючи законну вимогу працівника торгівельного закладу.

За таких обставин доводи сторони захисту про таємний характер дій та незнання обвинуваченої про викриття її дій, спростовуються самим перебігом подій: з моменту спрацювання сигналізації та оклику працівника магазину ОСОБА_6 об`єктивно усвідомлювала, що факт посягання став очевидним для сторонніх осіб, але, попри це, не припинила протиправні дії, намагалася зберегти викрадене майном, відкрито протиставляючи свою волю законним вимогам продавця.

У п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 10 від 06.11.2009 р. визначено, що крадіжка (таємне викрадення чужого майна) це викрадення, здійснюючи яке, винна особа вважає, що робить це непомітно для потерпілого чи інших осіб. Грабіж це відкрите викрадення чужого майна у присутності потерпілого або інших осіб, які усвідомлюють протиправний характер дій винної особи, яка у свою чергу усвідомлює, що її дії помічені і оцінюються як викрадення.

Розрізняючи крадіжку і грабіж, слід виходити зі спрямованості умислу винної особи та даних про те, чи усвідомлював потерпілий характер вчинюваних винною особою дій. У зв`язку з цим викрадення належить кваліфікувати як крадіжку не лише тоді, коли воно здійснюється за відсутності потерпілого, але й у присутності сторонніх осіб, які не усвідомлюють факту викрадення майна і не можуть дати йому належної оцінки (психічно хворі, малолітні). Викрадення є таємним і в тому разі, коли воно відбувається у присутності потерпілої особи за умови, що винна особа не знає про це чи вважає, що робить це непомітно для неї, а також тоді, коли викрадення вчиняється у присутності особи, якій доручено майно, але вона перебуває в такому стані, що виключає можливість усвідомлювати значення того, що відбувається (сон, непритомність, стан сп`яніння).

В даному випадку, поведінка ОСОБА_6 після спрацювання рамки та звернення до неї працівника магазину (словесна реакція, відмова зупинитися, поспішний вихід з магазину) свідчить, що її дії об`єктивно набули відкритого характеру і суб`єктивно усвідомлювалися нею як відкриті. За таких обставин підстав для перекваліфікації дій обвинуваченої з ч. 2 ст. 186 КК України на ч. 2 ст. 185 КК України не вбачається.

Отже, досліджені докази в їх сукупності переконливо підтверджують факт відкритого заволодіння ОСОБА_6 чужим майном у магазині «Ева» та спростовують доводи сторони захисту щодо недоведеності винуватості та неправильної правової кваліфікації її дій. Висновки суду першої інстанції про визнання ОСОБА_6 винуватою за ч. 2 ст. 186 КК України є законними, обґрунтованими і відповідають вимогам ст. 373, 370, 94 КПК України.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б були підставою для скасування або зміни вироку в частині визнання ОСОБА_6 винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, апеляційним судом не встановлено.

За цих обставин, апеляційна скарга обвинуваченої ОСОБА_6 підлягає задоволенню частково, як така, що містила вимогу про зміну вироку, а вирок суду першої інстанції скасуванню, у зв`язку з необхідністю закриття кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України з підстав втрати чинності закону, яким встановлювалась кримінальна протиправність діяння.

Керуючись ст. ст. 284, 376, 404, 405, 407, 419, 424, 426, 532 КПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 18 липня 2024 року відносно ОСОБА_6 , в частині визнання винною за ч. 2 ст. 185 КК України та призначення покарання скасувати.

На підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 185 КК України закрити, у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Вважати ОСОБА_6 засудженою за ч. 2 ст. 186 КК України із призначенням покарання у виді 4 років 9 місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання покарань за цим вироком та вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 28.08.2023 р., вважати ОСОБА_6 засудженою до покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Виключити з вироку суду посилання на застосування до ОСОБА_6 положень ч. 1 ст. 70 КК України.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3