Справа №577/2275/25 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/768/26 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Шахрайство
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2026 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання -

ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_6 на ухвалу Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 15.01.2026, якою продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, із визначенням розміру застави,

за участю сторін кримінального провадження:

обвинуваченої - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

прокурора - ОСОБА_8 ,

у с т а н о в и л а:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.

Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 15.01.2026 обвинуваченій ОСОБА_6 продовжено раніше встановлений запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 02 місяці, тобто - до 15.03.2026 року до 24.00 години, з раніше визначеними умовами та розміром застави.

Судом установлено, що строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 спливає 20.01.2026, судове провадження не може бути завершене до спливу цього строку, оскільки судом не допитані свідки, потерпілі, обвинувачена. Продовжують існувати ризики, що підсудна може переховуватися від суду та вчиняти інші кримінальні правопорушення, на що вказує тяжкість інкримінованих кримінальних правопорушень та суворість визначеного покарання, раніше судима, ніде не працює, вчинила злочини, переслідуючи мету власної наживи за рахунок обману та зловживання довірою військовослужбовців, які не зменшились.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись зі вказаним судовим рішенням, обвинувачена ОСОБА_6 звернулася з апеляційною скаргою і просила зменшити розмір застави до 80 прожиткових мінімумів та змінити міру запобіжного заходу на не пов`язану з триманням під вартою.

В обґрунтування скарги зазначила, що в країні війна, є загроза життю її неповнолітніх дітей, які потребують її підтримки, піклування та допомоги. Ризики, які вказує прокурор не підтверджені доказами, ґрунтуються на припущеннях, не дають змоги захищатись та відстоювати себе в залі судових засідань. За 11 місяців перебування в слідчому ізоляторі не було доведено документально її провини прокурором, який повідомляє неправдиві відомості щодо її родини.

Позиції учасників судового провадження.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 та її захисник ОСОБА_9 апеляційну скаргу підтримали. Обвинувачена вказувала на те, що вона потрібна своїм дітям. Закордонного паспорту не має, чоловік також не може виїхати за кордон. У 2022 році один раз виїздила родиною на Закарпаття.

Прокурор у задоволенні апеляційної скарги просила відмовити.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

У провадженні Конотопського міськрайонного суду Сумської області знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 190, ч. 5 ст. 190, ч. 2 ст. 209 КК України.

Під час судового розгляду кримінального провадження, прокурор ОСОБА_10 звернувся з клопотанням у порядку статті 331 КПК України про продовження обвинуваченій ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, мотивуючого його тим, що раніше заявлені ризики, передбачені п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, існують та не зменшились і більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належну процесуальну поведінку останньої.

Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 15.01.2026 обвинуваченій ОСОБА_6 продовжено раніше встановлений запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 02 місяці, тобто - до 15.03.2026 року до 24.00 години, з раніше визначеними умовами та розміром застави.

Мотиви суду.

Заслухавши суддю - доповідача щодо суті оскаржуваного рішення та поданих апеляційних скарг, вислухавши доводи та заперечення учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги (частина 1 статті 404 КПК України).

Оскаржувану ухвалу про продовження строку тримання під вартою постановлено під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Згідно частин 1,2 статті 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Судом першої інстанції установлено, що ризики, передбачені п. 1, 5 частини 1 статті 177 КПК України, а саме що обвинувачена може переховуватися від суду та вчиняти інші кримінальні правопорушення, не втратили своєї актуальності і продовжують існувати.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 про не доведення прокурором вказаних ризиків на увагу не заслуговують, оскільки ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може вчинити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності здійснення обвинуваченим зазначених дій. Кримінальний процесуальний кодекс України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про продовження існування ризику переховування, передбаченого п. 1 ч. 1 статті 177 КПК України, який обумовлюється можливістю притягнення ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності, суворістю покарання передбаченого, зокрема за ч. 5 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Продовжують існувати підстави припускати, що усвідомивши міру покарання, яка може загрожувати у випадку визнання винуватою, ОСОБА_6 може вдатися до переховування від суду, адже після повідомлення про підозру в іншому кримінальному провадженні № 0000243 від 14.04.2022, залишила постійне місце проживання та виїхала до Закарпатської області, тим самим порушила покладені на неї процесуальні обов`язки, передбачені КПК України.

На ризик вчинення інших кримінальних правопорушень на даній стадії судового розгляду вказує наявність у ОСОБА_6 судимостей за вчинення аналогічних злочинів проти власності, перебування на розгляді в Конотопському міськрайонному суді Сумської області з 21.09.2023 кримінального провадження №0000999 за її обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, ч. 3 ст. 190, ч. 1, ч. 2 ст. 209 КК України, відсутність постійного джерела доходу.

Судом першої інстанції належним чином досліджено і обґрунтовано взято до уваги обставини, визначені у статті 178 КПК України: тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання винуватою у інкримінованих кримінальних правопорушеннях, її репутацію - наявність судимостей, відсутність постійного місця роботи, вчинення кримінальних правопорушень переслідуючи мету власної наживи за рахунок обману та зловживання довірою військовослужбовців.

З таким висновком суду погоджується колегія суддів.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини питання про розумність тримання обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі окремо на підставі відповідних фактів та із врахуванням її особливостей. Тривале тримання під вартою може бути виправданим у конкретній справі тільки за наявності чітких ознак існування суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, закріплений у статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

ОСОБА_6 пред`явлено обвинувачення у вчинені кримінальних правопорушень у період з березня 2024 по лютий 2025, тому обставини на які вона посилається в апеляційній скарзі - наявність неповнолітніх дітей та небезпека внаслідок повномасштабного вторгнення, існували на момент кримінальних правопорушень та не слугували стримуючим фактором в її поведінці.

Колегія суддів погоджується і з висновком суду, що оскільки на даній стадії судового розгляду кримінального провадження не допитані свідки, потерпілі, обвинувачена, наявним ризикам неможливо запобігти шляхом застосування до обвинуваченої більш м`яких запобіжних заходів - особистого зобов`язання; особистої поруки; домашнього арешту.

Як альтернативу тримання під вартою ОСОБА_6 визначено розмір застави, передбачений п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України для особливо тяжкого злочину - 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, який може бути внесений, як обвинуваченою, так і будь-якою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

ОСОБА_6 було внесено заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб у кримінальному провадженні №0000999, проте вона обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень після внесення застави 07.04.2024, 22.09.2024 та 30.11.2024. Зазначені обставини вказують на те, що застава у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб не здатна забезпечити виконання покладених на ОСОБА_6 обов`язків.

Застава у визначеному судом розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 998400 грн., з огляду на особу обвинуваченої, кількість епізодів кримінальних правопорушень у яких їй пред`явлено обвинувачення, розмір завданої потерпілим шкоди (зокрема, 1660000 грн., 10000 грн., 51000 грн., 414900 грн., 139000 грн., 13000 грн., 23800 грн., 108900 грн., 8000 грн., 11000 грн. 28000 грн., 36000 грн., 201827 грн.) здатна забезпечити виконання ОСОБА_6 покладених на неї обов`язків, перспектива втрати застави саме у такому розміру у випадку її неявки у судове засідання буде достатнім стримуючий фактором, щоб запобігти ризику втечі.

Колегія суддів не вбачає підстав для зменшення розміру застави, як просить обвинувачена у апеляційній скарзі.

За встановлених обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора та продовження відносно обвинуваченої строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, із раніше визначеним розміром застави, з чим погоджується і колегія суддів, оскільки доводами клопотання доведена неможливість застосування стосовно останньої більш м`якого запобіжного заходу.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування під час апеляційного розгляду не встановлено, а тому на підставі пункту 1 частини 3 статті 407 КПК України судове рішення слід залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 - без задоволення.

Керуючись статтями 376, 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 15.01.2026, якою обвинуваченій ОСОБА_6 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, із визначенням розміру застави залишити без зміни, а апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 на цю ухвалу - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та не може бути оскаржена у касаційному порядку.

Копію ухвали надіслати учасникам судового провадження та уповноваженій службовій особі місця тримання під вартою не пізніше наступного дня після її проголошення.

Час проголошення повного тексту ухвали 13-00 год. 30.01.2026 року.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4