Справа 361/1212/25 Головуюча в І інстанції - ОСОБА_1
Провадження 11-кп/824/5272/2025 Доповідач в суді ІІ інстанції ? ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

29 вересня 2025 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі суддів:

ОСОБА_2 (головуючий), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу захисниці обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокатки ОСОБА_7 на ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 11 серпня 2025 року,-

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 11 серпня 2025 року ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 332 КК України та ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 332 КК України продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 09 жовтня 2025 року,без визначення розміру застави.

Дане рішення суд першої інстанції мотивував тим, що ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, на даний час продовжують існувати і не зменшились, а продовження строку тримання обвинувачених під вартою є виправданим, оскільки судом встановлено наявність обгрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченими кримінальних правопорушень, а також наявний високий ступінь ризику переховування обвинувачених від суду та можливості вчинення іншого кримінального правопорушення, що унеможливлює скасування або обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу обвинуваченим.Підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який судом не встановлено.

В апеляційній скарзі захисниці указано на незаконність та необґрунтованість ухвали суду першої інстанції. В обґрунтування доводів апеляційної скарги указала на те, що рішення суду не містить достатніх мотивів, які би підтверджували доцільність продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому, а клопотання прокурора фактично містило формальний перелік ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Крім цього, поза увагою суду залишились дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який має постійне місце проживання, за яким позитивно характеризується, міцні соціальні зв`язки, з перших місяці повномасштабного вторгнення став до зброї в лавах Збройних Силах України. Щодо ризику незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, то, на переконання захисниці, судом не зазначено, яким чином ОСОБА_6 має можливість впливати на інших потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста, відповідних доказів не надано, що виключає зазначений ризик. Щодо ризику вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується, захисниця звертає увагу на те, що прокурор не надав жодного підтвердження цього ризику, а відповідно суд першої інстанції у оскаржуваній ухвалі не вказав мотивів, на підставі яких він дійшов до висновку, що даний ризик є обґрунтованим. Наведене, на переконання захисниці, стороною обвинувачення зазначені ризики є формальними, оскільки з моменту застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу прокурором не заявлено нових ризиків, які б могли виправдати подальше тримання обвинуваченого під вартою. Захисниця зазначила, що судом першої інстанції безпідставно не визначений розмір застави. Просила скасувати ухвалу та постановити нову, якою застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід, який не пов`язаний з триманням під вартою.

Ухвала Подільського районного суду міста Києва від 11 серпня 2025 року в частині продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 не оскаржувалась та апеляційним судом не переглядалась.

Захисницею обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокаткою ОСОБА_7 подане клопотання про розгляд поданої апеляційної скарги без її участі.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, вивчивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Як вбачається із апеляційної скарги, захисницею порушене питання про скасування оскаржуваної ухвали та відмову у задоволенні клопотання про продовження строку тримання ОСОБА_6 під вартою. Між тим, колегія суддів звертає увагу на те, що ухвала судом першої інстанції була постановлена 11 серпня 2025 року, строк тримання обвинуваченого був визначений до 09 жовтня 2025 року. Проте, із 22 вересня 2025 року обвинувачений утримується під вартою на підставі дії іншої ухвали, а оскаржувана ухвала втратила свою чинність. На день розгляду справи судом апеляційної інстанції ухвала Подільського районного суду міста Києва від 11 серпня 2025 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 до 09 жовтня 2025 року фактично втратила чинність, висновки, які були зроблені у цій ухвалі, на сьогоднішній час втратили своє юридичне значення, що указує на неможливість скасування цієї ухвали судом апеляційної інстанції.

Необхідність продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, суд першої інстанції мотивував наявністю ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

За своєю правовою природою ризик вчинення підозрюваним, обвинуваченим дій (поведінки підозрюваного, обвинуваченого), перелік яких визначений ч.1 ст. 177 КПК України, є твердженням, яке ґрунтується на доказах, про імовірність протидії підозрюваного, обвинуваченого кримінальному провадженню у одним із способів, зазначених в указаній нормі закону. Така протидія може мати місце як у майбутньому, так і нинішньому чи минулому. Проте, існування можливості такої протидії на майбутнє, повинно підтверджуватися доказами станом на момент ухвалення відповідного рішення. Це твердження знайшло своє підтвердження у ряді статей діючого КПК України. Зокрема, аналіз положень ч.2 ст.177, ч.1 ст.194, ч.1 ст.196, ч.3 ст.199 КПК України дає підстави стверджувати те, що як у випадку застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так і у випадку продовження строку дії цього запобіжного заходу, суд вирішує питання про існування ризиків станом на час ухвалення відповідного рішення. У зв`язку із цим, колегія суддів вважає, що перевірка висновків суду першої інстанції про існування того чи іншого ризику, передбаченого ч.1 ст. 177 КПК України, можлива лише під час дії ухвали про застосування запобіжного заходу чи продовження строку тримання під вартою, тобто у час, коли ці ризики дійсні та існує реальна можливість перевірки їх існування. Та обставина, що станом на час розгляду справи оскаржувана ухвала втратила чинність унеможливлює скасування цієї ухвали, що указує на необґрунтованість вимог захисниці в частині скасування цієї ухвали. Колегія суддів також зважає на те, що у відповідності із вимогами ст. 407 КПК України, до повноважень суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги відноситься прийняття рішення пов`язаного виключно із втручанням у судове рішення шляхом його зміни чи скасування або невтручання, шляхом залишення цього рішення без змін. Цією нормою закону не передбачено можливості встановлення будь-яких фактів, констатації порушень закону, тощо без прийняття апеляційним судом свого рішення щодо рішення суду першої інстанції. У зв`язку із цим, за відсутності підстав для зміни чи скасування судового рішення, як такого яке втратило чинність, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості ухвалити будь-яке рішення щодо тих обставин, які наведені апелянтом у апеляційній скарзі.

Колегія судів зважає і на те, що нормами КПК України не передбачається можливості залишення апеляційної скарги без розгляду. Наведені вище обставини не дають також підстав для закриття апеляційного провадження.

Із урахуванням викладеного колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги у зв`язку із неможливістю скасування ухвали Подільського районного суду міста Києва від 11 серпня 2025 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , а тому колегія суддів залишає апеляційну скаргу захисниці ОСОБА_7 без задоволення, а зазначену ухвалу - без змін.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу захисниці обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокатки ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 11 серпня 2025 року про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 до 09.10.2025 - залишити без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ

__________________ _______________________ _____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4