Провадження № 1-кс/524/119/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.01.2026 року слідчий суддя Автозаводського районного суду м. Кременчука ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_3 про арешт майна, внесене у кримінальному провадженні №0002152 від 09.11.2025 року, -

У С Т А Н О В И В :

Слідчий СВ Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_3 звернулась до суду з клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні, що внесене до ЄРДР за №0002152 від 09.11.2025 року, яке погоджене з прокурором Кременчуцької окружної прокуратури ОСОБА_4 .

На обґрунтування клопотання зазначає, що здійснюється досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні, яке внесене 09.11.2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, за фактом крадіжки, вчиненої у період воєнного стану.

У ході проведення досудового розслідування встановлено, що в період з 03.11 по 13-55 08.11.2025 року, невстановлена особа, в умовах воєнного стану, шляхом зриву навісного замка та відкриття гвинтового замку, проникла до подавального приміщення в будинку АДРЕСА_1 та таємно викрала мано: човновий мотор Parsun 2.6 чорного кольору в чохлі, велосипед Felt червоного кольору розмір коліс 26 з рамою, рибацькі снасті (спінінги).

07.01.2026 року проведено обшук за адресою: АДРЕСА_2 в ході якого виявлено та вилучено: мобільний телефон марки Vivo, кросівки чоловічі чорного кольору з логотипом Vibram, цвяходер чорного кольору та інструкція відчовного вого мотору Parsun T 2.6 ВМ

07.01.2026 постановою слідчого вилучені речі визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0002051 та приєднано до матеріалів кримінального провадження.

У своєму клопотанні слідчий просить накласти арешт на вилучене майно, обґрунтовуючи тим, що вилучені речі під час обшуку зберегли на собі сліди кримінального правопорушення та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалось.

Слідчий суддя, дослідивши додані до клопотання матеріали, які обґрунтовують його доводи, приходить до наступного.

Як вбачається з наданих матеріалів, СВ Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002152 від за ч. 4 ст. 185 КК України, відомості про яке внесені до ЄРДР 09.11.2025.

Органом досудового розслідування перевіряється факт причетності до вказаного кримінального правопорушення ОСОБА_5 .

10.12.2025 року ухвалою слідчого судді надано дозвіл на проведення обшуку кімнати АДРЕСА_3 за місцем проживання ОСОБА_5 з метою відшукання та вилучення човнового мотору Parsun 2.6 чорного кольору в чохлі, велосипеда Felt червоного кольору розмір коліс 26 з рамою, рибацьких снастей (спінінги) та взуття.

07.01.2026 на підставі ухвали слідчого судді Автозаводського районного суду м.Кременчука від 10.12.2025 проведено обшук кімнати АДРЕСА_3 за місцем проживання ОСОБА_5 в ході якого виявлено та вилучено: мобільний телефон марки Vivo, кросівки чоловічі чорного кольору з логотипом Vibram, цвяходер чорного кольору, інструкцію від човнового мотору Parsun T 2.6 ВМ.

07.01.2026 постановою слідчого вищевказані речі в порядку ст. 93 КПК України визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0002152 від 09.11.2025 року та приєднано до матеріалів кримінального провадження.

Пунктом 7 частини 2 ст. 131 КПК України арешт майна віднесено до заходів забезпечення кримінального провадження.

Статтею 168 КПК України визначено, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, огляду.

Згідно ч. 1, 2 ст. 234 КПК України, обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб. Обшук проводиться на підставі ухвали слідчого судді місцевого загального суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, а у кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - на підставі ухвали слідчого судді Вищого антикорупційного суду.

Відповідно до ч. 7 ст. 236 КПК України вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Оскільки в ухвалі суду про надання дозволу на проведення обшуку не зазначено на необхідність відшукання та вилучення певних речей, то вилучені предмети є тимчасово вилученим майном в розумінні положень ч. 7 ст. 236 КПК України, а отже питання про накладення арешту на це майно повинно бути вирішено.

У розумінні норм КПК України не вважається тимчасово вилученим майно, дозвіл на відшукання і вилучення якого було надано ухвалою слідчого судді про дозвіл на обшук, яке слідчий вилучив під час обшуку, проведеного згідно зазначеної ухвали.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Згідно п. 1 ч. 2 статті 170 КПК арешт майна допускається, зокрема, з метою забезпечення збереження речових доказів.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

За ч. 2 цієї ж статті, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя враховує те, що вилучене під час проведення обшуку 07.01.2026 року майно, на яке просить накласти арешт слідчий, відповідає критеріям зазначеним у п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України, та є речовим доказом у відповідності до вимог ст. 98 КПК України.

На даному етапі кримінального провадження, потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власників майна, оскільки невжиття даних заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна призведе до його відчуження, пошкодження, знищення, перетворення, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити можливість застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Таким чином, слідчий суддя у відповідності до вимог ст. ст. 132, 170 - 173 КПК України, вважає за необхідне накласти арешт на майно з позбавленням права розпорядження до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України, з метою забезпечення його збереження, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням унеможливлення настання наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 131, 132, 167, 170-175, 309, 369-372, 532 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_3 про арешт майна, внесене у кримінальному провадженні №0002152 від 09.11.2025 року - задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке вилучено при проведенні обшуку 07.01.2026 року за адресою: АДРЕСА_2 , а саме: мобільний телефон марки Vivo, кросівки чоловічі чорного кольору з логотипом Vibram, цвяходер чорного кольору, інструкцію від човнового мотору Parsun T 2.6 ВМ, з позбавленням права відчуження, розпорядження та користування до скасування арешту у встановленому нормами КПК України порядку з метою збереження речових доказів.

Всі вищеперераховані речі залишити на зберігання в кімнаті збереження речових доказів Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавській області за адресою: м. Кременчук, вул. 29 вересня, 6.

Негайне виконання даної ухвали покласти на прокурора.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали; у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1