Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/404/25 Головуючий у суді І-ї інстанції >
Справа № 404/7818/25 Доповідач в колегії апеляційного суду
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.10.2025 року. Кропивницький апеляційний суд колегією суддів судової палати з розгляду кримінальних справ у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

з участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому апеляційні скарги підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_9 , на ухвалу слідчого судді Фортечного районного суду м. Кропивницького від 15 серпня 2025 року, якою стосовно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кіровограда, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2, 3 ст.307 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів, а саме з 13 год. 20 хв. 14 серпня 2025 року до 13 год. 20 хв. 12 жовтня 2025 року, без визначення розміру застави,

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий слідчого відділу Кропивницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області капітан поліції ОСОБА_10 за погодженням з прокурором Кропивницької окружної прокуратури ОСОБА_11 , звернулася до слідчого судді Фортечного районного суду м. Кропивницького із клопотанням у даному кримінальному провадженні про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят діб без визначення розміру застави.

На обґрунтування клопотання слідчий зазначила, що нею здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000669, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.03.2025, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2, 3 ст.307 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що мешканець міста Кропивницького ОСОБА_8 , в порушення вимог Закону України "Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори" №60/95-ВР від 15.02.1995 року та Закону України "Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними " №62/95-ВР від 15.02.1995 року, не бажаючи займатися суспільно корисною працею, переслідуючи корисливі мотиви та мету незаконного збагачення за рахунок протиправної діяльності у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, обрав предметом своєї протиправної діяльності «амфетамін», обіг якої обмежено, та спосіб незаконного збагачення - його незаконне придбання, зберігання з метою збуту, та незаконний збут психотропної речовини за грошові кошти особам, які його вживають.

Таким чином, ОСОБА_8 , маючи знайомства для незаконного придбання особливо небезпечної психотропної речовини, у невстановленому досудовим розслідуванням місці та часі, незаконно придбав психотропну речовину «амфетамін», яку зберігав за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , тим самим вчинив незаконне придбання та зберігання психотропної речовини з метою збуту.

В подальшому, 10.07.2025 близько 15 годині 58 хвилин особа з легендованими установчими даними ОСОБА_12 , до якого застосовано заходи безпеки, шляхом забезпечення конфіденційних відомостей, діючих на добровільних засадах, в порядку та на умовах зазначених законом з метою викриття злочину, перебуваючи на вулиці поряд з місцем мешкання ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_2 , передав останньому на виконання досягнення попередньої домовленості, грошові кошти в сумі 300 грн. з метою придбання у ОСОБА_8 психотропної речовини «амфетамін». В свою чергу, ОСОБА_8 реалізуючи свій злочинний намір, направлений на корисливе збагачення за рахунок скоєння злочинів у сфері незаконного обігу психотропних речовин, діючи умисно, цілеспрямовано збув ОСОБА_12 один паперовий згорток, в якому знаходилась порошкоподібна речовина білого кольору, тим самим вчинив незаконний збут психотропної речовини.

В подальшому працівниками УБН ГУНП в Кіровоградській області у ОСОБА_12 вилучено один паперовий згорток, в якому знаходилась порошкоподібна речовина білого кольору, яка, відповідно до висновку судової експертизи матеріалів, речовин і виробів №СЕ-19/112-25/10703-НЗПРАП від 23.07.2025, містить психотропну речовину - амфетамін, обіг якої обмежено, маса амфетаміну в перерахунку на всю масу речовини становить 0,007 грама, яку ОСОБА_8 незаконно збув ОСОБА_12 за грошові кошти в сумі 300 гривень, повторно.

Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_8 , точного часу досудовим розслідуванням встановити не представилося можливим, маючи умисел на незаконне придбання та зберігання особливо небезпечної психотропної речовини MDMA (3,4-метилендіоксиметпмяетамін), 4-MMC (4-метилметкатинону), з метою збуту, в порушення вимог Закону України "Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори" №60/95-ВР від 15.02.1995 та Закону України "Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними" №62/95-ВР від 15.02.1995, придбав особливо небезпечну психотропну речовину особливо небезпечної психотропної речовини MDMA (3,4-метилендіоксиметпмяетамін), 4-MMC (4-метилметкатинону), які залишив зберігати за своїм місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_2 .

В подальшому, 14.08.2025 в період часу з 10.16 год. по 12.04 год. за адресою: АДРЕСА_2 , де мешкає ОСОБА_8 , в присутності понятих та інших учасників, проведено обшук зазначеного домоволодіння, під час якого виявлено та вилучено: два прозорих, безбарвних полімерних зіп пакетиків, в яких знаходилась кристалічна речовина, яка відповідно до висновку судової експертизи матеріалів, речовин і виробів №СЕ-19/112-25/11785-НЗПРАП від 15.08.2025 в одному пакеті містить особливо небезпечну психотропну речовину MDMA (3,4-метилендіоксиметпмяетамін), обіг якої заборонено, загальна маса якої становить 8,3 грама, в другому пакеті - містить особливо небезпечну психотропну речовину 4-MMC (4-метилметкатинону), обіг якої заборонено, загальна маса якої становить 3,855 грама, які ОСОБА_8 незаконно придбав та зберігав з метою збуту, у великих розмірах.

Крім того, 14.08.2025 в період часу з 12.25 год. по 13.20 год. за адресою: м. Кропивницький, вул. Дружби, 17, проведено обшук транспортного засобу марки «Mitsubishi Galant», чорного кольору з номерним державним знаком НОМЕР_1 , vin транспортного засобу НОМЕР_2 , фактичним володільцем якого є ОСОБА_8 , в присутності понятих та інших учасників, під час якого виявлено та вилучено: один прозорий, безбарвних полімерний пакет, в якому знаходилась кристалічна речовина, яка відповідно до висновку судової експертизи матеріалів, речовин і виробів №СЕ-19/112-25/11794-НЗПРАП від 15.08.2025 в одному пакеті містить особливо небезпечну психотропну речовину PVP, обіг якої заборонено, загальна маса якої становить 186,240 грама, яку ОСОБА_8 незаконно придбав та зберігав з метою збуту, в особливо великих розмірах, вчинено повторно.

Дії ОСОБА_8 кваліфіковані органом досудового розслідування за ч.ч.2, 3 ст.307 КК України.

14.08.2025 о 13.20 год. ОСОБА_8 затримано в порядку ст.208 КПК України.

Під час досудового розслідування 15.08.2025 було складено і в порядку ст.278 КПК України вручене ОСОБА_8 повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

15.08.2025 підозрюваному ОСОБА_8 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2, 3 ст.307 КК України.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Зі змісту клопотання вбачається, що наявність обґрунтованої підозри сторона обвинувачення підтверджує зібраними в кримінальному провадженні доказами.

В обґрунтування доводів щодо застосування стосовно підозрюваного запобіжного заходу слідчий посилається на наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, - можливість переховуватись від органів досудового розслідування або суду; можливість незаконно впливати на свідків; можливість вчинити інше кримінальне правопорушення.

Ухвалою слідчого судді Фортечного районного суду м. Кропивницького від 15 серпня 2025 року задоволено вказане клопотання.

Застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування.

Строк дії ухвали та тримання під вартою ОСОБА_8 визначено з 13 год. 20 хв. 14 серпня 2025 року до 13 год. 20 хв. 12 жовтня 2025 року, включно.

Зобов`язано керівництво Державної установи «Кропивницький слідчий ізолятор» та філії Державної установи «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» в Черкаській та Кіровоградській областях забезпечити проведення медичного обстеження підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (медичний стан: трофічна виразка правої гоміки, фізична травма), в умовах ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор» за необхідності з залученням консультації спеціаліста та надання медикаментозної терапії.

Копію ухвали направити до відома та виконання до ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор».

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора в кримінальному провадженні.

Судове рішення мотивоване тим, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні умисного тяжкого та особливо тяжкого кримінального правопорушення, в особливо великих розмірах, пов`язаного з незаконним обігом психотропних речовин, рухомого, нерухомого майна у власності не має, зазначив щодо наявності накопичень в розмірі 10 000 євро, отриманих на виконання рішення Європейського суду з прав людини, має вік 40 років, раніше неодноразово судимий, у тому числі за вчинення аналогічних злочинів, має постійне місце проживання та реєстрації, за його неспростовних доводів проживає з жінкою без укладення шлюбу, офіційно не працевлаштований, однак має підробіток, допомагає матері, яка є фізичною особою підприємцем, та з якою разом проживає. Дані обставини хоч і підтверджують наявність сталих соціальних зв`язків, однак, вони не стали стримуючим фактором від вчинення злочинів, пов`язаних з незаконним обігом наркотичних речовин.

В апеляційній скарзі підозрюваний ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою йому обрати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою у виді цілодобового домашнього арешту в нічний час доби.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що на його думку судове рішення є незаконним та потребує скасуванню.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою обрати його підзахисному більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час з 23-00 до 06-00 за адресою: м. Кропивницький, смт. Нове, вул. Дружби, 17.

Свої вимоги захисник обґрунтовує тим, що його підзахисний вказав, що за станом здоров`я не може бути в слідчому ізоляторі, оскільки потребує оперативного втручання, має зміни КІМ початкового атеросклерозу магістральних артерій нижніх кінцівок Колатеральний, достатній, тип кровотоку артерій СТЕГНО-ПІДКОЛІННОГО - гомілкового сегменту правої нижньої кінцівки.

Мати його підзахисного надала заяву, що не заперечує проти того, що її син перебував під домашнім арештом за адресою: вул. Дружби, 17, смт Нове, місто Кропивницький(копія заяви додається).

Також його підзахисний у справі ЄСПЛ від 15.05.2025 року вже довів порушення статті 3 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод( СПРАВА «ДЖАЧВЛІАНІ ТА ІНШІ ПРОТИ УКРАЇНИ» (CASE OF DZHACHVLIANI AND OTHERS v. UKRAINE) (Заява № 37516/23 та 2 інші заяви) згідно якого ЄСПЛ оголосив прийнятними скарги на ненадання органами державної влади заявникам належної медичної допомоги під час тримання під вартою, а також інші скарги за усталеною практикою Суду, наведені у таблиці в додатку, а решту скарг у заявах № 37516/23 та № 41072/23 неприйнятними.

Постановив, що ці заяви свідчать про порушення статті 3 Конвенції у зв`язку з ненаданням належної медичної допомоги під час тримання під вартою.

Постановив, що було порушено Конвенцію у зв`язку з іншими скаргами, висунутими за усталеною практикою Суду (див. таблицю в додатку).

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_9 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила судове рішення залишити без змін, перевіривши матеріали клопотання старшого слідчого про обрання запобіжного заходу, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення з таких підстав.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до ст. 183 ч. 1, 2 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризиками, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно ст. 177 ч. 1 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті (тобто недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні), слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до ст. 5 ч. 1, ч. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути розбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Частиною 3 ст. 5 вказаної Конвенції передбачено, що кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.

Згідно ст. 6 ч. 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Разом з тим, статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків, тощо.

Слід зазначити, що термін «обґрунтована підозра», згідно практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.

Колегія суддів зазначає, що практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання або продовження запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру.

Так, у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984 року ЄСПЛ вказав, що комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування та судового розгляду, сприяти якому має й тримання під вартою.

Згідно п. 110 рішення ЄСПЛ у справі «Кудла проти Польщі» тривале тримання під вартою може бути виправдане в кожному окремому випадку за наявності конкретних ознак існуючої необхідності захисту інтересів суспільства, незважаючи на презумпцію невинуватості переважає принцип поваги до особистої свободи, встановлений ст. 5 Конвенції.

Причетність ОСОБА_8 до повідомленої підозри підтверджується доданими до клопотання матеріалами, а саме: рапортами; протоколами допиту свідків; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 12.03.2025, протоколом про результати проведення негласної (слідчої) дії - контролю за вчиненням злочину від 10.07.2025, протоколом огляду грошових купюр; протоколом огляду покупця та вручення грошей, протоколом вручення покупцю спецтехніки, протоколом вилучення товару у покупця, протоколом вилучення спецтехніки; висновком експерта СЕ-19/112-25/10703-НЗПРАП від 23.07.2025; протоколом про результати спостеження за річчю від 07.07.2025; протоколом обшуку домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , проведеним на підставі ухвали слідчого судді, під час якого виявлено та вилучено: два прозорих, безбарвних полімерних зіп пакетиків, в яких знаходилась кристалічна речовина; 1 пакет з кристалічною речовиною жовтого кольору; висновком судової експертизи матеріалів, речовин і виробів №СЕ-19/112-25/11785-НЗПРАП від 15.08.2025, відповідно до якого в одному пакеті міститься особливо небезпечна психотропна речовина MDMA (3,4 -метилендіоксиметпмяетамін), обіг якої заборонено, загальна маса якої становить 8,3 грама, в другому пакеті - особливо небезпечна психотропна речовина 4-MMC (4-метилметкатинону), обіг якої заборонено, загальна маса якої становить 3,855 грама; протоколом обшуку транспортного засобу «Mitsubishi Galant», за адресою: Кіровоградська область, м. Кропивницький, смт. Нове, вул. Дружби, 17, проведеним на підставі ухвали слідчого судді, під час якого виявлено та вилучено: один прозорий, безбарвний полімерний пакет, в якому знаходилась кристалічна речовина; висновком судової експертизи матеріалів, речовин і виробів №СЕ-19/112-25/11794-НЗПРАП від 15.08.2025, відповідно до якого в одному пакеті міститься особливо небезпечна психотропна речовина PVP, обіг якої заборонено, загальна маса якої становить 186,240 грама.

Для цілей повідомлення особі про підозру стандарт «достатніх підстав (доказів)» передбачає наявність доказів, які лише об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним кримінальним правопорушенням (демонструють причетність до його вчинення) і є достатніми, щоб виправдати подальше розслідування для висунення обвинувачення або спростування такої підозри (рішення ЄСПЛ у справах «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994 та «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990).

У п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07 року ЄСПЛ зазначив: «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Отже, описані у клопотанні фактичні обставини кримінального правопорушення, у сукупності дають підстави дійти висновку про можливу причетність ОСОБА_8 , до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч. 2, 3 ст. 307 КК України, що виправдовує застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Колегія суддів враховує, що на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті та під час винесення вироку, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то суд на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_8 до вчинення кримінального правопорушення, що пред`явлені в підозрі, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу, з чим погоджується і колегія суддів.

Згідно висновків Європейського суду з прав людини, зокрема, по справах «Смирнова проти Російської Федерації», «Летельєр проти Франції», «Вемгофф проти Німеччини», відповідно до яких тримання особи під вартою можливе лише у виняткових чотирьох випадках:

- при ризику неявки обвинуваченого на судовий розгляд;

- при ризику перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя;

- при ризику вчинення ним подальших правопорушень;

- при ризику спричинення ним порушень громадського порядку.

Усі чотири ризики мають бути реальними і обґрунтованими, аргументи на цей предмет не повинні бути загальними і абстрактними.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (рішення ЄСПЛ «Панченко проти Росії»). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення ЄСПЛ «Бекчиєв проти Молдови»).

В рішеннях Європейського суду з прав людини зазначені ризики, які дають підстави для обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу, а саме ризик неявки підозрюваного на судовий розгляд у справі «Штегмюллер проти Австрії» від 10 листопаді 1969 року, ризик перешкоджання з боку підозрюваного процесу здійснення правосуддя у справі «Вемгофф проти Німеччини» від 27 червня 1968 року, вчинення ним подальших правопорушень у справі «Мацнеттер проти Австрії» від 10 листопада 1969 року.

Доводи про необґрунтованість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 колегією суддів не можуть бути враховані.

Не визнання вини та тяжкість злочину у якому підозрюється ОСОБА_8 в сукупності з мірою покарання, яка йому загрожує у разі визнання його винуватим, свідчать про наявність високого ступеню ризиків переховування його від суду.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (рішення ЄСПЛ «Панченко проти Росії»). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення ЄСПЛ «Бекчиєв проти Молдови»).

Ризик переховування підозрюваного ОСОБА_8 від суду продовжує існувати та обумовлений тяжкістю ймовірного покарання та суворістю можливого вироку.

Так, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень, які вчинені умисно з корисливих мотивів з метою незаконного збагачення, пов`язані з незаконним обігом наркотичних засобів.

ОСОБА_8 усвідомлюючи тяжкість кримінального правопорушення та розуміючи міру покарання, яка може бути застосована у разі ухвалення обвинувального вироку, може переховуватись суду з метою уникнення відповідальності за вчинений злочин.

Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 25.07.2001, в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Крім того, на території України триває військова агресія з боку російської федерації, що часто створює невизначеність на кордонах України та позбавляє насамперед прикордонну службу України можливості здійснювати належний контроль за всією ділянкою державного кордону, отже, і пропуск громадян через кордон із дотриманням відповідних порядку та правил. Зазначена обставина не виключає можливості здійснення підозрюваним спроб перетину межі військового зіткнення та залишитися на окупованій території України, що фактично виключить можливість розшуку та притягнення до кримінальної відповідальності або взагалі надасть можливість виїхати до російської федерації.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, колегія суддів враховує встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме спочатку, на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду, на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК). Водночас, суд може обґрунтовувати свої висновки лише показаннями, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК).

За таких обставин, ризик впливу на свідків та інших обвинувачених існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

За таких обставин, не будучи обмеженими у вільному спілкуванні із зазначеним колом осіб ОСОБА_8 може здійснити вплив на свідків, з метою їх спонукання до ненадання показань, перекручування або спотворення обставин, які їм достовірно відомі.

Отже, на переконання колегії суддів, обов`язок, який полягає в необхідності утримуватися ОСОБА_8 від спілкування з визначеним колом осіб є об`єктивно виправданим.

Окрім того, ОСОБА_8 не має достатнього рівня репутації, яка б змогла гарантувати виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, а тому у разі обрання йому більш м`якого запобіжного заходу може вчинити спроби переховування від суду, вливати на свідків та вчиняти нові кримінальні правопорушення.

Крім того, стороною захисту не надано доказів на наявність у ОСОБА_8 достатніх стримуючих факторів в поведінці, та які гарантуватимуть його виправлення під час застосування запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою.

В той же час доводи сторони захисту про не доведеність ризиків ОСОБА_8 не може бути враховано, оскільки вказане жодним чином не убезпечить від вчинення підозрюваним нових кримінальних правопорушень.

Факт наявності місця проживання не є підставою для зміни запобіжного заходу.

Також стороною захисту не надано докази про наявність у ОСОБА_8 міцних соціальних зв`язків, які зможуть гарантувати виправлення підозрюваного та убезпечить від можливості вчинення нових кримінальних правопорушень.

Що стосується тверджень сторони захисту про те, що до ОСОБА_8 можливо застосувати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, то такі доводи на переконання колегії суддів не спростовують висновок судді про наявність у даному кримінальному провадженні ризиків, передбачених пп. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та не можуть бути самостійною підставою для відмови у задоволенні клопотання про застосування щодо запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження та доданих ініціатором клопотання доказів на підтвердження його обґрунтованості.

А тому, у разі застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою останній з високою імовірністю може вчинити спроби направлені як на ухилення від явки до суду, впливати на свідків та вчиняти нові кримінальні правопорушення.

З цих же підстав, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляції про недоведеність ризиків.

Враховуючи наведене, беручи до уваги обставини вчинення кримінального правопорушення, а також те, що інший більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою - не забезпечить належне виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи захисту про необхідність обрання підозрюваним запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою.

Таким чином, підстав для задоволення апеляційної скарги не має.

Отже, слідчим суддею правильно встановлено наявність ризиків передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Можливість настання ризиків безпосередньо залежить від застосування до обвинуваченого, більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою, зокрема таких як особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешт, застава.

А тому, належна поведінка ОСОБА_8 не може бути забезпечена шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою та не зможе запобігти спробам переховуватись від суду та вчиняти нові кримінальні правопорушення.

На підставі викладеного, із урахуванням того, що доводи апеляційної скарги під час апеляційного перегляду, свого підтвердження не знайшли, підстав для скасування судового рішення суду першої інстанції, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 183, 376, 407, 419, 422, 424 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги підозрюваного ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_9 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Фортечного районного суду м. Кропивницького від 15 серпня 2025 року, якою стосовно підозрюваного ОСОБА_8 , застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів, а саме з 13 год. 20 хв. 14 серпня 2025 року до 13 год. 20 хв. 12 жовтня 2025 року, без визначення розміру застави, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною і в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4