Провадження № 1-кс/752/156/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2026 року слідчий суддя Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду скаргу захисника ОСОБА_3 в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 на постанову старшого слідчого СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_5 від 03 листопада 2025 року про відмову у задоволенні клопотання про допит свідків у кримінальному провадженні №0000832 від 27.10.2022 та про зобов`язання вчинити дії,

за участі захисника: ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и в:

У грудні 2025 року до Голосіївського районного суду міста Києва надійшла означена скарга.

У поданій скарзі адвокат, діючи в інтересах підозрюваного, оскаржує постанову слідчого СУ ГУ НП у місті Києві від 03 листопада 2025 року про відмову в задоволенні клопотання щодо проведення слідчої дії у виді допиту свідків, а саме керівника (керівників) та осіб, які здійснювали бухгалтерський супровід ТОВ «МЛП-ЧАЙКА» у визначений період. Адвокат вказує, що оскаржувана постанова прийнята з порушенням вимог кримінального процесуального закону та істотно обмежує право сторони захисту на збирання та подання доказів.

В обґрунтування своєї скарги адвокат зазначає, що відмова слідчого у задоволенні поданого клопотання є необґрунтованою, оскільки наведені в постанові мотиви не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та положенням КПК України. Зокрема, сторона захисту наголошує, що обов`язок збирання доказів, у тому числі шляхом допиту свідків, покладається на орган досудового розслідування, а відсутність у клопотанні окремих анкетних даних не може бути підставою для відмови у проведенні слідчої дії. Крім того, адвокат зазначає, що досудове розслідування у кримінальному провадженні не закінчено, а тому процесуальні перешкоди для розгляду та задоволення клопотання відсутні.

У зв`язку з викладеним, адвокат просить слідчого суддю скасувати постанову слідчого СУ ГУ НП у місті Києві від 03 листопада 2025 року про відмову в задоволенні клопотання про допит свідків та зобов`язати слідчого провести відповідні слідчі дії у кримінальному провадженні № 0000832.

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 18.12.2025 року слідчим суддею для розгляду даної скарги визначеного слідчого суддю ОСОБА_1 .

Так, розгляд скарги призначений на 23.12.2025 року та відкладений на 07.01.2026 р. у зв`язку із відсутністю у матеріалах справи відомостей про належне повідомлення органу, рішення якого оскаржується в порядку статті 303 КПК України.

Судове засідання призначене на 07.01.2026 року було знято з розгляду із визначенням наступної дати проведення судового засіданні на 19.01.2026 року у зв`язку із перебуванням слідчого судді на лікарняному.

07.01.2026 року до Голосіївського районного суду міста Києва надійшов лист за підписом слідчого, рішення якого оскаржується в порядку ст. 303 КПК України, ОСОБА_5 , яким останній заперечує проти задоволення поданої скарги, посилаючись на те, що у клопотанні сторони захисту не було конкретизовано осіб, яких необхідно допитати, та не зазначено їх анкетних даних, у зв`язку з чим, на його думку, було неможливо здійснити їх виклик, а також на те, що стороні захисту повідомлено про завершення досудового розслідування та відкрито матеріали в порядку статті 290 КПК України, що, на переконання слідчого, унеможливлює проведення слідчих (розшукових) дій. Крім того, даним листом слідчий просив проводити розгляд скарги за його відсутності.

В судовому засіданні 19.01.2026 року адвокат ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , скаргу адвоката ОСОБА_3 , підтримав в повному обсязі, просив слідчого суддю її задовольнити. Додатково зазначив про те, що про завершення досудового розслідування стороні захисту було повідомлено 30 вересня 2025 року, при цьому клопотання про проведення слідчої дії було подано завчасно, до закінчення строків досудового розслідування, сторона захисту розпочала ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, а можливість заявлення клопотань про допит свідків під час судового розгляду не позбавляє захист права ініціювати проведення відповідних слідчих дій на стадії досудового розслідування.

Слідчий, рішення якого оскаржується в порядку ст. 303 КПК України, не з`явився, будучи належним чином повідомлений про призначене 19.01.2026 року судове засідання, поряд із цим, листом, який надійшов на адресу суду 07.01.2026 року просив проводити її розгляд за відсутності слідчого. Інші слідчі з групи слідчих, які здійснюють досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000832 в судове засідання не прибули.

Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого, дізнавача чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого, прокурора в порядку, передбаченому КПК України.

Зокрема, п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України передбачає, що на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій.

При цьому, згідно з роз`ясненнями наведеними у п. 6 листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 9-49/0/4-17 від 12.01.2017 «Узагальнення про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» при розгляді скарги на відмову слідчого, прокурора у проведенні слідчих (розшукових) дій слідчому судді належить оцінювати: дотримання процесуального порядку вирішення клопотань про проведення слідчих (розшукових) дій; дотримання інших процесуальних вимог щодо проведення слідчих (розшукових) дій, які ініціюються перед органом досудового розслідування у кримінальному провадженні; доцільність здійснення слідчих (розшукових) дій про які просить сторона кримінального провадження та обґрунтованість внесеного клопотання.

Таким чином, під час розгляду заявленої скарги, поданої в порядку п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України, слідчий суддя має оцінити: 1) дотримання процесуального порядку вирішення клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій та строку його розгляду; 2) обґрунтованість внесеного учасником кримінального провадження клопотання та доцільність здійснення відповідних слідчих (розшукових) дій; 3) обґрунтованість та вмотивованість відмови слідчого у задоволенні клопотання про здійснення слідчих (розшукових) дій.

Щодо дотримання процесуального порядку вирішення клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій та строку його розгляду.

Відповідно до ч. 3 ст. 93 КПК сторона захисту здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів. Ініціювання стороною захисту проведення слідчих (розшукових) дій здійснюється шляхом подання слідчому, прокурору відповідних клопотань, які розглядаються в порядку, передбаченому статтею 220 цього Кодексу. Постанова слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій може бути оскаржена слідчому судді.

Таким чином, відмова слідчого у проведенні слідчих (розшукових) дій має оформлюватись у вигляді постанови про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій.

При цьому, вимоги до процесуального рішення, прийнятого у формі постанови, передбачені ст. 110 КПК України, відповідно до якої постанова повинна складатися з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

Слідчим суддею встановлено, що рішення слідчого про відмову у задоволенні клопотання захисника - адвоката ОСОБА_3 , поданого 22.09.2025 року в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 було прийнято у формі постанови від 03.11.2025 року, перевіривши зміст якої, слідчий суддя встановив, що вона містить усі елементи та відомості, передбачені ст. 110 КПК України для такого процесуального рішення. Наведені слідчим у постанові мотиви і обґрунтування прийнятого рішення слідчий суддя вважає достатніми для її винесення. Крім того, слідчим суддею встановлено, що вказана постанова була складена і направлена без порушення вимог триденного строку розгляду клопотань сторони захисту, поданих на підставі ст. 220 КПК України, оскільки, як викладено в постанові ухвала слідчого судді, якою було зобов`язано розглянути клопотання в порядку статті 220 КПК України, надійшла до Головного управління національної поліції у м. Києві 31.10.2025 року.

З огляду на викладене, слідчий суддя дійшов висновку про дотримання слідчим процесуального порядку розгляду клопотання сторони захисту про проведення слідчих дій.

Щодо обґрунтованості внесеного клопотання та доцільності здійснення слідчих (розшукових) дій.

Дослідивши зміст заявленого клопотання захисника - адвоката ОСОБА_3 , поданого 22.09.2025 року в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 , слідчий суддя встановив, що у ньому порушується питання про проведення допиту керівника/керівників та осіб, що здійснювали супровід ТОВ «МЛП-ЧАЙКА», який/які обіймав/обіймали дану посаду в період з 14.08.2024 року по 31.01.2025 року. В обґрунтування необхідності проведення такої слідчої дії підозрюваний вказує, що 26.03.2025 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 206 КК України, проте підозрюваний не визнає факт заявленого розміру збитків, як такий що, по-перше мав місце бути, по-друге є достовірним та обґрунтованим, як наслідок може вважатись майновою шкодою в розумінні оголошеної підозри. Вказує, що проведення даної слідчої дії у вигляді проведення допиту, сприятиме швидкому, повному та неупередженому розслідуванню та судовому розгляду, а також встановленню обставин, що виправдовують підозрюваного та забезпечуватиме реалізацію гарантованих прав сторони захисту на збирання доказів з приводу підозри. У зв`язку з цим, сторона захисту вважає, що допит, осіб, посилання на яких міститься у тексті клопотання про проведення слідчих розшукових дій, має важливе значення для збору доказів та реалізації гарантованого підозрюваному права на захист.

У оскаржуваній постанові слідчий стверджував, що клопотання сторони захисту не містить анкетних даних осіб, про допит яких клопоче сторона захисту, поряд із цим органом досудового розслідування за підтримки процесуального керівництва над здійсненням досудового розслідування у даному кримінальному провадженні прийнято рішення про відкриття матеріалів зібраних в ході здійснення досудового розслідування в порядку статті 290 КПК України, з огляду на те, що сторона обвинувачення вважає матеріали складені в ході проведення досудового розслідування повні для висунення обвинувачення особам, які є підозрюваними у даному провадженні.

Тому, враховуюче те, що 22.09.2025 року стороною обвинувачення визнано, що зібрані під час досудового розслідування докази є достатніми для складання обвинувального акту, стороні захисту повідомлено про завершення досудового розслідування та відповідно до вимог ст. 290 КПК України надано доступ до ознайомлення з матеріалами досудового розслідування, що не заперечувалось стороною захисту в судовому засіданні.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 219 КПК України строк досудового розслідування обчислюється з моменту повідомлення особі про підозру до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності, клопотанням про закриття кримінального провадження або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.

Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 219 КПК України строк із дня винесення постанови про зупинення кримінального провадження до винесення постанови про відновлення кримінального провадження, а також строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому статтею 290 цього Кодексу, не включається у строки, передбачені цією статтею, крім дня прийняття відповідної постанови та дня повідомлення підозрюваному, його захиснику, законному представнику та захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування.

Тобто, термін з 29.09.2025 року строки перестали враховувати у строки здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000832.

Відповідно до ч. 1 ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Згідно з ч.ч. 1-2 ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом, при цьому недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, а також не може бути покладений в основу судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 95 КПК України показання - це відомості, які надаються в усній або письмовій формі під час допиту підозрюваним, обвинуваченим, свідком, потерпілим або експертом щодо відомих їм обставин у кримінальному провадженні, що мають значення для цього кримінального провадження. Частинами 2-3 ст. 95 КПК України визначено, що підозрюваний, обвинувачений та потерпілий мають право давати показання під час досудового розслідування та судового розгляду, а свідок зобов`язаний давати показання слідчому, прокурору, слідчому судді та суду у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч.2 ст.223 КПК України підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети, тобто отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів в кримінальному провадженні.

Згідно з ч. 1 ст. 224 КПК України допит проводиться за місцем проведення досудового розслідування або в іншому місці за погодженням із особою, яку мають намір допитати, при цьому кожний свідок допитується окремо, без присутності інших свідків.

Відповідно до ч. 8 ст. 223 КПК України слідчі (розшукові) дії не можуть проводитися після закінчення строків досудового розслідування, крім їх проведення за дорученням суду у випадках, передбачених частиною третьою статті 333 цього Кодексу, а будь-які слідчі (розшукові) або негласні слідчі (розшукові) дії, проведені з порушенням цього правила, є недійсними, а встановлені внаслідок них докази - недопустимими.

Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 280 КПК України після зупинення досудового розслідування проведення слідчих (розшукових) дій не допускається, крім тих, які спрямовані на встановлення місцезнаходження підозрюваного.

З огляду на наведене, період, який відповідно до вимог КПК України не включається до строку досудового розслідування після повідомлення сторін про завершення досудового розслідування та відкриття матеріалів кримінального провадження в порядку статті 290 КПК України, у загальному не зараховується до строків здійснення досудового розслідування. У зв`язку з цим слідчий суддя виходить з того, що проведення слідчих (розшукових) дій, до яких з урахуванням наведених вище норм кримінального процесуального закону належить і допит, не може здійснюватися поза межами строків досудового розслідування, визначених КПК України. Відтак, відомості, отримані в результаті проведення таких слідчих дій поза встановленими процесуальними строками, не можуть визнаватися допустимими доказами у кримінальному провадженні, оскільки вони здобуті поза порядком, визначеним Кримінальним процесуальним кодексом України.

Крім того, матеріали поданої скарги не містять доказів чи відомостей про те, що процесуальним керівником було прийнято рішення про поновлення здійснення досудового розслідування з метою проведення слідчих (розшукових) дій, які могли б слугувати доказами та мати значення для складення обвинувального акта. Натомість убачається, що стороною обвинувачення прийнято рішення про відкриття сторонам матеріалів кримінального провадження в порядку статті 290 КПК України, виходячи з висновку про достатність зібраних доказів для формування реєстру матеріалів досудового розслідування та подальшого звернення до суду. За таких обставин слідчим правомірно прийнято рішення про відмову у задоволенні клопотання сторони захисту з підстав та мотивів, викладених слідчим суддею вище.

Разом із тим слідчий суддя вважає за необхідне зазначити, що допит свідка, проведений слідчим або прокурором на стадії досудового розслідування, сам по собі не може бути використаний судом для обґрунтування судового рішення, оскільки суд відповідно до вимог КПК України не вправі покладати рішення на показання, надані слідчому чи прокурору, або посилатися на них без безпосереднього допиту таких осіб у судовому засіданні. У зв`язку з цим відповідний допит свідків може бути ініційований стороною захисту у порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України, на стадії підготовчого судового провадження, а отже не позбавляє сторону захисту на доведення позиції щодо невинуватості.

Отже, дослідивши зміст оскаржуваної постанови слідчого від 03.11.2025 року щодо відмови у задоволенні заявленого клопотання, слідчий суддя погоджується із наведеними у ній мотивами і вважає їх переконливими і достатніми для прийняття відповідного процесуального рішення.

Частиною 1 статті 224 КПК України встановлено, що допит проводиться за місцем проведення досудового розслідування або в іншому місці за погодженням із особою, яку мають намір допитати.

Більше того, слідчий суддя наголошує, що предметом оскарження на підставі п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України є необґрунтована та/або незаконна відмова у проведенні слідчих (розшукових) дій. З огляду на викладене та встановлені під час розгляду скарги обставини, слідчий суддя доходить висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні клопотання сторони захисту.

За таких обставин, слідчий суддя не встановив підстав для скасування оскаржуваної постанови, а тому відмовляє у задоволенні скарги сторони захисту.

Керуючись статтями 22, 24, 40, 219, 290, 303, 306, 307, 309 КПК України,

п о с т а н о в и в:

скаргу захисника ОСОБА_3 в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 на постанову старшого слідчого СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_5 від 03 листопада 2025 року про відмову у задоволенні клопотання про допит свідків у кримінальному провадженні №0000832 від 27.10.2022 та про зобов`язання вчинити дії залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили після її оголошення та оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження.

Суддя ОСОБА_1