У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 184/547/25

Номер провадження 1-кп/184/51/26

18 лютого 2026 року

м. Покров

Покровський міський суд Дніпропетровської області

в складі: головуючого судді: ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

захисника: ОСОБА_5 ,

представника потерпілого: ОСОБА_6 (відсутній),

розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Покров Дніпропетровської області обвинувальний акт відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Богданівки Волноваського району Донецької області, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, на утриманні дітей не має, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

в рамках кримінального провадження за № 0000085 від 01.03.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, -

в с т а н о в и в:

У судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 строком на 60 днів, посилаючись на наявність ризиків, передбачених п.1 ч.1 ст.177, п.5 ч.1 ст.177 КПК України переховування від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Обвинувачений ОСОБА_4 не висловив свою думку з приводу клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу, його захисник ОСОБА_5 залишила вирішення клопотання на розсуд суду, враховуючи позицію свого підзахисного.

Вислухавши думку учасників процесу, суд приходить до наступних висновків.

Ухвалою Покровського міського суду Дніпропетровської області від 13.11.2025 стосовно ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, до 11.01.2026 та визначено суму застави, який ухвалою від 24.12.2025 продовжено до 21.02.2026.

Пунктом 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Відповідно до частин першої та третьої статті 331 Кримінального процесуального кодексу України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування.

Суд враховує вимоги ст. 5 Конвенції, правову позицію ЄСПЛ у рішенні від 12.01.2012 року у справі «Тодоров проти України», відповідно до якої «для продовження тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою протягом досить тривалого строку». Також суд вказав, що п. 3 ст. 5 Конвенції визначає право заарештованого на розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження, при цьому таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.

Суд повинен співвідносити доцільність подальшого застосування тримання під вартою з особливістю тих дій, які слід провести для завершення провадження.

Таким чином, обґрунтування доцільності продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повинно відповідати ризикам та обставинам, що передбачені статтями 177 178 КПК, у їх зіставленні з конкретними фактами, встановленими учасниками судового провадження.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» № 12369/86 від 26 червня 1991 року вказав, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Така ж позиція відображена в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/97 від 26 липня 2001 року.

Тобто із зазначених рішень Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване. Суд зобов`язаний врахувати всі дійсні обставини справи і за наявності підстав, вичерпний перелік яких визначений в ст. 183 КПК України, застосувати винятковий вид запобіжного заходу.

Факти та інформація, якими сторона обвинувачення обґрунтовує причетність ОСОБА_4 до вчинення вищевказаного кримінального правопорушення, в обвинувальному акті та реєстрі матеріалів досудового розслідування відображені з достатньою мірою для висновку про обґрунтованість повідомленої йому підозри.

Як вбачається із додатків до обвинувального акту, стороною обвинувачення зібрані певні докази по кримінальному провадженню, але наразі триває судовий розгляд, ще не закінчене дослідженні усіх доказів, не допитані свідки та обвинувачений. Об`єктивні показання всіх вищезазначених осіб мають суттєве значення для встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні.

Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_4 органом досудового розслідування пред`явлено обвинувачення у скоєнні тяжкого злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, санкція якої передбачає за скоєння таких злочинів покарання у виді позбавлення волі строком від 5 до 8 років.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Так, встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, і він в повній мірі розуміє невідворотність покарання у виді позбавлення волі за таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

Тому, є достатні підстави вважати, що з метою ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, а також уникнення покарання за тяжкий злочин він може вчинити дії, пов`язані з переховуванням від органу досудового розслідування або суду, а саме виїхати за межу міста Покров Дніпропетровської області.

Також, при оцінці ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України необхідно враховувати тяжкість можливого покарання у виді позбавлення волі строком від 5 до 8 років, яке може бути призначене обвинуваченому у разі визнання їм винним у вчиненні інкримінованих злочинів, що згідно рішення ЄСПЛ «Москаленко проти України» є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду.

Враховуючи позицію Європейського суду з прав людини, згідно якої, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту, тому суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, в тому числі і потерпілих, що вимагає більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства з боку особи, яка обвинувачується у вчиненні протиправного діяння.

Ухвалою слідчого судді Покровського міського суду Дніпропетровської області від 12.03.2025 відносно ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту, строк дії якого закінчився 10.05.2025.

Обвинувальний акт у вказаному кримінальному провадженні направлено для судового провадження 17.03.2025.

Починаючи з 09.04.2025 обвинувачений припинив брати участь у судовому провадженні без поважних причин та покинув місце свого постійного проживання і не повідомляв суд про причини неявки, а також про місце свого перебування. У зв`язку з ухиленням обвинуваченого від суду, 31.07.2025 та 17.09.2025 ухвалені рішення про примусовий привід обвинуваченого ОСОБА_4 в судове засідання. Проте, за результатами виконання ухвал встановлено, що останній змінив місце свого постійного проживання та виїхав за межі м. Покров Дніпропетровської області.

Ухвалою Покровського міського суду від 23.10.2025 надано дозвіл на затримання обвинуваченого ОСОБА_4 з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Крім того, 23.10.2025 ухвалою Покровського міського суду обвинувачений оголошений у розшук, внаслідок чого судове провадження було зупинено до його розшуку.

13 листопада 2025 року ОСОБА_4 було затримано та доставлено до Покровського міського суду Дніпропетровської області.

Таким чином ОСОБА_4 ухилявся від суду, ніде не працює, здійснює інші кримінальні правопорушення під час розгляду судом обвинувального акту.

Зазначена обставина вказує на існування обґрунтованого ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України - переховуватися від суду.

Також, слід зазначити, що ОСОБА_4 після вчинення злочину, інкримінованого йому у даному кримінальному провадженні, вчинив інше кримінальне правопорушення, а саме, 28.07.2025 до Покровського міського суду Дніпропетровської області для судового провадження направлено обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000233 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України. У вказаному кримінальному провадженні стосовно обвинуваченого застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту. Окрім того, відповідно до матеріалів судового провадження встановлено, що ОСОБА_4 на час вчинення інкримінованих йому злочинів не працював та не навчався, будь-яких соціальних зв`язків він не мав, заробляв на життя тим, що вчиняв корисні правопорушення, за які неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності.

Вказані обставини свідчать на існування обґрунтованого ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України - вчинити інше кримінальне правопорушення.

З метою запобігання спробам ОСОБА_4 переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, необхідно продовжити відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Лише запобіжний захід, пов`язаний з ізоляцією від суспільства, допоможе уникнути зазначених вище ризиків.

Вказаний запобіжний захід є достатнім для запобігання цих ризиків. Запобігання вказаним ризикам шляхом застосування до підозрюваного ОСОБА_4 більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, неможливо, оскільки: застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, застави, домашнього арешту, фактично не зможе забезпечити реальне запобігання спробам вчинити ним дії, передбачені п.п. 1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Таким чином, підставами для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 є наявність обґрунтованої підозри у вчинені тяжких кримінальних правопорушень, а також наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно ч. 1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати 60 днів.

В силу ст.183 ч.3 КПК України, визначити розмір застави у даному кримінальному провадженні.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 176, 177, 194, 217, 334, 372 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження дії заходу забезпечення кримінального провадження задовольнити.

Продовжити щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, запобіжний захід в виді тримання під вартою в Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)» строком на 60 (шістдесят) днів, тобто з 18.02.2026 до 18.04.2026 включно.

На підставі ч. 3 ст. 183 КПК України, з дотриманням п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановити заставу в вигляді 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 60560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) гривень, які необхідно внести до сплину терміну тримання під вартою.

При внесенні визначеної суми застави ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з під варти звільнити.

У разі внесення застави, відповідно до ст. 194 КПК України, покласти на ОСОБА_4 , обов`язки:

- не відлучатися із населеного пункту, в якому проживає без дозволу прокурора або суду;

- повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- прибувати до суду за першою вимогою;

- не спілкуватися із свідками по цьому кримінальному провадженню.

Відповідно до вимог ст. 182 КПК України, роз`яснити обвинуваченому, що в разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Строк дії ухвали до 18.04.2026 року включно.

Копію ухвали негайно вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору, потерпілій, представнику потерпілої, направити до Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань №4».

На ухвалу може бути подана скарга в Дніпровський апеляційний суд протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення, а підозрюваним який тримається під вартою в цей же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Повний текст ухвали оголошений учасникам судового провадження 18.02.2026 року о 16-00 годині.

Суддя Покровського міського суду ОСОБА_1