Справа № 539/1666/24
Провадження № 1-кп/539/64/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2025 року

Лубенський міськрайонний суд Полтавської області в складі колегії суддів:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

представники потерпілих адвоката ОСОБА_6 , адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лубни кримінальне провадження, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за реєстраційним №0000892 від 22.09.2023 відносно ОСОБА_8 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.13 ч.2 ст. 115 КК України,

установила:

На розгляді Лубенського міськрайонного суду Полтавської області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за реєстраційним №0000892 від 22.09.2023 відносно ОСОБА_8 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.13 ч.2 ст. 115 КК України.

Під час судового розгляду 23.10.2025 року до суду надійшло клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 про призначення додаткової судово-біологічної експертизи, яке вмотивоване тим, що ОСОБА_8 інкримінується умисне заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_10 у результаті яких, за версією обвинувачення, було пошкоджено яремну вену та через три доби настала смерть потерпілого від повітряної емболії. Разом з тим, на одязі ОСОБА_8 були зафіксовані сліди плям крові, які за версією обвинувачення є кров`ю ОСОБА_10 . Дослідження цих плям у повному обсязі проведено не було. У зв`язку з вищевикладеним ОСОБА_8 просив призначити по справі додаткову судово-біологічну експертизу.

Окрім того, 04.11.2025 року до суду надійшло клопотання ОСОБА_8 про призначення додаткової судово-медичної експертизи, з метою встановлення відповідей на наступні питання. Чи можливо за залишками крові на речових доказах визначити, до якої судинної системи вона належить (судинної чи венозної)? Чи підтверджується факт наявності етилового спирту у крові ОСОБА_10 на момент перебування в лікарні (до смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ), та чи міг його стан сп`яніння у поєднанні з введенням морфіну вплинути на настання смерті? Чи могли дії медичного персоналу бути причиною або фактором, що сприяло смерті ОСОБА_10 .? Чи можуть бути відтворені зразки крові, вилучені під час госпіталізації (22.09.2023), за наявними медичними документами або пробами, які залишилися у лікарні чи морзі?

Окрім того, 08.12.2025 року через систему «Електронний суд» до суду надійшло клопотання від захисника ОСОБА_9 про призначення судово-медичної експертизи. Дане клопотання вмотивоване тим, що під час допиту судом безпосередньо, обвинувачений вказував на те, що відображення в зібраних стороною обвинувачення доказах, що свідчать про механізм нанесення ударів ОСОБА_10 , їх локалізацію та обставини виникнення, не узгоджуються з спроможністю обвинуваченого наносити зафіксовані під час проведення слідчих дій тілесні ушкодження, враховуючи власний стан здоров`я на момент події. Зокрема, обвинувачений категорично заперечує нанесення тілесних ушкоджень за допомогою ножа з прямим умислом, в т.ч. і через неспроможність до таких дій, що виключає причинно-наслідковий зв`язок між діями обвинуваченого та наслідками для ОСОБА_10 в частині описаних в медичній документації та висновках експертів тілесних ушкоджень. Вважає, що для з`ясування спроможності обвинуваченого ОСОБА_8 наносити описані в медичній документації та висновках експертів тілесні ушкодження ОСОБА_10 22.09.2023 року, необхідні спеціальні знання.

Сторона обвинувачення, діючи однобічно і упереджено, не мала наміру з`ясовувати питання спроможності нанесення описаних тілесних ушкоджень, в зв`язку з чим судом не досліджувався безпосередньо висновок судово-медичної експертизи, на вирішення якої було б поставлено наступні питання: 1. Чи міг обвинувачений ОСОБА_8 , з огляду на стан свого здоров`я внаслідок наявних захворювань, 22.09.2023 року вчинити дії, які призвели до тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виявлених під час госпіталізації до Комунального підприємства «Лубенська лікарня інтенсивного лікування» Лубенської міської ради за адресою: 37500, Полтавська область, м. Лубни, вулиця П`ятикопа, 26. 2. Чи міг обвинувачений ОСОБА_8 , з огляду на стан свого здоров`я внаслідок наявних захворювань, під час контактування з ОСОБА_10 вчиняти активні дії: рухатися з прискоренням, ухилятися від ударів, чинити опір, швидко побігти? 3. Які тілесні ушкодження: локалізація, характер та ступінь тяжкості отримав обвинувачений під час контактування з ОСОБА_10 22.09.2023 року?

У зв`язку з чим просила призначити судово-медичну експертизу.

Окрім того, 08.12.2025 року через систему «Електронний суд» до суду надійшло клопотання від захисника ОСОБА_9 про призначення повторної комісійної судово-медичної експертизи в порядку ст.332 КПК України, оскільки маються неузгодженість в досліджених судом доказів, щодо характеру ушкоджень ОСОБА_10 . Фактично, матеріали справи містять докази, що вказують на причину смерті ОСОБА_10 , але вони не узгоджуються між собою, що є підставою для призначення додаткової комісійної судово-медичної експертизи.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 подані ним та його захисником клопотання підтримав та просив їх задовільнити з мотивів зазначених в клопотаннях.

Захисник ОСОБА_9 в судовому засіданні подані нею та обвинуваченим ОСОБА_8 клопотання підтримала та просила їх задовільнити в повному обсязі з мотивів зазначених в даних клопотаннях.

Прокурор ОСОБА_5 в судовому засідання заперечував проти задоволення всіх поданих обвинуваченим та його захисником клопотань.

Представник потерпілого ОСОБА_7 висловивши спільну позицію з ОСОБА_6 в судовому засіданні стосовно призначення повторної комісійної судово-медичної експертизи просив вирішити питання на розсуд суду. Стосовно всіх інших клопотань захисника та обвинуваченого, заперечував проти їх задоволення.

Вислухавши думку учасників судового процесу, розглянувши клопотання, суд дійшов наступного висновку.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що до основних засад судочинства належать змагальність сторін, підтримання державного обвинувачення в суді, забезпечення доведеності вини.

Згідно з ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення та стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 332 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторін кримінального провадження або потерпілого за наявності підстав, передбачених статтею 242 цього Кодексу, має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам. Суд має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам незалежно від наявності клопотання, якщо: 1) суду надані кілька висновків експертів, які суперечать один одному, а допит експертів не дав змоги усунути виявлені суперечності; 2) під час судового розгляду виникли підстави, передбачені частиною другою статті 509 цього Кодексу; 3) існують достатні підстави вважати висновок експерта (експертів) необґрунтованим чи таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає інші обґрунтовані сумніви в його правильності.

За змістом ч. 1 ст. 242, п. 1 ч. 1 ст. 244 КПК України експертиза проводиться, якщо для з`ясування обставин, що мають істотне значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання.

У ч. 2 ст. 242 КПК України передбачено перелік обставин, для встановлення яких проведення експертизи є обов`язковим.

Відповідно до п.1.2.13 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, згідно з процесуальним законодавством України експертами виконуються первинні, додаткові, повторні, комісійні та комплексні експертизи.

Первинною є експертиза, коли об`єкт досліджується вперше.

Повторною є експертиза, під час проведення якої досліджуються ті самі об`єкти і вирішуються ті самі питання, що й при проведенні первинної (попередніх) експертизи (експертиз).

Дослідивши зміст висновку комісійної судово-медичної експертизи №30 від 22.01.2023-15.04.2024, не вдаючись до її оцінки, суд встановив, що експерти надали повні відповіді щодо поставлених питань, які мають ключове значення для правильної кваліфікації дій обвинуваченого та не суперечать один одному.

Окрім того, як убачається із змісту висновку при проведенні такої експертизи експерти володіли вихідними даними необхідними у її проведенні, в тому числі і даними показів обвинуваченого, потерпілих, свідків.

Відомості за вказаним висновком підтверджені і судовим експертом ОСОБА_11 під час допиту в судовому засіданні 18.11.2025 року, яка надала повне роз`яснення щодо наданого висновку, зокрема, як і на поставлені запитання сторони захисту.

Водночас, сторона захисту посилаючись на вказану експертизу, не наводить жодних доводів щодо необґрунтованості та/або неправильності наданого стороною обвинувачення висновку експерта №30 від 22.01.2023-15.04.2024 та ні в клопотанні, ні у судовому засіданні не вказав на правову підставу, визначену ч.2 ст. 242 КПК України, обов`язкову для призначення повторної комісійної судово-медичної експертизи.

Разом з тим, не є підставою, без обґрунтованого доведення у світлі ст. ст. 242, 332 КПК України, для призначення експертизи, лише самі припущення сторони захисту про наявність тих чи інших невідповідностей, зважаючи на покази свідків, наданих під час судового слідства та матеріалам справи. При цьому, суд зауважує, що покази свідків, надані в ході судового розгляду та подані докази стороною обвинувачення як джерело доказу, підлягають оцінці під час нарадчої кімнати, відтак не можуть слугувати беззаперечними та достовірними даними для призначення експертизи в ході судового розгляду.

За встановлених обставин, суд не знаходить і переконливих підстав, які вказують на необхідність призначення повторної комісійної судово-медичної експертизи.

Крім того, обвинуваченим ОСОБА_8 також при призначенні додаткової судово-біологічної експертизи та додаткової судово-медичної експертизи не доведено наявності істотного порушення процесуальних норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертиз, а є лише припущення обвинуваченого про наявність тих чи інших невідповідностей матеріалам справи.

Окрім того, дослідивши матеріали справи, зокрема протокол проведення слідчого експерименту від 03.11.2023 року під час якого підозрюваний ОСОБА_8 пояснив та показав порядок подій, які відбувались 22.09.2023, вислухавши свідків, не вдаючись до їх оцінки, враховуючи характер та локалізацію тілесних ушкоджень у ОСОБА_10 , суд не вбачає за можливе здійснити перевірку для визначення спроможності обвинуваченого ОСОБА_8 наносити описані в медичній документації та висновках експертів тілесні ушкодження ОСОБА_10 22.09.2023 року.

Оцінюючи обґрунтованість поданих клопотань, суд зазначає, що згідно приписів ч. 2 ст. 84 КПК України, процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Відповідно до ст. 101 КПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень та зроблені за їх результатами висновки, обґрунтовані відповіді на запитання, поставлені особою, яка залучила експерта, або слідчим суддею чи судом, що доручив проведення експертизи. Кожна сторона кримінального провадження має право надати суду висновок експерта, який ґрунтується на його наукових, технічних або інших спеціальних знаннях. Висновок повинен ґрунтуватися на відомостях, які експерт сприймав безпосередньо або вони стали йому відомі під час дослідження матеріалів, що були надані для проведення дослідження.

В той же час, слід зазначити, що відповідно до ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Оцінка доказів по справі, в тому числі, висновкам експерта, показів свідків буде надаватися судом в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення по справі в порядку, встановленому ст.89 КПК України.

Підсумовуючи викладене вище, з огляду на зміст норм ст. ст. 242, 332 КПК України, суд зазначає, що експертиза за клопотанням сторін може призначатися судом не в будь-якому випадку і тільки тому, що сторона захисту вважає необхідним її проведення, а лише за наявності передбачених законом умов.

За встановлених обставини, на думку суду, стороною захисту з урахуванням вимог ст.ст. 332,242 КПК України не доведено підстав для призначення та проведення заявлених експертиз.

Враховуючи, що призначення експертизи є правом, а не обов`язком суду, суд не вбачає підстав проведення заявлених захистом та обвинуваченим експертиз.

При цьому суд зазначає, що в силу вимог ч. 1 ст. 318 КПК України судовий розгляд має бути проведений і завершений протягом розумного строку, а призначення експертиз без достатніх на те підстав може призвести до невиправданого затягування розгляду справи та порушення прав і законних інтересів учасників кримінального провадження.

За викладених фактичних обставин, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання сторони захисту про призначення додаткової судово-біологічної експертизи, додаткової судово-медичної експертизи, повторної комісійної судово-медичної експертизи, судово-медичної експертизи відносно обвинуваченого ОСОБА_8 .

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 159-166, 376 КПК України, суд

постановила:

В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 про призначення додаткової судово-біологічної експертизи - відмовити.

В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 про призначення додаткової судово-медичної експертизи - відмовити.

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_9 про призначення повторної комісійної судово-медичної експертизи - відмовити.

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_9 про призначення судово-медичної експертизи відносно обвинуваченого ОСОБА_8 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали проголошений 15 грудня 2025 року

Головуюча ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3