Провадження №1-кп/523/1968/25
УХВАЛА

про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

(повний текст)

23 грудня 2025 року м.Одеса

Пересипський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5

перекладача ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7 ( ОСОБА_8 ),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора Одеської обласної прокуратури ОСОБА_9 про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, поданого в межах розгляду обвинувального акту від 31.10.2025 року та доданих до нього документів у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000155, внесеного до ЄРДР 21.08.2024 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_7 ( ОСОБА_8 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Мардин Турецької Республіки, громадянина Турецької Республіки, зі середньою освітою, офіційно не одруженого та не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , до затримання фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.14 ч.3 ст.305, ч.3 ст.307 КК України, а також клопотання захисника ОСОБА_4 щодо зміни обвинуваченому запобіжного на інший, не пов`язаний з триманням під вартою, або визначення розміру застави,

В С Т А Н О В И В:

На розгляді Пересипського районного суду м.Одеси перебуває обвинувальний акт від 31.10.2025 року та додані до нього документи у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 ( ОСОБА_8 ) у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.14 ч.3 ст.305, ч.3 ст.307 КК України.

Прокурором ОСОБА_9 11.11.2025 року подано до суду клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_10 яке мотивує тим, що останній обвинувачується у вчиненні особливо тяжких кримінальних правопорушень, а враховуючи тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим, у вигляді позбавлення волі від 9 до 12 років з конфіскацією майна, вказаний обвинувачений може здійснити спроби переховування від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності; оскільки обвинуваченому були надані всі копії матеріалів кримінального провадження, в яких містяться дані про свідків, вказана особа може впливати на них , схиляючи їх до зміни показів; обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити те, у якому обвинувачується, оскільки вказана особа має коло осіб, спільно з якими намагався перемістити через митний кордон України особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено героїн, що на думку сторони обвинувачення обумовлює існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України (зокрема, переховування від суду, незаконний вплив на свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення або продовження кримінального правопорушення, у якому обвинувачується).

05.12.2025 року захисником ОСОБА_4 подано до суду клопотання в порядку ч.3 ст.315 КПК України щодо зміни обвинуваченому ОСОБА_11 ( ОСОБА_8 ) запобіжного заходу або визначення розміру застави, у якому посилався на відсутність у справі беззаперечних доказів обставин, які свідчать про недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризикам, зазначеним в клопотанні прокурора, а тому просив суд застосувати інший альтернативний запобіжний захід, наприклад у вигляді особистої поруки або домашнього арешту, застави, який у повній мірі зможе запобігти визначеним ризикам, до того ж до клопотання захисником додано відповідні копії процесуальних документів та характеризуючі особу обвинуваченого дані (зокрема, щодо сімейного стану та стану його здоров`я, характеристика з місця проживання), а також відповідні заяви дружини обвинуваченого щодо її готовності внесення застави та згоди перебування її чоловіка під домашнім арештом у належній їй квартирі.

З`ясувавши позицію прокурора ОСОБА_3 на підтримку внесеного прокурором ОСОБА_9 клопотання, вислухавши заперечення захисника ОСОБА_4 , який звернувся до суду із клопотанням про зміну обвинуваченому запобіжного заходу, з`ясувавши думку ОСОБА_7 ( ОСОБА_8 ), який підтримав свого захисника, дослідивши означені клопотання прокурора та захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження, суд дійшов наступних висновків.

Як слідує з клопотання, ухвалою Одеського апеляційного суду від17.11.2025 року відносно обвинуваченого ОСОБА_7 ( ОСОБА_8 ) продовжено застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 05.01.2026 року, включно.

Частиною 3 ст.315 КПК України регламентовано, що під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Відповідно до ст.177 означеного Кодексу, метою застосування запобіжного заходу, наряду з іншим, є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від суду; незаконно впливати на потерпілих, свідків кримінального провадження; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином або продовжувати злочинну діяльність.

З огляду на ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винною у кримінальному правопорушенні, вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, наявність постійного місця роботи та репутацію обвинуваченого, його майновий стан та наявність судимостей, дотримання умов попередньо застосованих запобіжних заходів, розмір майнової шкоди та інше.

Пунктом 4 ч.2 ст.183 вказаного Кодексу регламентовано, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно з обвинувальним актом, ОСОБА_11 ( ОСОБА_8 ) висунуте обвинувачення у вчиненні особливо тяжких кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.14 ч.3 ст.305, ч.3 ст.307 КК України, за кваліфікуючими ознаками: готування до вчинення контрабанди особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено, тобто його переміщення через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, вчинене в особливо великих розмірах, за попередньою змовою групою осіб; незаконне придбання, перевезення та зберігання з метою збуту особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено, в особливо великих розмірах, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Як слідує з обвинувального акта та матеріалів судового провадження, обвинувачений ОСОБА_12 ( ОСОБА_8 ) одружений; забезпечений посвідкою на постійне проживання в Україні, де має місце реєстрації та проживання; є раніше не судимим, проте у розглядуваному провадженні останній обвинувачується у вчиненні двох особливо тяжких кримінальних правопорушень, що мали місце в умовах воєнного стану в державі і збройної агресії рф проти України; є громадянином іншої держави, офіційно не працевлаштований та суспільно-корисною працею на час затримання не займався, сукупність чого свідчить про схильність останнього до вчинення кримінально-протиправних діянь, нехтування ним загальними нормами співіснування в суспільстві.

Наведені обставини у контексті загрози призначення покарання в разі доведеності провини обвинуваченого ОСОБА_7 ( ОСОБА_8 ) у кримінальному провадженні у виді позбавлення волі строком до 12 років з конфіскацією майна підтверджують актуальність, передбачених ст.177 КПК України і зазначених у клопотанні прокурора ризиків, що у свою чергу об`єктивно доводить існування ризиків можливого ухилення підсудного від суду, незаконного впливу на свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення або продовження кримінального правопорушення, у якому обвинувачується, внаслідок чого, станом на теперішній час жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належне виконання підсудним процесуальних обов`язків в умовах воєнного стану, із запобіганням означеним ризикам.

Оцінюючи викладені у письмовому клопотання доводи захисника ОСОБА_4 щодо обрання його підзахисному ОСОБА_11 ( ОСОБА_8 ) запобіжний захід0 не пов`язаний з триманням під вартою, або визначення розміру застави, суд вважає їх необ`єктивними й необґрунтованими, оскільки станом на теперішній час, більш м`який запобіжний захід є неспівмірним з інкримінованими вказаному обвинуваченому кримінальними правопорушеннями, що мали місце під час дії в державі воєнного стану, тяжкістю висунутого йому обвинувачення, характеризуючими його особу даними, а запропонований стороною захисту запобіжний захід не здатний забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого і досягнення його мети.

До того ж, надані захисником документи, які підтверджують сімейний стан обвинуваченого ОСОБА_7 ( ОСОБА_8 ), стан його здоров`я та позитивні характеристики не є такими, що самі по собі виключають зазначені у клопотанні прокурора ризики та не завірені стороною захисту належним чином.

Крім того, у клопотанні захисника ОСОБА_4 наявні доводи, що стосуються зібраних на стадії досудового розслідування матеріалів, які підлягають дослідженню на стадії судового розгляду кримінального провадження по суті, а оцінці під час ухвалення судом остаточного рішення (вироку).

Оцінюючи ж доводи захисника щодо відсутності передбачених ст.177 КПК ризиків, суддя дійшов наступних висновків.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені п.п.1, 3 ч. 1 ст.177 КПК.

Ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст.177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення обвинуваченим зазначених дій, проте КПК не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного, обвинуваченого, та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто в даному випадку, слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд мають зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Стосовно загрози втечі особи, практика ЄСПЛ виходить з того, що якщо тяжкість покарання, якому може бути підданий підозрюваний, можна законно розглядати, як таку, що може спонукати його до втечі. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно враховувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, її моральний облік, місце проживання, професію, прибуток, сімейних зв`язків, будь яких зв`язків з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Також, СПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Обставини даного кримінального провадження, на думку суду, дають достатні підстави припускати, що ОСОБА_12 ( ОСОБА_8 ), розуміючи можливість призначення суворого покарання, яке йому загрожує у разі доведеності його вини за результатами розгляду кримінального провадження, може здійснити спроби переховування від суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності, а тому передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК ризик, не можна визнавати недоведеним.

На думку суду, також існує ризик можливого впливу обвинуваченого на свідків в даному кримінальному провадженні (п.3 ч.1 ст.177 КПК), які ще не допитані безпосередньо судом відповідно до ч.ч.1, 2 ст.23, ст.224, ч.4 ст.95 КПК, а тому обвинувачений ОСОБА_12 ( ОСОБА_8 ) може вдатись до спроб схилити їх до зміни показів в рамках даного кримінального провадження, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Аналогічних висновків дійшов Одеський апеляційний суд в ухвалі від 17.11.2025 року, постановленої за результатами скарг сторони обвинувачення та сторони захисту на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м.Одеси від 07.11.2025 року.

Відповідно до п.5 ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Отже, приймаючи до уваги викладене та виходячи із визначених в обвинувальному акті обставин інкримінованих обвинуваченому ОСОБА_11 ( ОСОБА_8 ) кримінальних правопорушень, їх тяжкістю, суспільної небезпечності та наслідків кримінально-протиправного діяння, зважаючи на характеризуючі особу обвинуваченого дані, суд доходить висновку про те, що на даному етапі провадження жоден із більш м`яких запобіжних заходів до зазначеного обвинуваченого не зможе забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків в умовах воєнного стану та запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, а відтак й задля дотримання розумності строків судового провадження клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.26, 28, 177-178, 182-183, 194-195, 199, 314-315, 369-372, ч.2 ст.376, Главою 18 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора Одеської обласної прокуратури ОСОБА_9 про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 ( ОСОБА_8 ), задовольнити, а клопотання захисника ОСОБА_4 щодо зміни обвинуваченому запобіжного заходу на інший, не пов`язаний з триманням під вартою, або визначення розміру застави, - залишити без задоволення.

Продовжити застосування до ОСОБА_7 ( ОСОБА_8 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.14 ч.3 ст.305, ч.3 ст.307 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, тобто до 20.02.2026 року, включно, без визначення розміру застави.

Копії ухвали вручити обвинуваченому ОСОБА_11 ( ОСОБА_8 ) під розписку та направити для виконання до ДУ «Одеський слідчий ізолятор», а також надати для відома іншим заінтересованим особам.

На підставі ч.2 ст.392 КПК України, ухвала набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження в порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України.

Головуючий суддя: ОСОБА_1