Справа № 368/351/24
провадження № 1-кп/368/81/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" грудня 2025 р. Кагарлицький районний суд Київської області

в складі: головуючого-судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

представника потерпілих адвоката ОСОБА_4

законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_5

захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7

та обвинуваченого ОСОБА_6

відкрито провівши в залі суду в м. Кагарлик судове засідання по клопотання ОСОБА_8 про скасування арешту з автомобіля у кримінальному провадженні № 0001775 від 30.07.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст.. 286 ч. 1 КК України, -

в с т а н о в и в :

В провадженні Кагарлицького районного суду Київської області знаходиться кримінальне провадження № 0001775 від 30.07.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст.. 286 ч. 1 КК України.

Із клопотанням звернулася ОСОБА_8 та просить суд зняти арешт з автомобіля марки «Toyota» модель «Саmrу» р.н. НОМЕР_1 », який належіть на праві власності ОСОБА_8 , обґрунтовуючи клопотання наступним.

В провадженні Кагарлицького районного суду Київської області знаходиться обвинувальний акт в кримінальному провадженні № 0001775 від 30.07.2023 року про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України.

В даній справі вона, ОСОБА_8 є свідком.

Ухвалою слідчого судді Обухівського районного суду Київської області від 29.08.2023 року (справа № 372/4053/23) накладено арешт на тимчасово вилучене майно, яке було вилучено в ході проведеного огляду місця події в період часу 12 год. 00 хв. по 15 год. 00 хв. 29.07.2023 року, під час якого було вилучено транспортні засоби, в тому числі, автомобіль марки «Toyota», модель «Саmrу», р.н. НОМЕР_1 , який належить їй, ОСОБА_8 на праві власності.

Арешт на належний їй автомобіль, відповідно до ухвали суду, накладений з метою запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, до скасування у встановленому порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Крім того, як зазначив слідчий суддя, «В ході досудового розслідування виникла необхідність в проведені судових інженерно- транспортних експертиз, за експертною спеціалізацією «дослідження технічного стану транспортних засобів», «транспортно-трасологічні дослідження», «дослідження обставин і механізму дорожньо- транспортних пригод», для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального правопорушення».

Станом на сьогодні, всі вище перераховані експертизи проведені, встановлено винну особу, обвинувальний акт відносно якої на даний час розглядається судом. Вона, ОСОБА_8 не є обвинуваченою в даній справі, а має статус свідка, фактично ухвала Обухівського районного суду Київської області досягла своїх цілей, тому вважає, що в подальшому застосуванні цього заходу немає потреби.

Зазначений автомобіль не використовувався як знаряддя злочину, а був лише об`єктом огляду та експертиз, всі необхідні слідчі процесуальні) дії з цим транспортним засобом вже проведені, про що свідчить складання обвинувального акту та направлення його до суду. В даному кримінальному провадженні вона навіть не є потерпілою, а має статус свідка.

Згідно із ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Виходячи з вищенаведеного, позбавлення права користування, розпорядження майном, що належить їй, ОСОБА_8 на даний час є недоцільним та таким, що порушує її законні права та інтереси.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 транспортний засіб марки «Toyota», модель «Саmrу», р.н. НОМЕР_1 перебуває у власності ОСОБА_8 .

Згідно з ст. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

За приписами статей 391, 392 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Зазначені норми кореспондуються з положеннями Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17 липня 1997 року, згідно з ст. 1 якого кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді, під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необгрунтовано.

Вважає, що підстави для арешту автомобіля марки «Toyota» модель «Саmrу» р.н. НОМЕР_1 » відпалі.

Прокурор Кагарлицького відділу Обухівської окружної прокуратури ОСОБА_3 заперечував проти задоволення заяви, оскільки можуть виникнути питання призначення повторних експертиз, а експертам необхідно провести повторного огляд транспорту.

Представник потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання, оскільки потерпілі вважають, що вони отримали тілесні ушкодження саме від дій водія ОСОБА_11 та погоджується із думкою прокурора.

Законний представник неповнолітнього потерпілого ОСОБА_12 ОСОБА_5 щодо даного клопотання погоджується із думкою прокурора.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 вважає, що відсутні підстави для задоволення даного клопотання.

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримує думку свого адвоката.

Суд, вислухавши клопотання та думку щодо нього, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4)відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Статтею 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, зокрема, правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні ,якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу.

У відповідності до положень ч.1 ст.174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому у застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необгрнутовано.

Відповідно до вимог п.15 ч.1 ст.7 КПК України одним із засад кримінального провадження є змагальність сторін та свобода у поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхній правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Оскільки суду не надано будь-яких інших доказів, які б свідчили, що арешт накладено безпідставно, а також того, що остаточне процесуальне рішення у кримінальному провадженні не прийнято, не вбачає підстав для скасування арешту, накладеного згідно ухвали суду від 29.08.2023 року.

На підставі наведеного та керуючись КПК України, суд, -

у х в а л и в :

У задоволенні клопотання ОСОБА_8 про скасування арешту з автомобіля відмовити.

Ухвала суду оскарження не підлягає.

Суддя ОСОБА_1