Пр-ня по справі № 1кп/521/1976/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

ВСТУПНА ЧАСТИНА

м. Одеса, Україна

12 листопада 2025 року

Хаджибейський районний суд міста Одеси засідаючи у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

із секретарем судового засідання ОСОБА_2 на стадії судового провадження розглянувши кримінальне провадження № 0000765 від 06.10.2023 року, у відношенні:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який народився в с. Виноградівка, Баштанського району, Миколаївської області, який має середню-спеціальну освіту (водій), розлучений, на час подій що інкримінуються проходив військову службу за мобілізацією солдат резерву 3 взводу солдатів резерву 90 запасної роти військової частини НОМЕР_1 , який зареєстрований та проживає у АДРЕСА_1 , раніше не судимий, обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 407 КК.

Сторони кримінального провадження, які приймали участь на стадії судового провадження, -

з боку обвинувачення: прокурор ОСОБА_4

з боку захисту: обвинувачений ОСОБА_3 , захисник адвокат ОСОБА_5

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

1.Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

1.1. ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, проходячи військову службу на посаді солдата резерву 3 взводу солдатів резерву 90 запасної роти військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 9, 11, 16, 127 128 Статуту внутрішньої служби ЗСУ та ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту ЗСУ, 11 липня 2023 року о 22 годин 00 хвилин діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, з метою тимчасово ухилитись від обов`язків військової служби, в умовах воєнного стану1, самовільно залишив місце дислокації військової частини НОМЕР_1 , а саме район завантаження військової частини на потяг поруч із залізничним вокзалом «Одеса товарна» за адресою АДРЕСА_2 та перебував поза її межами по 06.08.2025 року, проводячи час на власний розсуд не пов`язуючи його з обов`язками військової служби.

1.2.Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 5 ст. 407 КК, за кваліфікуючими ознаками: самовільне залишення місця служби військовослужбовцем тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

2.Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

2.1.Обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю. Показав, що дійсно його призвали за мобілізацією у січні 2023 року на військову службу. Через деякий час, а саме у липні 2023 року він самовільно залишив розташування військової частини, поряд із залізничною станцією. Такі дії вчинив, оскільки він турбувався про свою родину. У той час, його син ОСОБА_6 , 2003 року народження проходив строкову військову службу. Оскільки поряд з його матір`ю та тоді ще маленькою донькою ніхто з чоловіків не залишився, він вирішив таким чином влаштувати власне бачення ситуації. В теперішній час розкаюється, однак надалі проходити військову службу не бажає.

2.2.За згодою учасників судового провадження суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_3 правопорушень, які ніким не оспорюються і на підставі ч. 3 ст. 349 КПК обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням доказів обставин, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого та обтяжують чи пом`якшують покарання. При цьому судом з`ясовано правильність розуміння обвинуваченим обставин щодо недоцільності дослідження доказів, добровільність його позиції та роз`яснено вимоги ч. 3 ст. 349 КПК, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

2.3.Таким чином, суд ухвалює вирок в особливому порядку без дослідження будь-яких доказів обставин, передбачених п. п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 91 КПК.

3.Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

3.1.Обставин які пом`якшують покарання під час судового розгляду не встановлено.

3.2.Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом під час судового розгляду також не встановлено.

4.Мотиви призначення покарання.

4.1.Вирішуючи питання щодо виду та розміру покарання суд враховує як зміст кримінального правопорушення так і його наслідки для суспільства і держави. Окрім того, судом враховується особа обвинуваченого, його вік, характер, мотиви та обставин вчиненого правопорушення.

4.2.Судом встановлено, що ОСОБА_3 знаходиться у віці 43 років. Народився і виріс в с. Виноградівка Баштанського району Миколаївської області. Отримав середню спеціальну освіту за спеціальністю водій. Перед мобілізацією працював різноробочим у приватному фермерському господарстві (займався роботами у сільському господарстві). Розлучений. Має двох дітей. Син ІНФОРМАЦІЯ_2 та донька ІНФОРМАЦІЯ_3 . 30 січня 2023 року був мобілізований для проходження військової служби. Зареєстрований та проживає у АДРЕСА_1 . Раніше не судимий.

4.3.З показів обвинуваченого можливо побачити, що він самовільно залишив військову служби оскільки боявся за власну родину. Натомість розумно пояснити, в чому повинна проявитись така турбота та в чому повинен виявитись острах за рідних, ОСОБА_3 не зміг. Встановлено, що його син в той проміжок часу проходив строкову військову службу. Донька навчалась у школі і проживала спільно з матір`ю (колишня дружина обвинуваченого). Окрім того, його мати також залишилась у селі. Зі слів ОСОБА_3 не бажав залишати матір та доньку, однак які перешкоди для утримання доньки є у колишньої дружини пояснити також не зміг. Так само неможливо зрозуміти чи існують підстави які обумовлюють сторонній догляд за його матір`ю похилого віку та чи існують такі обставини, що вимагають додаткової сторонньої допомоги особі в даних умовах. Жодних документів які б підтверджували такий порядок речей надано суду не було.

4.4.При більш детальному допиті обвинуваченого встановлено, що підставою всіх його дій є не бажання проходити військову службу та страх перед війною. Всі інші мотиви, які прикриті різними словосполученнями лише декор справжнього ставлення ОСОБА_3 до подій що відбуваються в Україні.

4.5.Оцінюючи покази ОСОБА_3 суд зазначає, що обвинувачений обмежений у сприйнятті світу, подій життя та відносин між людьми. Власні бажання він ставить на перший план і виконуючи їх не турбується про наслідки. Він не приділяє значення ані умовам життя навколо себе, ані характеру дій інших, що можуть мати вплив на якість життя громади у майбутньому. Має обмежену здатність до аналізу будь-яких подій життя і їх наслідків для сторонніх осіб.

4.6.Таким чином, ОСОБА_3 свідомо допускаючи порушення кримінального закону, розумів і наслідки у вигляді досить суворого покарання, яке передбачено у санкції ч. 5 ст. 407 КК.

4.7.Даючи оцінку правовій позиції обвинуваченого та тому факту, що він під час розгляду провадження стверджувально заявив, що не бажає проходити військову службу, суд вважає, що така малодушність і безпринципність у довгостроковій перспективі може привести до втрати свободи всієї нації. Мова іде в тому числі про власний борг перед державою Україна та народом України - кожного громадянина.

4.8.Судом неодноразово проводились думки щодо необхідності захисту батьківщини, що є не тільки обов`язком в силу правового закону але й перш за все боргом кожної свідомої людини2. Однак ОСОБА_3 очевидно не розуміє ані змісту своїх дій, ані суспільної небезпеки від самовільного залишення місця служби на майбутнє. Такий приклад, негативно впливає як на існуючи відносини між громадою та державою, так і на окрему людину, яка може оцінити такі дії, як призив до ітераційної поведінки.

4.9.Даючи оцінку діям обвинуваченого суд враховує, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка не тільки покладає на будь-яку особу певні обов`язки, які не притаманні звичайні професії (діяльності) але й створює такі обмеження та обтяження, які є необхідними для самого змісту такої служби, оскільки виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності неможливо було б здійснити у інший спосіб та порядок.

4.10.Головною відмінністю будь-якої військової служби від звичайної діяльності є беззаперечне виконання наказів командирів та поважання бойових і військових традиції.

4.11. ОСОБА_3 проходячи службу за мобілізацією взяв на себе виконання певних військових обов`язків та повинен був розуміти, які юридичні наслідки можуть бути застосовані до нього у випадку невиконання або неналежного виконання положень Статутів та нормативних Актів, що регулюють проходження військової служби. Очевидно, що дії ОСОБА_3 , пов`язані із нез`явленням вчасно на службу без поважних причин, не можна пояснити і будь-якими моральними принципами, оскільки людина повинна вчиняти так, щоб причина, привід, за яким він робить той чи інший вчинок, могли бути оголошені загальним моральним принципом.

4.12.На думку суду, відсутність належної освіти і виховання, і як наслідок відсутність загальновідомих соціальних цінностей, привели обвинуваченого до скоєння вказаного правопорушення. Окрім того, є очевидним вплив на ОСОБА_3 та його світогляд атмосфери в якій він виріс, соціального середовища, які не сприяли виховуванню основних чеснот (розсудливості, мужності, справедливості, помірності, патріотизму), які в тому числі є необхідними для військової служби.

4.13.Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини, а також відсутність обставин, які пом`якшують і обтяжують покарання, суд вважає, що необхідним і достатнім для виправлення та попередження нових злочинів, повинно бути призначено покарання у межах, встановлених у санкції статі, пов`язане з позбавленням волі.

4.14.Суд не знаходить підстав для застосування у відношенні ОСОБА_3 положень ст. ст. 75, 69 КК, оскільки існує імперативна заборона на застосування до особи, яка вчинила злочин передбачений ст. 405 КК вимог ст. 75 КК, а також враховуючи, що сам зміст дій обвинуваченого, грубе нехтування вимогами військової служби у період воєнного стану, на фоні висловлювань обвинуваченого, які більше нагадують бажання ухилитись від військової служби, аніж отримати справедливу сатисфакцію за порушене право, показують справжнє обличчя обвинуваченого. Відповідно покарання у даному випадку відповідає загальній характеристиці ОСОБА_3 , як особи, яка бажає ухилитись від виконання покладених на нього законом і моральним боргом обов`язків із захисту держави.

5.Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, яким керувався суд.

5.1.Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 суд вважає за необхідне продовжити, до набрання вироком суду законної сили. Вказаний запобіжний захід буде забезпечувати виконання вироку та гарантує належну поведінку обвинуваченого у вказаний період.

5.2.Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд допускає в цій частині негайне виконання вироку.

5.3.Ухвалюючи вирок, суд керується ст. ст. 370, 373, 374 КПК.

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

1.1.Визнати ОСОБА_3 , винним у скоєні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

1.2.Початок строку відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_3 у вигляді позбавлення волі, обчислювати з моменту набрання законної сили вироком суду.

1.3.До набрання вироком суду законної сили продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

1.4.Зарахувати обвинуваченому ОСОБА_3 у строк покарання строк попереднього ув`язнення, а саме знаходження під вартою під час досудового розслідування і судового розгляду, а саме з 06.08.2025 року по день набрання законної сили вироком суду.

1.5.Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

1.6.Апеляційна скарга на вирок суду, може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

1.7.Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

1.8.Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору та не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

С У Д Д Я: ОСОБА_1

[1] Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»» від 24.02.2022 року та Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні»» від 02.05.2023 року на строк 90 діб.

[2]Вирок Малиновського р/с м. Одеси від 11.12.2023 року, Справа № 521/8492/23, Провадження № 1кп/521/1357/3.

1 Правовий режим воєнний стан введений в Україні на підставі Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»» від 24.02.2022 року та неодноразово продовжений в Україні, останній раз на момент події Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні»» від 02.05.2023 року на строк 90 діб.

2 Вирок Малиновського р/с м. Одеси від 11.12.2023 року, Справа № 521/8492/23, Провадження № 1кп/521/1357/3