ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 621/2077/25

Провадження 1-кп/621/248/25

27 жовтня 2025 року м. Зміїв Харківської області

Зміївський районний суд Харківської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

сторони кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_3 , ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_5

захисник адвокат ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальну справу № 621/2077/25 (провадження ЄРДР №0000213 від 20.04.2025) за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженець с.Зідьки Зміївського району Харківської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає: АДРЕСА_2 , офіційно не працюючий, раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 369 Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИВ:

19 квітня 2025 року, близько 20:10 години, поліцейський СРПП ВП № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківський області ст.сержант поліції ОСОБА_8 та інспектор СРПП ВП № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області ст.лейтенант поліції ОСОБА_9 , відповідно до наказу начальника ГУНП в Харківській області № 1116 від 17.04.2025 року «Про залучення поліцейських територіальних підрозділів ГУНП в Харківській області для проведення профілактичних заходів на території Харківської області», перебували на території обслуговування відділу поліції № 2 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області в складі наряду СРПП «Лопань-77» у форменному одязі, де під час патрулювання на службовому транспорті «RENAULT DASTER», реєстраційний номер 2394, по вулиці Широкій у селі Скрипаї Чугуївського району Харківської області виявили автомобіль «Mersedes-Benz 200Е», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками технічної несправності, в зв`язку з чим, на виконання вимог статті 35 Закону України «Про Національну поліцію», увімкнули спеціальні сигнали проблискові маячки синього та червоного кольорів, застосували спеціальні звукові сигнали та через гучномовець повідомили водієві вимогу про зупинку.

Отримавши вимогу про зупинку, водій автомобіля «Mersedes-Benz 200Е», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зупинив автомобіль поблизу будинку 45 по вулиці Широкій у селі Скрипаї Чугуївського району Харківської області.

Під час спілкування з ОСОБА_10 працівниками поліції ОСОБА_11 та ОСОБА_12 було виявлено відсутність у водія посвідчення на право керування транспортним засобом, а також наявність ознак алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота.

При цьому, ОСОБА_5 , діяючи умисно та протиправно, бажаючи уникнути відповідальності за скоєне правопорушення, маючи на меті спонукати невчинення службовими особами дій, спрямованих на виконання службових обов`язків з використанням службового становища, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій , висловив поліцейському ОСОБА_13 пропозицію надання неправомірної вигоди в розмірі 100 (сто) доларів США за нездійснення фіксації вчинення та нескладання відповідних матеріалів про вчинення адміністративного правопорушення, з метою уникнення в подальшому настання адміністративної відповідальності.

Поліцейський ОСОБА_14 відмовився від зазначеної пропозиції та попередив водія про кримінальну відповідальність, передбачену ч.1 статті 369 Кримінального кодексу України за пропозицію надання неправомірної вигоди службовій особі, однак ОСОБА_5 , незважаючи на неодноразові попередження про настання кримінальної відповідальності, діючи умисно та усвідомлюючи протиправність своїх дій, декілька разів продовжив висловлювати поліцейському пропозицію у наданні неправомірної вигоди за невчинення фіксації та нескладення матеріалів про адміністративне правопорушення.

Усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер дій ОСОБА_15 , керуючись вимогами Законів України «Про Національну поліцію», «Про запобігання корупції», поліцейський ОСОБА_14 відмовився від пропозиції у прийнятті неправомірної вигоди та повідомив на службу «102» про вчинене кримінальне правопорушення, а також продовжив складення матеріалів про вчинення ОСОБА_10 матеріалів про адміністративне правопорушення, за результатами чого було складено протокол про адміністративне правопорушення ЕПР1/305692 за ч.1 статті 130 КУпАП та постанову про адміністративне правопорушення ЕНА/4541156 за ч.1 статті 126 КУпАП.

Дії ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кваліфіковані як пропозиція неправомірної вигоди службовій особі за невчинення службовою особою будь-якої дії в інтересах того, хто пропонує таку вигоду, з використанням наданого службового становища, за що передбачена відповідальність за ч.1 статті 369 Кримінального кодексу України.

В судовому засіданні обвинувачений свою провину у вчиненні інкримінованого правопорушення визнав в повному обсязі, в зв`язку з чим учасники кримінального провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин справи, які ними не оспорюються.

З урахуванням засад змагальності та диспозитивності кримінального судочинства, з огляду на визнання обвинуваченим фактичних обставин, якими обґрунтовано обвинувачення, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності позиції учасників справи, суд, на підставі ч.3 статті 349 КПК України, обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням письмових доказів, які характеризують його особу.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 пояснив, що дійсно, 19.04.2025 року, у вечірній час, близько 20:00 години, він на своєму автомобілі «Mersedes-Benz 200Е», реєстраційний номер НОМЕР_1 , їхав по вул..Широкій в с.Скрипаї Чугуївського району Харківської області в стані алкогольного сп`яніння та був зупинений працівниками поліції. Маючи на меті уникнути адміністративну відповідальність за керування автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, він запропонував поліцейському, який був йому раніше не відомий, взятку в розмірі 100 (ста) доларів США, на що той відмовився, однак він, ОСОБА_5 продовжував наполягати на «вирішенні питання», в зв`язку з чим поліцейські викликали слідчо-оперативну групу та продовжили складати адміністративні матеріали за ч.1 статті 130 КУпАП та за ч.1 статті 126 КУпАП. У вчиненому щиро розкаявся та усвідомив протиправність своїх дій, просив суворо не карати.

Даючи оцінку показанням обвинуваченої, суд визнає їх правдивими та достовірними, оскільки вони послідовно, об`єктивно і досить повно відображають обстановку і обставини скоєного кримінального правопорушення, пояснюють мотиви його вчинення, узгоджуються з іншими дослідженими в судовому засіданні доказами. Підстав для самообмови судом не встановлено.

Частиною 1 статті 369 Кримінального кодексу України встановлено кримінальну відповідальність за пропозицію чи обіцянку службовій особі надати їй або третій особі неправомірну вигоду, а так само надання такої вигоди за вчинення чи невчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує, обіцяє чи надає таку вигоду, чи в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища -

Згідно ч.1 примітки до статті 364 Кримінального кодексу України, службовими особами у статтях 364, 368, 368-5, 369 цього Кодексу є особи, які постійно, тимчасово чи за спеціальним повноваженням здійснюють функції представників влади чи місцевого самоврядування, а також обіймають постійно чи тимчасово в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на державних чи комунальних підприємствах, в установах чи організаціях посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, або виконують такі функції за спеціальним повноваженням, яким особа наділяється повноважним органом державної влади, органом місцевого самоврядування, центральним органом державного управління із спеціальним статусом, повноважним органом чи повноважною особою підприємства, установи, організації, судом або законом. Для цілей статей 364, 368, 368-5, 369 цього Кодексу до державних та комунальних підприємств прирівнюються юридичні особи, у статутному фонді яких відповідно державна чи комунальна частка перевищує 50 відсотків або становить величину, що забезпечує державі чи територіальній громаді право вирішального впливу на господарську діяльність такого підприємства.

Відповідно до примітки до статті 364-1 Кримінального кодексу України, у статтях 364, 364-1, 365-2, 368, 368-3, 368-4, 369, 369-2 та 370 цього Кодексу, під неправомірною вигодою слід розуміти грошові кошти або інше майно, переваги, пільги, послуги, нематеріальні активи, будь-які інші вигоди нематеріального чи негрошового характеру, які пропонують, обіцяють, надають або одержують без законних на те підстав.

Об`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 статті 369 Кримінального кодексу України містить в собі такі діяння як: 1) пропозиція неправомірної вигоди; 2) її обіцянка; 3) надання неправомірної вигоди.

Пропозиція неправомірної вигоди це висловлення наміру надати службовій особі (або третій особі за її вимогою) гроші, майно, послуги чи інші переваги без законних на те підстав, щоб схилити її до протиправного використання службового становища. Така пропозиція може бути надана в будь-якій формі (усно, письмово, через посередника) і має містити достатньо інформації про предмет вигоди.

При вчиненні дій, передбачених статтею 369 Кримінального кодексу України, адресатом неправомірної вигоди є службова особа, якій неправомірну вигоду пропонують, обіцяють або надають за вчинення чи невчинення нею в інтересах того, хто її пропонує, обіцяє чи надає, будь-якої дії, пов`язаної з використанням наданої їй влади чи службового становища.

Суб`єктивна сторона цього кримінального правопорушення полягає у прямому умислі, тобто винна особа усвідомлює, що пропонує, обіцяє або надає службовій особі неправомірну вигоду за виконання чи невиконання нею будь-яких дій з використанням наданої їй влади чи службового становища, в інтересах того хто пропонує, обіцяє чи надає таку вигоду.

Тобто, кримінальна відповідальність за статтею 369 Кримінального кодексу України настає тоді, коли особа, яка пропонує чи надає неправомірну вигоду, усвідомлює статус службової особи та пропонує вигоду саме у зв`язку з можливостями її посади, зокрема, у даній справі пропозиція неправомірної вигоди працівникам поліції стосувалась можливостей їх посади (повноважень), зокрема, повноважень щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Передбачений статтею 369 Кримінального кодексу України злочин є закінченим з моменту, коли особа лише запропонувала чи пообіцяла надати неправомірну вигоду службовій особі, а остання усвідомила цю інформацію або коли службова особа прийняла хоча б частину наданої неправомірної вигоди (формальний склад).

Як встановлено в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_5 , усвідомлюючи статус поліцейських як службових осіб, що мають повноваження щодо складення протоколу про адміністративне правопорушення, переслідуючи намір уникнення від адміністративної відповідальності, умисно й протиправно неодноразово пропонував працівнику поліції ОСОБА_13 неправомірну вигоду в розмірі 100 (ста) доларів США, від якої останній відмовився, попереджаючи водія про кримінальну відповідальність за ч.1 статті 369 Кримінального кодексу України, однак обвинувачений продовжив висловлення вказаної пропозиції

Оцінивши докази, досліджені в судовому засіданні, які є належними, допустимими та достовірними, а в сукупності достатніми для ухвалення обвинувального вироку, суд дійшов висновку про винуватість ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 статті 369 Кримінального кодексу України, а саме пропозиції неправомірної вигоди службовій особі за невчинення службовою особою будь-якої дії в інтересах того, хто пропонує таку вигоду, з використанням наданого службового становища.

Вирішуючи питання про вид і міру покарання, які слід застосувати до обвинуваченого, суд враховує, що згідно з ч.2 статті 50 Кримінального кодексу України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами покарання» (зі змінами), при призначенні покарання суди в кожному випадку мають суворо додержуватись вимог статті 65 Кримінального кодексу України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обгрунтованості та індивідуалізації покарання.

Згідно положень статті 65 Кримінального кодексу України, при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Правопорушення, передбачене ч.1 статті 369 Кримінального кодексу України, інкриміноване обвинуваченому, відповідно до ч.4 статті 12 Кримінального кодексу України, є нетяжким злочином.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, відповідно до статті 66 Кримінального кодексу України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання, згідно положень статті 67 Кримінального кодексу України, судом не встановлено.

Вивченням відомостей про особу обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, освіта середня, офіційно не працюючий, неодружений, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , за місцем проживання характеризується задовільно, скарг на порушення громадського порядку чи інших компрометуючих відомостей щодо обвинуваченого до органів місцевої влади за місцем проживання та реєстрації не надходило. Раніше не судимий.

Санкцією частини 1 статті 369 Кримінального кодексу України за пропозицію неправомірної вигоди службовій особі за невчинення службовою особою будь-якої дії в інтересах того, хто пропонує таку вигоду, з використанням наданого службового становища передбачено покарання у виді штрафу від однієї тисячі до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеженням волі на строк від двох до чотирьох років, або позбавленням волі на той самий строк.

Прокурор в судовому засіданні за вчинене кримінальне правопорушення просив призначити обвинуваченому покарання у виді штрафу в розмірі 1(одна) тисяча неоподатковуваних мінімумів доходів громадян

Обвинувачений та його захисник не заперечували проти застосування вказаного виду покарання.

Відповідно до положень статті 53 Кримінального кодексу України, штраф - це грошове стягнення, що накладається судом у випадках і розмірі, встановлених в Особливій частині цього Кодексу, з урахуванням положень частини другої цієї статті. Розмір штрафу визначається судом залежно від тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та з урахуванням майнового стану винного в межах від тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян до п`ятдесяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, якщо статтями Особливої частини цього Кодексу не передбачено вищого розміру штрафу. У разі несплати штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та відсутності підстав для розстрочки його виплати суд замінює несплачену суму штрафу покаранням у виді громадських робіт із розрахунку одна година громадських робіт за один установлений законодавством неоподатковуваний мінімум доходів громадян або виправними роботами із розрахунку один місяць виправних робіт за двадцять установлених законодавством неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, але на строк не більше двох років.

Покарання у виді обмеження чи позбавлення волі є більш суворим видом покарання, яке обмежує права і свободи засудженого в порівнянні зі штрафом, що на думку суду, з огляду на особу обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності за вчинення нетяжкого злочину, є надмірним.

За таких обставин, суд вважає необхідним та достатнім для виправлення обвинувачуваного й попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень призначити йому покарання у виді штрафу в межах санкції ч.1 статті 369 Кримінального кодексу України.

На переконання суду, штраф як призначена міра покарання є справедливою і достатньою для виправлення обвинуваченого, слугуватиме попередженню вчинення ним нових кримінальних правопорушень та відповідатиме принципам гуманності й справедливості кримінального судочинства, а також розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Запобіжні заходи у кримінальному провадженні не застосовувалися.

Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

На підставі викладеного, керуючись статями 100, 349, 368-371, 373, 374, 392-393 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,, визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 369 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на час постановлення вироку складає 17000,00 (сімнадцять тисяч) гривень.

Роз`яснити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що відповідно до ч.1, ч.3 статті 26 КВК України, засуджений зобов`язаний сплатити штраф у місячний строк після набрання вироком суду законної сили і повідомити про це кримінально-виконавчій інспекції за місцем проживання шляхом пред`явлення документа про сплату штрафу. У разі несплати засудженим штрафу у строк, передбачений частиною першою цієї статті, суд за поданням кримінально-виконавчої інспекції розглядає питання про розстрочку виплати несплаченої суми штрафу або заміну несплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських, виправних робіт або позбавлення волі відповідно до закону.

Відповідно до ч.5 статті 52 Кримінального кодексу України, ухилення від покарання, призначеного вироком суду, має наслідком відповідальність, передбачену статями 389 та 390 Кримінального кодексу України.

Вирок суду може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Зміївський районний суд Харківської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до ч.3 статті 349 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Відповідно до частини 15 статті 615 КПК України, в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Суддя ОСОБА_16