Справа № 645/5055/25
Провадження № 1-кп/645/478/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2025 року місто Харків

Немишлянський районний суд міста Харкова у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Харкові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000053 від 08.01.2025р. за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Пролетарське, Ракитянського району, Бєлгородської області, рф, громадянки України, із вищою освітою, яка є пенсіонеркою, вдовою, на утриманні неповнолітніх, малолітніх дітей не має, яка не є інвалідом, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 08.01.2025, приблизно о 09 годині 20 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем «Volkswagen Polo», р.н. НОМЕР_1 , рухаючись по проспекту Льва Ландау зі сторони вул. Салтівське Шосе у напрямку вул. Олімпійської м. Харкова на зелений сигнал світлофора на перехресті проспекту Льва Ландау та вул. Єдності, поблизу будинку № 1 стала здійснювати маневр повороту ліворуч на вул. Єдності та переїжджаючи вказане перехрестя діючи з необережності, а саме з кримінальною протиправною недбалістю, тобто не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинна була і могла їх передбачити, в порушення вимог:

п. 10.1. Правил дорожнього руху, згідно якого «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»;

п. 16.6. Правил дорожнього руху, згідно якого «Повертаючи ліворуч або розвертаючись при зеленому сигналі основного світлофора, водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються в зустрічному напрямку прямо або повертають праворуч»;

допустила зіткнення з автомобілем «Тoyota Rav-4», р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_6 , яка рухалась прямо через перехрестя по проспекту Льва Ландау зі сторони вул. Олімпійської у напрямку руху вул. Салтівське Шосе у м. Харкові на зелений сигнал світлофора.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, пасажир автомобіля «Volkswagen Polo», р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_4 згідно висновку судово-медичної експертизи № 09-782/2025 від 07.07.2025 отримала тяжкі тілесні ушкодження, а саме закриту травму грудей у вигляді переломів 3,4,5,6,7,8 правих ребер, яка ускладнилась розвитком правобічного гемопневмотороксу.

Порушення вимог п.п. 10.1 та 16.6 Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_5 , які згідно з висновком комплексної судової експертизи відео, звукозапису та автотехнічної експертизи № КСЕ-19/121-25/4244 від 10.03.2025 знаходяться в причинному зв`язку з подією, виразилося в тому, що вона, керуючи технічно справним автомобілем «Volkswagen Polo», р.н. НОМЕР_1 , не врахувала дорожню обстановку, рухаючись по проспекту Льва Ландау на зелене світло світлофора стала здійснювати маневр повороту ліворуч на вул. Єдності, не надала перевагу в русі автомобілю «Тoyota Rav-4», р.н. НОМЕР_2 який рухався прямо по проспекту Льва Ландау у зустрічному напрямку на зелений сигнал світлофора, тим самим створивши небезпеку іншим учасникам дорожнього руху допустила зіткнення з автомобілем «Тoyota Rav-4», р.н. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_6 , що призвело до вищевказаних наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

За результатами судового розгляду кримінального провадження в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, судом вказані дії обвинуваченої ОСОБА_5 кваліфікуються за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

Під час судового розгляду кримінального провадження обвинувачена ОСОБА_5 повністю визнала свою винуватість в обсязі обвинувачення, фактичні обставини кримінального правопорушення, яке інкримінується, зокрема, час, місце вчинення та його правову кваліфікацію не оспорює, пояснила про обставини злочину так, як це викладено вище. Суду пояснила, що 08 січня 2025 р. приблизно о 09:20 год., вона керувала автомобілем «Volkswagen Polo», в якому знаходилась також потерпіла ОСОБА_4 , по пр. Льва Ландау зі сторони вул. Салтівське Шосе у напрямку вул. Олімпійській в м.Харкові. Коли заморгав зелений сигнал світлофору, вона знаходячись на перехресті просп. Льва Ландау та вул. Єдності, почала повертати ліворуч, та коли переїжджала перехрестя допустила зіткнення з автомобілем «Тoyota Rav-4». Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди її подруга, яка є потерпілою у справі, отримала тяжкі тілесні ушкодження. Після чого потерпіла була госпіталізована. Обвинувачена зазначила, що у потерпілій до неї претензій не має. Витрати на лікування вона потерпілій частково відшкодувала.

Обвинувачена ОСОБА_5 підтвердила, що вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення визнає добровільно, без примусу. У вчиненому щиро розкаюється, осуджує свої дії, просить суд її суворо не карати.

Показання обвинуваченої є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченою змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності її позиції.

Приймаючи до уваги послідовність показань обвинуваченої про обставини вчинення кримінального правопорушення, суд вважає ці показання достовірними.

Сторона обвинувачення та потерпіла ОСОБА_4 не заперечували щодо розгляду кримінального провадження в порядку ч.3 ст.349 КПК України, наслідки, визначені ст.349 КПК України, зрозумілі.

З`ясувавши правильність розуміння обвинуваченою суті пред`явленого обвинувачення, не маючи сумніву у добровільності та істинності її позиції, суд, роз`яснивши учасникам судового провадження зміст ч. 3 ст. 349 КПК України, за їх згодою визнав недоцільним дослідження доказів фактичних обставин справи, та обмежився допитом обвинуваченої та вивченням матеріалів, що характеризують її особу, оскільки показання обвинуваченої відповідають фактичним обставинам справи і ніким з учасників кримінального провадження не оспорюються. Одночасно учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку, вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За встановлених під час судового розгляду обставин суд вважає доведеною вину ОСОБА_5 в пред`явленому їй обвинуваченні за ч. 2 ст. 286 КК України поза розумним сумнівом.

Судом не встановлено будь-яких обставин для перекваліфікації дій обвинуваченої ОСОБА_5 , а так само обставин, які б виключали злочинність діяння, або були б підставою для звільнення від кримінальної відповідальності.

Відповідно до класифікації, визначеної ст.12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України є тяжким злочином.

Вирішуючи питання щодо призначення покарання, суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, характер суспільної небезпеки діяння, конкретні обставини по справі, дані про особу обвинуваченої та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Вивченням даних про особу обвинуваченої ОСОБА_5 встановлено, що вона раніше не судима, має зареєстроване та фактичне місце проживання, є пенсіонеркою, вдовою, не є інвалідом, малолітніх, неповнолітніх дітей на утриманні не має, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_5 , відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, суд визнає її щире каяття у вчиненому злочині, яке полягає у повному визнанні своєї вини обвинуваченою, осуду своїх дій, наявності відчуття жалю за скоєне, розуміння наслідків своїх дій та добровільне відшкодування завданої шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_5 відповідно до ч. 1 ст. 67 КК України, судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченій в межах санкції кримінального закону, яким передбачена відповідальність за вчинене, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, яке відноситься до тяжких злочинів, характер суспільної небезпечності діяння, конкретні обставини по справі, вищенаведені дані про особу обвинуваченої, вік обвинуваченої, обставини, що пом`якшують покарання, відсутність таких, що його обтяжують.

Також судом враховуються положення ч. 2,3 ст. 50 КК України, згідно яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

На підставі викладеного та з урахуванням думки учасників судового розгляду, суд вважає необхідним призначити ОСОБА_5 покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі в мінімальних межах санкції статті обвинувачення, що буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої, відповідатиме засадам гуманізму, буде домірним характеру вчинених діянь та їх наслідкам і забезпечить досягнення справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.

Вирішуючи питання про призначення додаткового покарання, слід зазначити, що санкція ч.2 ст. 286 КК України, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, надає можливість суду як призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, так і не застосовувати таке покарання до особи. Вказане положення закону України про кримінальну відповідальність носить альтернативний характер застосування і не є обов`язковим для суду. Відповідна правова позиція викладена в постанові колегії суддів Другої судової палати ККС ВС від 08.02.2018 у справі №361/2704/16-к, провадження №51-358км18.

Згідно п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 19 грудня 2008 року № 18 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», у кожному випадку призначення покарання за ст.286 КК України, необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Згідно висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння № 56 КНП ХОР «Обласна клінічна наркологічна лікарня» від 09.01.2025р. у ОСОБА_5 алкогольних та наркотичних ознак сп`яніння не виявлено.

В судовому засіданні обвинувачена просила не позбавляти її права керування транспортними засобами, пояснила що у неї є життєва необхідність користуватися авто, у тому числі з метою відвідування лікарні. Зазначила, що вона є водієм з досвідом керування 67 років, жодних випадків за зазначений період не мала.

Потерпіла ОСОБА_4 у судовому засіданні просила не позбавляти обвинувачену ОСОБА_5 права керування транспортними засобами.

На підставі наведених даних, суд дійшов висновку про відсутність підстав для призначення ОСОБА_5 додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Приймаючи до уваги вищевказані дані про особу обвинуваченої ОСОБА_5 , наявність обставин, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що його обтяжують, а також враховуючи думку прокурора, яка в судових дебатах просила застосувати до обвинуваченої положення ст. 75 КК України, та думку потерпілої, яка просила застосувати максимально м`яке покарання, посилаючись на те, що не має жодних претензій до обвинуваченої, суд вважає можливим виправлення обвинуваченої без ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим до неї необхідно застосувати положення ст. 75 КК України та звільнити від відбування призначеного покарання з іспитовим строком з покладенням обов`язків згідно зі ст. 76 КК України.

Запобіжний захід обвинуваченій не обирався.

На підставі ст.124 КПК України процесуальні витрати підлягають стягненню з обвинуваченої в дохід держави.

Долю речових доказів належить вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 100, 124, 349, 368, 370, 373, 374, 394, 395 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 1 (один) рік.

Відповідно до п. 1,2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 на час іспитового строку наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати на проведення експертиз у розмірі 71 838 (сімдесят одна тисяча вісімсот тридцять вісім) грн. 30 коп.

Після набрання вироком законної сили речові докази:

-лазерний диск EVO DVD+R 16x Recordable 4.7 GB 120 min з відеозаписом ДТП від 08.01.2025р. залишити в матеріалах кримінально провадження;

-автомобіль «Тайота» р.н. НОМЕР_3 , який знаходиться на зберіганні на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів за адресою: місто Харків, вул. Григорія Сковороди, 107 - - повернути власнику;

-автомобіль «Фольксваген Поло» р.н. НОМЕР_1 - вважати повернутим власнику;

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 349 КПК України, до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Немишлянський районний суд міста Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення, а засудженим в той же строк з часу отримання копії вироку.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1