Провадження № 1-кс/742/1749/25
Єдиний унікальний № 742/1301/25
УХВАЛА

24 грудня 2025 року м. Прилуки

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області

в складі: головуючого-судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Прилуки клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в кримінальному провадженні №0000003 від 01.01.2025 р. за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Прилуки, офіційно непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1,2 ст.307 КК України

за участі сторін кримінального провадження:

прокурор - ОСОБА_4 ,

захисник - ОСОБА_5 ,

обвинувачений - ОСОБА_3 ,

УСТАНОВИВ:

На розгляді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області перебуває кримінальне провадження №0000003 від 01.01.2025 р. за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1,2 ст.307 КК України.

03.12.2025 р. прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Клопотання мотивоване тим, що ухвалою судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 28.10.2025 р. ОСОБА_3 продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 27.12.2025 року з можливістю внесення застави у розмірі 70 прожиткових мінімумів доходів громадян, однак завершення судового розгляду кримінального провадження до спливу визначеного строку тримання під вартою не представляється можливим.

Прокурор, посилаючись на наявність ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, та з метою забезпечення дієвості кримінального провадження та неможливості запобігти встановленим ризикам жодним із більш м`яких запобіжних заходів, просив задовольнити клопотання.

Заслухавши доводи прокурора щодо заявленого клопотання, а також позицію обвинуваченого та його захисника, які не заперечували щодо продовження строку тримання під вартою, однак просили зменшити розмір застави, суд вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування.

Вирішуючи питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відповідно до вимог ст.ст.199,194 КПК України, суд враховує наявність ряду обставин на які вказує у поданому клопотанні прокурор, а саме: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення та ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а також можливість застосування альтернативних запобіжних заходів.

Тобто при вирішенні цього питання суд керується загальними приписами, які регулюють застосування запобіжного заходу, однак з урахуванням додаткових відомостей і стадії кримінального провадження.

З обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1,2 ст.307 КК України.

Враховуючи, що кримінальне провадження перебуває на стадії судового провадження, суд не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.

В конкретному випадку суд вважає, що незважаючи на часткове заперечення обвинуваченим обґрунтованості обвинувачення, клопотання прокурора та матеріали кримінального провадження містять достатньо доказів для формування висновку про причетність ОСОБА_3 до інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Суд приймає до уваги доводи прокурора про те, що ОСОБА_3 пред`явлено обвинувачення у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 6 до 10 років, вагомість доказів та суворість очікуваного покарання, відсутність стійких соціальних зв`язків та помірний майновий стан, репутацію (раніше неодноразово судимого), вік та незадовільний стан здоров`я, та інші обставини, що передбачені ст.178 КПК України, та вважає доведеним існування ризику, визначеного п.1 ч.1 177 КПК України, оскільки наслідки ризику втечі для обвинуваченого у цьому випадку можуть бути визнаними як менш небезпечними ніж покарання і його процедура виконання покарання.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків суд враховує встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме: отримання показань на стадії досудового розслідування та безпосередній допит свідків вже на стадії судового розгляду. Враховуючи не завершення стадії судового розгляду та наявність процесуальної можливості заявлення сторонами відповідних клопотань про допит свідків, вищезазначений ризик продовжує існувати.

Слушними є доводи прокурора щодо існування ризику вчинення обвинуваченим інших кримінальних правопорушень, з огляду на репутацію обвинуваченого, який неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за умисні тяжкі злочини, відсутність офіційних джерел прибутку, що вказують на сталу тенденцію вчинення обвинуваченим злочинів в якості джерела доходу та усвідомлене нехтування загальноприйнятими соціальними нормами.

При цьому суд наголошує, що предметом інкримінованих обвинуваченому злочинів виступають особливо небезпечні психотропні речовини і даному злочину притаманний надзвичайно високий ступінь суспільної небезпеки, зумовлений тяжкими наслідками не лише для здоров`я конкретної особи, а й для здоров`я населення, економіки та суспільства в цілому.

Враховуючи вищевикладене, суд констатує, що в конкретній ситуації ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, з урахуванням тяжкості покарання в співставленні з характеризуючими даними та процесуальною поведінкою обвинуваченого, є продовжують існувати на момент розгляду клопотання.

Обставини, на які посилається обвинувачений та його захисник щодо незадовільного стану здоров`я та наявності міцних соціальних зв`язків, не зменшують встановлені ризики та не є визначальними аргументами, які б могли бути запорукою належної процесуальної поведінки ОСОБА_3 та надали б можливість застосувати до останнього менш суворий запобіжний захід.

Що стосується доводів обвинуваченого про його незадовільний стан здоров`я, то суд не може їх враховувати при розгляді даного клопотання як безумовну підставу для відмови в задоволенні клопотання прокурора, оскільки будь-яких доказів, які б підтверджували неможливість надання ОСОБА_3 медичної допомоги в умовах тримання під вартою матеріали справи не містять. Крім того, відповідно до ст.49 Конституції України, обвинувачені не обмежені у реалізації права на охорону здоров`я, шляхом звернення за медичною допомогою до адміністрації установи, в якій утримується.

За таких обставин суд вважає, що прокурором доведено наявність обставин, передбачених ч.3 ст.199 КПК України, що виправдовують подальше тримання обвинуваченого ОСОБА_3 під вартою.

Доказів, які б свідчили про те, що застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, зокрема домашнього арешту, здатне забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, стороною захисту суду не наведено.

Аналізуючи аргументи сторони захисту щодо зменшення розміру застави, суд виходить із того, що відповідно до положень ст.182 КПК України розмір застави має бути співмірним із метою запобіжного заходу та достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження.

Суд враховує, що, незважаючи на збереження ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, їх характер та інтенсивність на даній стадії судового розгляду об`єктивно зазнали певної трансформації у зв`язку з тривалим перебуванням обвинуваченого під вартою, відсутністю зафіксованих порушень процесуальних обов`язків, а також фактичним обмеженням можливостей впливу на перебіг кримінального провадження.

Крім того, суд бере до уваги, що визначений раніше розмір застави протягом тривалого часу (з 25.01.2025 р.) фактично не був реалізований ані самим обвинуваченим, ані іншими особами, що свідчить про його надмірність у конкретних умовах та неузгодженість із принципом пропорційності запобіжного заходу.

Вищенаведені обставини та характер кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , дають підстави вважати, що визначений раніше розмір застави в сумі 211 960 грн перевищує межі необхідного та достатнього для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, у зв`язку з чим підлягає зменшенню до п`ятдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, із залишенням обов`язків, покладених на обвинуваченого цією ж ухвалою.

Керуючись ст.ст.177,178,183,193,194,197,199, ч.3 ст.331 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора задовольнити частково.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 22.02.2026 р.

Зменшити обвинуваченому ОСОБА_3 розмір застави до 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 151 400 грн (сто п`ятдесят одна тисяча чотириста).

Покладені ухвалою слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 25.11.2025 року на обвинуваченого ОСОБА_3 , у разі внесення застави, процесуальні обов`язки продовжити до 22 лютого 2026 року включно.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню з моменту її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту проголошення.

Суддя ОСОБА_1