УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2026 року

м. Київ

справа № 686/35432/25

провадження № 51 - 440 впс 26

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

а також у режимі відеоконференції

захисника ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

розглянувши клопотання захисника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_8 про направлення кримінального провадження (справа № 686/35432/25) за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 191, ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 426-1, ч. 4 ст. 28 ч. 1 ст. 366, ч. 4 ст. 27 ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 409, ч. 4 ст. 410. ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 129 Кримінального кодексу України (далі - КК); ОСОБА_9 - за ч. 3 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 191, ч. 4 ст. 28, ч. 1 ст. 366. ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 409. ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 28. ч. 5 ст. 426-1 КК; ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 - за ч. 2 ст. 255, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 191, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 409 КК, з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів,

встановив:

До Касаційного кримінального суду Верховного Суду в порядку ст. 34 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) надійшло клопотання від захисника ОСОБА_5 про направлення кримінального провадження стосовно ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 із Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області до Заводського районного суду м. Запоріжжя для розгляду.

Клопотання захисника подане в інтересах ОСОБА_8 мотивовано тим, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000357 було направлено до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області з порушенням правил територіальної підсудності. На думку захисника, інкриміновані обвинуваченим злочини у цьому кримінальному провадженні були скоєні на території м. Дніпра, м. Запоріжжя, м. Києва та Київської області, при цьому останнє за часом кримінальне правопорушення, - було вчинено та закінчено в м. Запоріжжі (вул. Деповська, 121), що відноситься до територіальної юрисдикції Заводського районного суду м. Запоріжжя.

У зв`язку з цим захисник просить направити кримінальне провадження на розгляд до зазначеного суду.

Перевіривши доводи наведені у клопотанні, заслухавши думку прокурора та захисників, дослідивши матеріали провадження, суд дійшов висновку, що воно не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 КПК кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення.

У разі якщо було вчинено кілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, а якщо вони були однаковими за тяжкістю, - суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення. Якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо, кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування.

Положеннями ч. 1 ст. 34 КПК передбачено, що кримінальне провадження може бути передано на розгляд іншого суду, якщо до початку судового розгляду виявилося, що кримінальне провадження надійшло до суду з порушеннями правил територіальної підсудності.

Із матеріалів провадження за клопотанням вбачається, що 04 грудня 2025 року до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000357 від 27 червня 2024 року стосовно ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .

Зі змісту обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 інкриміновано вчинення кількох кримінальних правопорушень, серед яких, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 410 КК, відповідно до положень ст. 12 КК, є найбільш тяжким.

Так, об`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 410 КК, полягає у заволодінні військовим майном шляхом зловживання службовим становищем. При цьому таке майно не є ввіреним особі та не перебуває в її безпосередньому віданні, однак у зв`язку із займаною посадою вона має можливість впливати на його використання чи розпорядження.

Зловживання службовим становищем означає використання службових повноважень всупереч інтересам служби з метою незаконного та безоплатного обернення військового майна на свою користь або на користь інших осіб.

Отже, закінченим злочин, передбачений ч. 4 ст. 410 КК, буде з моменту незаконного заволодіння військовою службовою особою майном, незалежно від подальшої долі майна та його використання.

Зі змісту обвинувального акту вбачається, що у період часу з 23 по 24 червня 2024 року ОСОБА_8 усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та їх наслідки, діючи умисно, перебуваючи у м. Покровськ, Донецької області, будучи військовою службовою особою наділеною адміністративно-розпорядчими функціями незаконно заволодів закріпленою за головним сержантом взводу ремонту і відновлення автомобілів військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_14 зброєю та боєприпасами, а саме: автоматом ТК6 серії НОМЕР_2 вартістю 4 256, 51 грн. та чотирма магазинами спорядженими набоями калібру 7.62х39 мм у кількості 120 штук.

Таким чином, посилання захисника у клопотанні на те, що останній за часом злочин було закінчено на території м. Запоріжжя, не знайшло свого підтвердження під час розгляду клопотання.

З огляду на викладене, підстав для направлення зазначеного кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. 32, 34 КПК, Верховний Суд

постановив:

Клопотання захисника ОСОБА_5 про направлення кримінального провадження (справа №686/35432/25) за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 191, ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 426-1, ч. 4 ст. 28 ч. 1 ст. 366, ч. 4 ст. 27 ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 409, ч. 4 ст. 410. ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 129 Кримінального кодексу України (далі - КК); ОСОБА_9 - за ч. 3 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 191, ч. 4 ст. 28, ч. 1 ст. 366. ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 409. ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 28. ч. 5 ст. 426-1 КК; ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 - за ч. 2 ст. 255, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 191, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 409 КК, з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів, залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_15 ОСОБА_2 ОСОБА_3