Справа № 131/1727/25
Провадження №11-кп/801/198/2026
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2026 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

із секретарем ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

захисника - адвоката ОСОБА_7 (в залі суду)

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000144, відомості про яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07 вересня 2025 року, за апеляційною скаргою з доповненнями прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на вирок Іллінецького районного суду Вінницької області від 03.12.2025 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Голики Іллінецького району Вінницької області та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та засуджено до покарання у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 2 роки.

На підставі п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_8 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України строк тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою з 07 вересня 2025 року до 10 вересня 2025 року ухвалено зарахувати в строк відбування покарання день за день.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави судові витрати у справі за проведення судової експертизи відповідно до висновку експерта № СЕ-19/102-25/19750-ВХТ від 16.09.2025 року, що становлять 7131,20 (сім тисяч сто тридцять одна гривня 20 коп.) грн.

Вирішено питання з речовими доказами.

встановив:

ОСОБА_8 , діючи умисно, маючи умисел на незаконне носіння, зберігання, придбання бойових припасів, в 2023 році біля свого гаража знайшов осколкову гранату РГД-5, чим незаконно придбав бойовий припас гранату РГД-5 не маючи на її придбання та зберігання спеціального дозволу, та почав зберігати за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Так, ОСОБА_8 усвідомлюючи, що даний предмет, являється бойовим припасом, розуміючи неправомірність своїх дій, добровільно не здав ручну осколкову гранату РГ Д-5 до правоохоронних органів у порушення «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробника для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за властивостями, метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї, або вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС України №662 від 21.08.1998, «Положення про дозвільну систему», затвердженої постановою Кабінету Міністрів України №576 від 12.10.1992, під час конфлікту на побутовому ґрунті зі своєю дружиною ОСОБА_10 06.09.2025, близько 23 години взяв до рук ручну осколкову гранату РГД-5 та пішов із нею, до житлового будинку, що в АДРЕСА_1 , де проживає ОСОБА_10 де в ході розмови ОСОБА_8 показав вказану гранату сказавши, що вчинить самогубство шляхом вибуху, оскільки ОСОБА_10 не хотіла проживати разом із ним.

В подальшому ОСОБА_8 повернувся до місця свого проживання із даною гранатою РГД-5, яку продовжував зберігати за місцем свого проживання без передбаченого законом дозволу.

07.09.2025 в період часу з 06 години 30 хвилин по 12 годину 25 хвилин слідчим СВ ВП №3 проведено огляд домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого являється ОСОБА_8 , в ході якого з вуличного туалету вилучено предмет зовні схожий на бойовий припас у вигляді гранати, який за своїми зовнішніми ознаками схожий на гранату ГД-5 з надписами на пластині даної гранати «УЗРГМ - 2 583» та на корпусі гранати «60-23Т».

Відповідно до висновку експерта від 16.09.2025 № CE-19/102-25/19750-BXТ наданні на експертизу предмети:

- металевий предмет еліпсоїдної форми зеленого кольору з гладкою поверхнею із маркувальними позначеннями є корпусом наступально осколкової ручної гранати РГД-5 промислового виготовлення військового призначення;

- металевий предмет циліндричної форми із зигзагоподібною пластиною та маркувальними позначеннями «47-83 УЗГМ-2 583» є підривачем «уніфікований запал дистанційної дії типу УЗГМ» промислового виготовлення військового призначення.

В конструктивному поєднанні металевий предмет еліпсоїдної форми зеленого кольору З металевим предметом циліндричної форми із зигзагоподібною пластиною відносяться до бойового припасу, наступальна осколкова ручна граната РГД-5 промислового виготовлення військового призначення.

Не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення та правильність кваліфікації дій обвинуваченого, прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу та доповнення до неї, оскільки вважає, що вирок підлягає скасуванню в частині призначеного покарання у зв?язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого внаслідок м?якості. Просить ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_8 винуватим та призначити йому покарання за ч. 1 ст. 263 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.Початок строку відбування покарання рахувати з дня приведення вироку до виконання.

Речові докази по кримінальному провадженню №0000144, а саме: граната РГД-5, підривач «уніфікований запал дистанційної дії типу УЗГМ» конфіскувати в дохід держави на підтримку Збройних Сил України. Арешт накладений ухвалою Іллінецького районного суду Вінницької області від 09.09.2025 на дане майно скасувати. В решті вирок суду залишити без змін.

Доводи обґрунтовує тим, що при призначенні обвинуваченому покарання суд, вирішуючи питання щодо міри покарання, не врахував тяжкість та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, у зв`язку з чим призначене судом покарання не сприятиме його меті - виправленню та запобіганню вчинення нових кримінальних правопорушень, як самими обвинуваченим, так і іншими особами, що є підставою для призначення винній особі більш суворого покарання визначеного санкцією ч. 1 ст. 263 КК України.

Вважає призначене ОСОБА_8 покарання надмірно м?яким, несправедливим і суперечить загальним принципам призначення покарання, а також не вірно вирішено питання з речовими доказами.

Прокурор ОСОБА_6 підтримав апеляційну скаргу, наполягав на її задоволенні.

Обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник- адвокат ОСОБА_7 заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора, просили залишити вирок суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, думку учасників судового засідання, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги з доповненнями, апеляційний суд доходить таких висновків.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ч. 1 ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

У апеляційній скарзі прокурора не оспорюються фактичні обставини вчинення обвинуваченим ОСОБА_8 кримінального правопорушення, встановлених судом першої інстанції та доведеність його вини у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, у зв`язку з чим апеляційний суд не переглядає вирок у цій частині.

Щодо призначеного судом покарання ОСОБА_8 , то слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами. Виходячи з положень ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до ч. 1 статті 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Згідно з абзацом 2 п.9 Постанови Пленуму ВСУ від 24.10.2003 N 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване.

Дискреційні повноваження суду визнаються Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

На думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції, ухвалюючи вирок, належним чином мотивував своє рішення про застосування ст. 75 КК України до обвинуваченого ОСОБА_8 , в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно зі ст. 12 КК України є тяжким злочином, особу обвинуваченого та його характеризуючи дані.

Так, ОСОБА_8 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, є пенсіонером, позитивно характеризується за місцем проживання; у лікаря-психіатра та у лікаря-нарколога на обліку не перебуває,хворіє на хвороби серця, має матір похилого віку, обставини, які пом`якшують покарання (щире каяття, активне сприяння досудовому розслідуванню), відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Виходячи з принципу індивідуалізації покарання та співмірності заходів примусу, враховуючи обставини, які пом`якшують покарання, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що вказані обставини істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину та дають можливість застосувати до ОСОБА_8 положення ст.75 КК України із покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Отже, висновок суду про можливість застосування ст. 75 КК України при призначенні покарання ОСОБА_8 відповідає вимогам закону, а доводи прокурора в апеляції про незаконність застосування судом ст.75 КК України є необґрунтованими.

Щодо доводів прокурора з приводу вирішення питання долі речового доказу, то колегія суддів дійшла такого висновку.

Питання вирішення долі речових доказів у кримінальному провадженні регламентоване ст. 100 КПК України.

Згідно з п. 3 ч. 9 ст. 100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. При цьому майно, що було предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним обігом, та/або вилучене з обігу, передається відповідним установам або знищується.

Відповідно до ч. 1 ст. 96-1 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Згідно ч. 2 цієї ж статті спеціальна конфіскація застосовується на підставі обвинувального вироку суду.

Статтею 96-2 кримінального закону регламентовані випадки застосування спеціальної конфіскації. Згідно з п. 3 ч. 1 цієї ж статті спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно були предметом кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави.

Колегією суддів встановлено, що у межах досудового розслідування проведено експертне дослідження предмету правопорушення - судову експертизу вибухових матеріалів , за результатами якої експертом Вінницького НДЕКЦ МВС України складений висновок від16.09.2025 № CE-19/102-25/19750-BXТ. Експертним дослідженням встановлено, що

- металевий предмет еліпсоїдної форми зеленого кольору з гладкою поверхнею із маркувальними позначеннями є корпусом наступально осколкової ручної гранати РГД-5 промислового виготовлення військового призначення;

- металевий предмет циліндричної форми із зигзагоподібною пластиною та маркувальними позначеннями «47-83 УЗГМ-2 583» є підривачем «уніфікований запал дистанційної дії типу УЗГМ» промислового виготовлення військового призначення.

В конструктивному поєднанні металевий предмет еліпсоїдної форми зеленого кольору З металевим предметом циліндричної форми із зигзагоподібною пластиною відносяться до бойового припасу, наступальна осколкова ручна граната РГД-5 промислового виготовлення військового призначення.

Вищевказаний бойовий припас, згідно фактичних обставин кримінального провадження, є безпосередньо предметом кримінального правопорушення, та згідно положень ст. 96-2 КК України підлягає спеціальній конфіскації.

Зважаючи на технічні характеристики гранати, яка використовуються для руйнівного впливу на предмет злочину або для заподіяння фізичної шкоди, апеляційний суд приходить до висновку, що вказана граната може бути конфіскована у дохід держави та використана для потреб Збройних сил України.

На переконання колегії суддів суд першої інстанції безпідставно прийняв рішення про необхідність знищення зазначеного бойового припасу, натомість, при вирішенні питання про долю такого речового доказу було б доцільніше застосувати стосовно нього конфіскацію на підставі п. 1 ч. 9 ст. 100 КПК України, на що звертав увагу прокурор в апеляційній скарзі.

Одночасно апеляційний суд звертає увагу, що у зв`язку з військовою агресією рф проти України на підставі Указу Президента України № 640/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, на всій території України з 24.02.2022 введено воєнний стан, який діє на теперішній час.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 186-р від 26.02.2022, із змінами, вирішено передати необхідне для здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та цивільного захисту населення в умовах воєнного стану конфісковане майно, майно, визнане безхазяйним, майно, за яким не звернувся власник до кінця строку зберігання (у тому числі майно, визначене у статті 184 Митного кодексу України), що за правом успадкування чи на інших законних підставах перейшло у власність держави, до сфери управління Державної служби з надзвичайних ситуацій, Міністерства оборони, інших центральних органів виконавчої влади та державних органів, які здійснюють керівництво військовими формуваннями, утвореними відповідно до закону, та правоохоронними органами.

У разі коли майно, визначене в абзаці першому цього пункту, не було передано в установленому порядку, таке майно передається відповідній обласній військовій адміністрації за місцем його знаходження після погодження із зазначеними в цьому пункті державними органами.

Таким чином, враховуючи введення з 24.02.2022 воєнного стану на території України, необхідність забезпечення потреб оборони держави, забезпечення національної безпеки, відсічі збройної агресії рф проти України, усунення загрози небезпеки, державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також беручи до уваги, що чинним законодавством передбачено можливість передачі конфіскованого майна, що перейшло у власність держави, Збройним Силам України, апеляційний суд вважає необхідним застосувати спеціальну конфіскацію щодо майна, яке було предметом кримінального правопорушення у цій справі.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції щодо знищення гранати є необґрунтованим та таким, що не відповідає вищезазначеним вимогам закону України про кримінальну відповідальність, у зв`язку з чим доводи прокурора в апеляційній скарзі щодо вирішення питання про застосування конфіскації є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Таким чином аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу прокурора задовільнити, а вирок щодо ОСОБА_8 змінити в частині вирішення питання щодо долі речового доказу.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду 1-ої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити вирок або ухвалу.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 409 КПК України передбачено, що підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Керуючись ч.15 ст.615 ст.ст.404, 405, 407, 409, 420 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу з доповненнями прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 , - задовольнити частково.

Вирок Іллінецького районного суду Вінницької області від 03.12.2025 року відносно ОСОБА_8 , - змінити в частині вирішення долі речового доказу.

Речовий доказ - гранату РГД-5, підривач «уніфікований запал дистанційної дії типу УЗГМ», - конфіскувати в дохід держави на потреби Збройних Сил України.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4