Справа № 296/7239/25
Вирок

Іменем України

15 січня 2026 року м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

представника сектору ювенальної превенції ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

законного представника обвинуваченого ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000129 від 22.05.2024 року за обвинуваченням:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Волосів Бердичівський, Бердичівського району, Житомирської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, є студентом Поліського національного університету, працюючого комплектувальником (замовлень) 3 розряду у складі готової продукції на повну ставку на ТОВ «Житомирський м`ясокомбінат», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 361, ч.4 ст.190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Судом встановлено, що ОСОБА_8 , маючи знання у сфері інформаційних технологій, повторно, діючи в умовах воєнного стану, вирішив шляхом обману заволодіти майном, з використанням електронно-обчислювальної техніки мобільного терміналу та незаконного втручання в роботу автоматизованих систем - мобільного застосунку «Приват 24».

Реалізуючи свій злочинний намір ОСОБА_8 , керуючись корисливим мотивом спрямованим на заволодіння грошовими коштами, шляхом обману з використанням електронно обчислювальної техніки, 22.05.2024 у невстановлений досудовим розслідуванням час, створив та здійснив розсилку у застосунку «Фейсбук» фішингового посилання, щодо можливого отримання грошової допомоги від « ОСОБА_9 », яке відсилає користувача на підконтрольний вебресурс, який за візуальними ознаками схожий на панель керування автоматизованої банківської системи обслуговування АТ КБ «ПриватБанк» (далі - «Приват 24»), які надали можливість останньому отримати особисті персональні дані потерпілої ОСОБА_10 , зокрема номер мобільного телефону, пароль для входу у додаток «Приват 24».

В подальшому, використовуючи отримані дані ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , діючи з прямим умислом, спрямованим на заволодіння чужим майном шляхом обману, несанкціоновано, без відома власника, в порушення нормального функціонування інформаційної системи мобільного застосунку «Приват 24», використовуючи вебверсію «Приват 24», шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, здійснив вхід в особистий кабінет мобільного застосунку «Приват 24» ОСОБА_10 , та від імені останньої здійснив токенізування по технології NFC (Google Pay) належної останній банківської картки № НОМЕР_1 відкритої в АТ КБ «Приват Банк» на підконтрольний йому мобільний телефон.

Крім того, не пізніше 22.05.2024, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_8 , перебуваючи у м. Житомир, Житомирської області, точне місце в ході досудового розслідування не встановлено, керуючись корисливим мотивом, переслідуючи мету незаконного збагачення, використав за допомогою електронно-обчислювальної техніки, створене невстановленою особою, фішингове посилання, яке за візуальними ознаками схоже на онлайн-банкінг, зокрема сервіс дистанційного банківського обслуговування АТ «Приват Банк», що надає доступ до банківських рахунків, з метою протиправного отримання, персональних даних громадян та даних, що містять банківську таємницю, і подальшого заволодіння їх коштами.

Так, не пізніше 22.05.2024, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_10 , перебуваючи за місцем проживання, переглядаючи через особистий профіль в соціальній мережі «Фейсбук» новини груп, побачила оголошення про надання грошової допомоги від «Є-допомога», за своїм зовнішнім виглядом викликало у неї довіру.

Таким чином, маючи можливість відстежувати процес введення потерпілим за фішинговим посиланням своїх номерів телефонів, персональних даних та даних, що містять банківську таємницю, ОСОБА_8 , отримав у розпорядження дані ОСОБА_10 .

При цьому ОСОБА_10 , будучи не обізнаною у злочинному намірі ОСОБА_8 , на заволодіння грошовими коштами шляхом обману, перейшла на заздалегідь створеному, фішинговим посиланням в мережі «Фейсбук», в результаті чого відкрилась вебсторінка, де необхідно було обрати клієнтом якого банку вона є, тобто перейшла за фішинговим посиланням, зовнішньо схожим на сторінку авторизації до онлайн-банкінгу.

В подальшому, ОСОБА_10 , будучи клієнтом АТ «Приват Банк», обрала відповідне фішингове посилання з назвою АТ «Приват Банк», яке направило на вебсторінку, яка копіювала своїм виглядом вебсторінку, візуально схожу на сторінку вказаного банку, та не викликала в останньої жодних сумнівів з приводу автентичності.

З метою авторизації на сторінці вебсайту, відкритого за фішинговим посиланням, діючи згідно з інструкцією, зазначеної на ній, з метою отримання грошової допомоги ОСОБА_10 , будучи веденою в оману, ввела запитувану інформацію, а саме персональні дані, у тому числі які містять банківську таємницю.

Після цього, 22.05.2024 близько 17 год. 23 хв, ОСОБА_8 , здійснив вхід в особистий кабінет мобільного застосунку «Приват 24» ОСОБА_10 , та від імені останньої здійснив токенізування по технології NFC (Google Pay) належної останній банківської картки № НОМЕР_1 відкритої в АТ КБ «ПриватБанк» на підконтрольний йому мобільний телефон.

Після проведення незаконних операцій з використанням електронно обчислювальної техніки - підконтрольного мобільного терміналу та незаконно отриманих персональних даних ОСОБА_10 , з метою особистого збагачення, діючи умисно, в умовах воєнного стану, ОСОБА_8 , в РОЅ-терміналі, шляхом безготівкового розрахунку по технології NFC о 17 год. 36 хв. 22.05.2024 перебуваючи у приміщенні магазину «Фора» який розташована по вул. Кибальчича, 9 в м. Житомир Житомирської області з банківської картки № НОМЕР_1 здійснив розрахування за товар в сумі 1 360,09 грн та обготівкував грошові кошти у сумі 6000 гривень. Відразу після цього, перебуваючи за вказаною адресою о 17 год. 38 хв. 22.05.2024 з банківської картки № НОМЕР_1 здійснив розрахування за товар в сумі 1373,40 грн та обготівкував грошові кошти у сумі 6000 гривень.

В подальшому продовжуючи свій злочинний умисел ОСОБА_8 , в РОЅ-терміналі, шляхом безготівкового розрахунку по технології NFC о 17 год. 43 хв. 22.05.2024 у ТОВ «Вигідна покупка» магазині «Аврора» який розташований по вул. Вітрука, 45 в м. Житомир Житомирської області з банківської картки № НОМЕР_1 здійснив розрахування за товар в сумі 690 грн, та обготівкував грошові кошти у сумі 6000 гривень.

У результаті злочинних дій ОСОБА_8 , діючи повторно, в умовах воєнного стану, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, шляхом обману заволодів грошовими коштами ОСОБА_10 , на загальну суму 21 423 гривень 49 копійок, чим спричинив останній матеріальної шкоди на вказану суму.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою вину в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях визнав в повному обсязі, суду показав, що дійсно вчинив дане кримінальне правопорушення в час, місці та за обставин, зазначених в обвинувальному акті, не оспорюючи доказів по даній справі, здобутих органами досудового слідства. Щиро кається, матеріальну шкоду відшкодував.

Потерпіла ОСОБА_10 в судове засідання не з`явилася, звернулася із заявою про розгляд справи без її участі, щодо покарання поклалася на розсуд суду, також надала письмову розписку про повне відшкодування завданих збитків.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_8 добровільно визнав провину у вчиненні кримінальних правопорушень, прокурор під час визначення порядку дослідження доказів по справі просив суд, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнати недоцільним дослідження доказів по справі, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та обмежитись допитом обвинуваченого, дослідити матеріали, що характеризують обвинуваченого як особу.

Відповідно до вимог процесуального законодавства судом роз`яснено учасникам судового провадження положення ч. 3 ст. 349 КПК України. Судом роз`яснено, що у такому випадку учасники судового провадження будуть позбавлені права оскаржити відповідні обставини в апеляційному порядку. Неповнолітній обвинувачений ОСОБА_8 зазначив, що зміст ч. 3 ст. 349 КПК України йому зрозумілий, заперечень проти не дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, він не має.

Зазначене повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу III Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно з якими суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

За таких обставин, враховуючи покази обвинуваченого, які відповідають фактичним обставинам справи й ним не оспорюються, суд вважає винуватість обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень доведеною та кваліфікує його дії за ч. 1 ст.361 КК України як несанкціоноване втручання в роботу інформаційних (автоматизованих) систем та за ч.4 ст.190 КК України як шахрайство, вчинене повторно, в умовах воєнного стану, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки.

При призначенні міри покарання обвинуваченому суд, відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком та тяжким злочином, особу обвинуваченого, який на момент вчинення злочину був неповнолітній, раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, позитивно характеризується за місцем проживання, роботи, шкоду потерпілій сплатив в повному розмірі, навчається та має міцні соціальні зв`язки.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім, добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, відповідно до положень ст. 67 КК України, суд визнає вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Верховним Судом у постанові від 20.09.2023 по справі № 944/5954/22 наведено тлумачення прояву щирого каяття обвинуваченого.

Так, у вищевказаній постанові витлумачено, що при встановленні обставини, яка пом`якшує покарання, а саме щирого каяття, необхідно враховувати, що щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого правопорушення, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль щодо вчиненого та бажання виправити ситуацію, яка склалася. Основною формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого правопорушення. Отже, щире каяття повинно ґрунтуватися на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки, її осуді, бажанні виправити ситуацію, яка склалась, та нести відповідальність за вчинене, а також ця обставина повинна знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

Згідно зі ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

У правовій державі покарання передусім є виправним та превентивним засобом, в якій має використовуватись не надмірні, а лише необхідні й зумовлені метою заходи.

На реалізацію принципу, встановленого частиною другою статті 61 Конституції України, згідно з яким юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, спрямовані положення статті 65 КК України. Зазначений принцип, зокрема, конкретизовано у положеннях Кримінального кодексу України щодо системи покарань, звільнення від кримінальної відповідальності, звільнення від покарання та його відбування, у тому числі призначення більш суворого покарання.

Керуючись загальними засадами призначення покарання (ст. 65 КК України), суд має призначати покарання конкретній особі за конкретний злочин, максимально індивідуалізуючи покарання.

Призначене судом покарання повинно відповідати ступеню суспільної небезпеки кримінального правопорушення, обставинам його вчинення, та враховувати особу винного, тобто бути справедливим.

Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину та передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину.

Виходячи з мети покарання й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Тобто, кримінально-правовий зміст принципу справедливості полягає в тому, що покарання, яке застосоване до особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, повинно бути справедливим, тобто таким, що відповідає як тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, так і конкретним обставинам його вчинення, а також особливостям особистості злочинця.

Вищевказана позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.05.2023 винесеній за результатами розгляду справи № 135/563/22.

У п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про злочини неповнолітніх» від 16.04.2004 №5 зазначено, що при призначенні покарання неповнолітнім суди повинні суворо дотримуватися принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання такого засудженого є його виправлення, виховання та соціальна реабілітація. При призначенні неповнолітньому покарання крім передбачених у статтях 65 - 67 КК України обставин суди, відповідно до ч. 1 ст. 103 КК України мають враховувати також умови його життя та виховання, вплив на нього дорослих, рівень розвитку й інші особливості його особи.

Статтею 69 КК України встановлено, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Колегія суддів третьої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у своїй постанові від 03 лютого 2021 року №629/2739/18 зауважила про те, що частина 1 статті 69 КК надає повноваження суду у виключних випадках призначити більш м`яке покарання, ніж мінімальне покарання, передбачене законом за відповідний злочин, лише «за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину», тобто якщо певні обставини або сукупність обставин одночасно відповідають двом умовам, визначеним в законі: вони можуть бути визнані такими, що пом`якшують покарання відповідно до частин 1 та/або 2 статті 66 КК; істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. Крім того, ці обставини чи сукупність обставин мають знаходитися в причинному зв`язку з цілями та/або мотивами злочину, поведінкою особи під час вчинення злочину та іншими факторами, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку злочину та/або небезпечність винуватої особи.

При визначенні поняття та змісту обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд має виходити з системного тлумачення статей 66 та 69 КК та тих статей Особливої частини Кодексу, що визначають певні обставини, як ознаки привілейованих складів злочину, що істотно зменшують їх суспільну небезпечність, наслідком чого є зниження ступеня тяжкості вчиненого злочину. Ці обставини у своїй сукупності повинні настільки істотно знижувати ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції було б явно несправедливим.

З урахуванням всіх обставин кримінального провадження, при призначенні покарання неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_8 , крім обставин, передбачених у ст.ст. 65 - 67 КК України, суд враховує умови його життя та виховання, вплив дорослих на його виховання та поведінку, рівень розвитку та інші особливості неповнолітнього обвинуваченого, висновок досудової доповіді органу пробації, відповідно до якого, виправлення неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_8 можливе без позбавлення волі на певний строк, беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого ОСОБА_8 , його спосіб життя, історію правопорушень, криміногенні фактори, які впливають на поведінку обвинуваченого, а також низький ризик ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення, суд вважає, що виправлення та перевиховання неповнолітнього обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства із застосуванням ст. 69 КК України, у вигляді пробаційного нагляду.

Кримінальним правопорушенням ОСОБА_10 завдано майнової шкоди на загальну суму 21423 гривні 49 копійок, збиток відшкодовано повністю.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Запобіжний захід не обирався. Арешт на майно не накладався.

Процесуальні витрати відсутні. Речові докази відсутні.

Керуючись ст.ст. 368, 369, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.361, ч.4 ст.190 КК України та призначити йому покарання:

- за ч.1 ст. 361 КК України із врахуванням ч.2 ст.101 КК України у виді пробаційного нагляду строком на 01 (один) рік;

- за ч.4 ст.190 КК України із застосуванням ст. 69 КК України, із врахуванням ч. 2 ст.101 КК України у виді пробаційного нагляду строком на 01 (один) рік 03 (три) місяці.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_8 покарання із врахуванням ч.2 ст.101 КК України, та застосуванням ст.69 КК України у виді пробаційного нагляду строком на 01 (один) рік 03 (три) місяці.

Відповідно до ч. 2 ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_8 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Строк покарання у виді пробаційного нагляду обчислювати з дня постановки засудженого ОСОБА_8 на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було судом визнано недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України. З інших підстав вирок може бути оскаржений до апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому, прокурору, направити потерпілій.

Головуючий суддя ОСОБА_1