ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 766/7707/23
Номер провадження: 11-кп/819/489/25
Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2025 року Херсонський апеляційний суд у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання: ОСОБА_5

за участю прокурора: ОСОБА_6

адвоката: ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000240 у порядку спеціального судового провадження (in absentia) за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 на вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 18 липня 2025 року щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки Казахстану, громадянки України, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Вироком Херсонського міського суду Херсонської області від 18.07.2025 року ОСОБА_8 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 111-1 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років з позбавленням права обіймати будь-які посади в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування, правоохоронних органах, займатися правоохоронною діяльністю та діяльністю, пов`язаною з наданням публічних послуг на строк 15 років із конфіскацією всього належного їй майна.

Строк відбування призначеного ОСОБА_8 покарання обраховано з моменту приведення даного вироку до виконання.

Строк додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати будь-які посади в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування, правоохоронних органах, займатися правоохоронною діяльністю та діяльністю, пов`язаною з наданням публічних послуг обчислено з моменту відбуття ОСОБА_8 основного покарання.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою, застосований ухвалою слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 21.09.2023 залишено без змін до затримання ОСОБА_8 та приведення вироку до виконання.

Вирішено питання про процесуальні витрати.

Вироком суду встановлено, що достовірно знаючи про розпочате широкомасштабне вторгнення Російської Федерації на територію України, нанесення ракетно-бомбових ударів російськими військовими по військових і цивільних об`єктах України, а також введення на територію суверенної держави військ країни-агресора, достеменно знаючи про факт окупації міста Херсон збройними формуваннями Російської Федерації, знаючи, що суверенітет України поширюється на всю її територію, Україна є унітарною державою, а територія України в межах існуючого кордону є цілісною та недоторканою, будучи обізнаною про те, що м. Херсон є невід?ємною частиною України, громадянка України ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , приблизно з червня 2022 року (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено), діючи умисно, підтримуючи збройну агресію Російської Федерації на території України, добровільно зайняла посаду заступника начальника у незаконному створеному органі окупаційної влади - «департамент труда и социальной политики Херсонской области», а з початку вересня 2022 року до 11.11.2022 на території тимчасово окупованого м. Херсона (до моменту деокупації м. Херсона), продовжуючи свій злочинний умисел, посаду пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій у незаконному органі окупаційної влади, а саме заступника начальника «Департамента труда и социальной политики Херсонской области», а згодом посаду заступника виконуючої обов`язки «министра труда и социальной политики военно-гражданской администрации Херсонской области» окупаційної адміністрації держави-агресора, створеної на тимчасово окупованій території м. Херсона.

Суд кваліфікував дії обвинуваченої за ч. 5 ст. 111-1 КК України як добровільне зайняття громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора.

Узагальнені доводи та вимоги апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 просить змінити вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 18 липня 2025 року щодо ОСОБА_8 , пом`якшивши призначене їй покарання.

Вказує, що вирок підлягає зміні через невідповідність призначеного покарання особі обвинуваченої внаслідок його суворості.

Зазначає, що суд необґрунтовано призначив обвинуваченій покарання у його максимальному розмірі, визначеному ч. 5 ст. 111-1 КК, без врахування положень ч.2 ст.50, ч.ч.1, 2 ст.65 КК України та роз`яснень п.2,3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2023 «Про практику призначення судами кримінального покарання».

При призначенні ОСОБА_8 покарання суд першої інстанції не зазначив з яких міркувань обвинуваченій - раніше не судимій має бути призначено покарання саме у максимальному розмірі. Вбачається, що максимальний розмір покарання призначено виключно з характеру вчиненого нею кримінального правопорушення, що не узгоджується з принципами індивідуалізації, справедливості та співмірності покарання з урахуванням даних про особу обвинуваченої.

Суд безпідставно прийняв до уваги як обставину, що обтяжує покарання - вчинення кримінального правопорушення з використанням умов воєнного стану, оскільки виходячи із диспозиції ст.111-1 КК України, якою доповнено Кримінальний кодекс України після повномасштабного вторгнення військ рф нa територію України, із запровадженням воєнного стану, кваліфікація інкримінованих особі дій пов`язана саме із вчиненням їх під час воєнного стану на тимчасово окупованих територіях.

Позиції учасників .

Адвокат ОСОБА_7 підтримала доводи та вимоги апеляційної скарги.

Прокурор заперечив проти задоволення апеляційних вимог.

Обвинувачену ОСОБА_8 було повідомлено про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги з дотриманням правил, передбачених ч.8 ст.135 та ст.323 КПК України, зокрема шляхом надсилання повідомлення за останнім відомим місцем реєстрації, проживання обвинуваченої та шляхом публікацій повідомлення про виклик до суду в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження (газета «Урядовий кур`єр»), а також шляхом розміщення повісток про виклик до суду на веб-сайті Херсонського апеляційного суду та направлення захиснику процесуальних документів, що підлягають врученню обвинуваченому .

Обвинувачена до суду не з`явилася, заяв про відкладення апеляційного розгляду від неї не надходило, у зв`язку з чим апеляційний розгляд у даному кримінальному провадженні здійснювався за відсутності обвинуваченої (in absentia) з обов`язковою участю захисника.

Заслухавши доповідь судді , пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про таке.

Мотиви Суду.

В апеляційній скарзі захисник не оспорює висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення за встановлених і викладених у вироку обставин, кваліфікацію її дій за ч.5 ст. 111-1 КК України, а тому вирок в цій частині відповідно до положень ч. 1 ст. 404 КПК України не перевіряється в апеляційному порядку.

Наявність підстав та дотримання судом положень щодо спеціального судового провадження відповідно до ч. 3 ст. 323 КПК України в апеляційній скарзі захисником також не оспорюються.

Колегія суддів переглядає вирок в межах апеляційних вимог в частині призначеного покарання.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Захисник в апеляційній скарзі вказує на невідповідність призначеного покарання особі обвинуваченого внаслідок його суворості.

Із вироку вбачається, що при призначенні ОСОБА_8 покарання суд врахував ступінь тяжкості кримінального правопорушення яке, згідно зі ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких , характер, мотиви, обставини вчинення кримінального правопорушення, відомості про особу обвинуваченої, яка раніше не судима, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставин, що пом`якшують покарання судом першої інстанції не встановлено, обставиною, що обтяжує покарання, суд визнав вчинення злочину з використанням умов воєнного стану.

Суд першої інстанції в межах своїх дискреційних повноважень при призначенні покарання, як видно, фактично прийняв до уваги всі дані, що характеризують особу обвинуваченої, а також врахував обставини кримінального провадження, відсутність пом`якшуючих покарання обставин, та наявність обставини, що обтяжує покарання та дійшов висновку, що виправлення обвинуваченої не можливе без ізоляції від суспільства та призначив покарання в межах санкції ч. 5 ст. 111-1 КК України у виді позбавлення волі на строк 10 років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю та конфіскацією усього належного їй майна.

Отже вбачається, що суд фактично прийняв до уваги всі наявні дані, що характеризують особу обвинуваченої, в тому числі і відсутність в неї попередніх судимостей, а також врахував обставини кримінального провадження в їх сукупності, які визначають тяжкість скоєного кримінального правопорушення, цінність суспільних відносин, на які вчинено посягання, тяжкість наслідків колегія суддів вважає, що з урахуванням тяжкості вчиненого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких, беручи до уваги, відсутність обставин, які пом`якшують покарання та наявність обставини, яка обтяжує покарання - вчинення злочину з використанням умов воєнного стану , з огляду на встановлені судом першої інстанцій обставини вчинення злочину та рівень суспільної небезпечності вчиненого діяння, призначене обвинуваченій судом першої інстанції покарання в максимальних межах санкції ч. 5 ст. 111-1 КК України, з огляду на вимоги ст.50, 65 КК України узгоджується із загальними засадами закону України про кримінальну відповідальність, відповідає основній його меті як заходу примусу та є достатнім для виправлення обвинуваченої і попередження вчинення інших злочинів як обвинуваченою так і іншими особами.

З огляду на зазначене дані про особу обвинуваченої, зокрема те, що вона раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася, в цілому не спростовують законність та обґрунтованість вироку в частині призначеного покарання.

Доводи захисника про те, що суд не мав підстав для врахування обставини, що обтяжує покарання -вчинення злочину із використання умов воєнного стану , з посиланням на те, що кваліфікація інкримінованих обвинуваченій дій пов`язана саме із вчиненням їх під час воєнного стану на тимчасово окупованих територіях, колегія суддів відхиляє.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 67 КК України , якщо будь-яка з обставин, що обтяжує покарання, передбачена в статті Особливої частини цього Кодексу як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, суд не може ще раз враховувати її при призначенні покарання як таку, що його обтяжує.

Із вироку вбачається, що дії обвинуваченої кваліфіковані судом за ч. 5 ст. 111-1 КК України як добровільне зайняття громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора.

Вчинення злочину із використанням умов воєнного стану зазначеною правовою нормою не передбачає використання умов воєнного стану як ознаку злочину, що впливає на його кваліфікацію.

Згідно практики Верховного Суду вчинення злочину з використанням умов воєнного стану як обставина, що обтяжує покарання, врахована при призначенні покарання у кримінальних провадженнях , передбачених ст. 111-1 КК України ( постанова від 13.02.2025 року у справі № 185/2163/23, постанова від 08.02.2024 року у справі № 161/12980/22).

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку , що вирок суду першої інстанції з підстав зазначених в апеляційній скарзі захисника зміні не підлягає, тому у задоволенні апеляційних вимог належить відмовити.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 419, ч. 2 ст. 376 КПК України , апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Залишити без змін вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 18 липня 2025 року щодо ОСОБА_8 .

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення і з цього часу протягом 3-х місяців може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4