Справа № 344/9498/25
Провадження № 1-кп/344/1023/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

представника потерпілого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Івано-Франківську кримінальне провадження з обвинувальним актом про обвинувачення

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Снятини Івано-Франківської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та жителя АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, непрацюючого, на утриманні має дружину, яка є особою з інвалідністю І групи, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_7 вчинив незаконне заволодіння транспортним засобом, вартість якого від ста до двохсот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Кримінальне правопорушення вчинено за наступних обставин.

Так, 30.03.2025, приблизно о 01 год 56 хв, ОСОБА_7 , перебуваючи на території автозаправної станції ОККО, по вул. Хриплинська, 9, у м.Івано-Франківську, побачив припаркований автомобіль марки «PEUGEOT PARTNER», 2014 року випуску, номер кузова - НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_3 , чорного кольору, який належить ОСОБА_8 , та яким користується ОСОБА_4 , який останній залишив не замкнутим. У цей час у ОСОБА_7 виник протиправний умисел на незаконне заволодіння вказаним транспортним засобом.

Реалізовуючи свій протиправний умисел, спрямований на незаконне заволодіння автомобілем марки «PEUGEOT PARTNER», реєстраційний номер НОМЕР_3 керуючись корисливими мотивами та користуючись для себе вигідною обстановкою, відсутністю поруч з автомобілем його користувача, не маючи будь-яких уявних або законних підстав та прав на користування зазначеним автомобілем, ОСОБА_7 , підійшов до вказаного транспортного засобу, відчинив його та присів на водійському сидінні зазначеного автомобіля. Знаходячись в салоні автомобіля, ОСОБА_7 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний і суспільно-небезпечний характер своїх дій, спрямованих на незаконне заволодіння транспортним засобом, передбачаючи шкідливі наслідки і свідомо бажаючи їх настання, користуючись, тим що ключі, що знаходяться у замку запалювання, привів у дію двигун автомобіля та розпочав рух на зазначеному транспортному засобі в напрямку вул. Довженка у м. Івано-Франківську. Своїми протиправними діями, ОСОБА_7 , спричинив потерпілому ОСОБА_4 матеріальну шкоду на суму 328 116,00 гривень.

22.09.2025 року представник потерпілого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 подав клопотання про те, що потерпілому в повному обсязі відшкодовано матеріальні та моральні збитки, претензій до обвинуваченого не має. Просить суворо обвинуваченого не карати та не позбавляти волі.

У судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю та беззастережно, підтвердив викладені в обвинувальному акті обставини. Суду пояснив, що перебуваючи на території заправки ОККО, побачив автомобіль Пежо, який був відчиненим. В нього виник умисел на його заволодіння, тому він сів в нього. В салоні побачив, що ключі знаходяться у замку запалювання, завів автомобіль і поїхав геть. В подальшому автомобіль повернув потерпілому та відшкодував йому всі заподіяні своїм вчинком збитки. Просить вибачення та в добровільному порядку виплатив грошові кошти потерпілому. До вчиненого обвинувачений ставиться критично, щиро кається, та просить суд його суворо не карати, запевняючи суд, що такого більше не повториться.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження судом встановлено порядок дослідження доказів в даному кримінальному провадженні та визнано недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються. Суд обмежився допитом обвинуваченої, дослідженням письмових доказів, які характеризують її особу, дають можливість вирішити долю речових доказів та питання процесуальних витрат. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позиції немає, а також їм зрозуміло, що вони у такому разі будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Відтак, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення знайшла своє підтвердження та кваліфікує його дії за ч.2 ст.289 КК України як незаконне заволодіння транспортним засобом, вартість якого від ста до двохсот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Обставиною, яка пом`якшує покарання, згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття ОСОБА_7 , активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування потерпілому завданих збитків.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд відповідно до вимог ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, дані про особу винного, те, що обвинувачений раніше не судимий, одружений, не працює, на утриманні має дружину, яка є особою з інвалідністю І групи, займається волонтерською діяльністю, на диспансерному обліку лікарів нарколога та психіатра не перебуває, добровільне відшкодування потерпілому шкоду, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, як обставини, що пом`якшують покарання, та відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Як вбачається з досудової доповіді, беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, результати оцінки ризику вчинення ним повторного кримінального правопорушення, а також його імовірної небезпеки для суспільства свідчать про можливість виправлення особи без ізоляції від суспільства.

Положеннями ст. 50 Кримінального кодексу України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Виходячи із засади співмірності, призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.

Згідно з ч. 6 ст. 368 Кримінального процесуального кодексу України обираючи і застосовуючи норму закону України про кримінальну відповідальність до суспільно небезпечних діянь при ухваленні вироку, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Верховний Суд у постанові від 02 листопада 2021 року (справа N 750/5031/18, провадження N 51-2761км21) зазначив, що процес призначення покарання, а саме врахування усіх факторів, які мають бути взяті до уваги для обрання виду та розміру покарання, слід розцінювати як сукупність етапів, послідовність яких має значення для прийняття обґрунтованого судового рішення в цій частині. При цьому первинним етапом має бути оцінка ступеня тяжкості злочину, який має значною мірою звузити межі для прийняття конкретного рішення щодо виду та розміру покарання. Наступним етапом вже є врахування обставин, які позитивно або негативно характеризують особу винного, та обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання. Водночас, визначені у ст. 65 Кримінального кодексу України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст. 75 Кримінального кодексу України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадках, якщо призначено покарання певного виду і розміру, враховано тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, і всі ці дані у сукупності спонукають до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

З огляду на викладене, враховуючи позицію прокурора, що просила призначити обвинуваченому покарання у вигляді 5 років позбавлення волі без конфіскації, позицію потерпілого який просив суворо обвинуваченого не карати та не позбавляти волі, позицію обвинуваченого та його захисника, які просили визначити мінімальне покарання передбачено санкцією статті та із застосуванням ст.75 КК України, звільнити обвинуваченого від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк без конфіскації майна, суд вважає, що виправлення ОСОБА_7 можливе без ізоляції його від суспільства, а тому вважає необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, здійснення виховного впливу та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, є призначення йому покарання за ч.2 ст. 289 КК України із застосуванням положень ст. 75 Кримінального кодексу України. Таке покарання є достатнім, справедливим та необхідними для його виправлення та для запобігання вчиненню кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами.

Визначене обвинуваченому покарання на переконання суду відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами осіб, які притягуються до кримінальної відповідальності. Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому злочину. Положеннями ст. 50 Кримінального кодексу України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Тому арешти майна, накладені згідно ухвал слідчого судді підлягають скасуванню.

Процесуальні витрати за проведення судових експертиз відповідно до ч.2 ст.124 КПК України покласти на обвинувачену.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого у виді застави до вступу вироку у законну силу - залишити без змін.

Питання речових доказів у справі вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.100, 124, 370, 373, 374, ч.15 ст. 615 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України та призначити йому покарання - позбавлення волі на строк п`ять років без конфіскації.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 рік 6 місяців.

Відповідно до п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України та п.2 ч.3 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_7 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Іспитовий строк обчислюється відповідно до положень ст.165 КВК України з моменту проголошення вироку.

На підставі ч.1 ст. 72 КК України, зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення з 30.03.2025 по 01.04.2025 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний у виді застави до вступу вироку у законну силу - залишити без змін. Після набрання вироком законної сили заставу у розмірі 121 120 гривень - повернути заставодавцю ОСОБА_9 (згідно квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки №5102-01-003/С від 01.04.2025 року).

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави 26 296 гривень 30 копійок процесуальних витрат у кримінальному провадженні за проведення експертиз.

Речові докази:

- 4 змиви, фрагмент сліду взуття, 6 слідів папілярних узорів, 2 змиви із поверхні керма та коробки передач (постанова від 30.03.2025 року) знищити;

- мобільний телефон марки «Iphone 15 Pro» (постанова від 30.03.2025 року) повернути власнику ОСОБА_10 ;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , ключ до автомобіля, мобільний телефон марки «Iphone 15 Pro» (постанова від 30.03.2025 року) повернути власнику ОСОБА_4 ;

- автомобіль марки «PEUGEOT PARTNER», реєстраційний номер НОМЕР_3 (постанова від 30.03.2025 року) вважати повернутим власнику ОСОБА_4 ;

- сумку чорного кольору із маркуванням на ній «GA» на шлейці сумки маркування «EMPORIO ARMANI», кофту чорного кольору, розміру L із маркуванням в середині M.A.D.I.S.S., мобільний телефон червоного кольору марки «Nokia» із сім-картою НОМЕР_5 , ІМЕІ1: НОМЕР_6 , ІМЕІ2: НОМЕР_7 (постанова від 30.03.2025 року) повернути власнику ОСОБА_7 ;

- СD-R диск із відеозаписами (постанова від 12.04.2025 року) зберігати при матеріалах кримінального провадження сторони обвинувачення;

- СD-R диск із відеозаписами (постанова від 22.05.2025 року) зберігати при матеріалах кримінального провадження сторони обвинувачення;

- сорочку в клітинку чорного кольору, білого та сірого кольорів бренду «Н&М» та кросівки білого кольору марки «NIKE» (постанова від 30.03.2025 року) повернути власнику ОСОБА_10 .

Арешти накладені ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 03.04.2025 року (справа № 344/5637/25), ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 03.04.2025 року (справа № 344/5635/25), ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 04.04.2025 року (справа № 344/5638/25) - скасувати.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Вирок може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Івано-Франківський міський суд.

Суддя ОСОБА_11