ІЛЛІНЕЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 131/140/26
Провадження № 1-кп/131/5/2026
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" лютого 2026 р. м. Іллінці

Іллінецький районний суд Вінницької області в складі головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у спрощеному провадженні кримінальне провадження внесене 06.01.2026 до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № № 0000001 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , неодруженого, непрацюючого, не судимого

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Іллінецького районного суду Вінницької області від 19.06.2024, яке набрало законної сили 30.07.2024, у справі № 131/499/24 задоволено позов про стягнення із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/3 частини всіх видів його доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а саме з 01.04.2024 та до досягнення повноліття старшої дитини.

Так, ОСОБА_3 , достовірно знаючи про наявність вказаного рішення суду та будучи належним чином ознайомленим з його змістом, розуміючи про необхідність сплати аліментів на утримання дітей, всупереч вимогам ст. ст. 18, 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України та ст. ст. 8, 11 Закону України «Про охорону дитинства», маючи умисел на злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання неповнолітніх дітей, будучи фізично здоровою та працездатною особою, починаючи з липня 2024 року та по теперішній час не вжив жодних дій, спрямованих на виконання рішення Іллінецького районного суду від 19.06.2024, сплативши аліменти лише у жовтні 2024 повністю, у січні 2025 частково та в березні 2025 частково.

Зокрема, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_3 у період несплати аліментів незважаючи на наявність постійного доходу, який отримував від оренди земельної ділянки, працюючи офіційно частину періоду в Іллінецькому аграрному коледжі, а також шляхом тимчасових заробітків, самостійно без врахування примусового стягнення на підставі виконавчого провадження, сплачував аліментну плату лише 3 із 21 місяця відповідного періоду, з яких лише 1 місяць у повному обсязі.

Таким чином, ОСОБА_3 , умисно злісно ухилилася від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що призвело до виникнення заборгованості з виплати аліментів, яка станом на 01.01.2026 становить 66907 грн. 52 коп. (шістдесят шість тисяч дев`ятсот сім гривень п`ятдесят дві копійки), що сукупно складає суму виплат за 14 (чотирнадцять) місяців відповідних платежів.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 164 КК України злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

Судом установлено, що у відповідності до ст. 302 КПК України до обвинувального акту додано заяву ОСОБА_3 складену в присутності захисника ОСОБА_7 , відповідно до якої обвинувачений беззаперечно визнає свою винуватість у вчинені кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, згодний із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження та згодний на розгляд кримінального провадження у спрощеному провадженні.

Згідно із ч. 2 ст. 382 КПК України, вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Так, обвинуваченим не оспорюються встановлені органами досудового розслідування обставини щодо часу, дати, місця вчинення кримінального правопорушення, способу його вчинення, предмету правопорушення. Добровільність вказаного встановлено із показів обвинуваченого.

Здійснивши розгляд справи у спрощеному провадженні, вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, оцінивши встановлені органом досудового розслідування обставини, позицію учасників судового провадження щодо цих обставин, висловлену з дотриманням вимог ст. 302 КПК України, встановивши, що учасники не оспорюють жодну із встановлених досудовим розслідуванням обставин, суд дійшов висновку про достатність даних для ухвалення вироку із визнанням обвинуваченого винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 164 КК України, як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

При вирішенні питання щодо обрання ОСОБА_3 покарання суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання та слідує принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Відповідно до характеристики ОСОБА_3 характеризується позитивно. На обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

Згідно вимоги про судимість установлено, що ОСОБА_3 раніше не судимий.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, особи обвинуваченого, суд вважає, що покаранням необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень буде покарання у виді громадських робіт, скільки вказане покарання визнано судом достатнім для досягнення мети покарання, визначеної ст. 50 КК України, щодо запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженим.

Керуючись ст.ст. 65-67, 358 КК України, ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Визнати винуватим ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України.

Призначити ОСОБА_3 покарання за ч. 1 ст. 164 КК України у виді ста годин громадських робіт.

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Вінницький міський суд Вінницької області протягом 30 днів з дня отримання копії вироку.

Відповідно до ч. 2 ст. 302 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Суддя Іллінецького районного суду Вінницької області ОСОБА_8