Номер справи 703/2849/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2025 року м. Сміла

Смілянський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Сміла клопотання прокурора у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР 21.02.2025 під №000109, про продовження строку тримання під вартою та клопотання захисника про зміну запобіжного заходу щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сміла Смілянського району Черкаської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, утриманців не має, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 13.03.2025 Смілянським міськрайонний судом Черкаської області за ч.1 ст.289 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки; на підставі ст.75 КК України звільнений від відбуття призначеного покарання з іспитовим строком 2 роки,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України,

у с т а н о в и в :

В провадженні Смілянського міськрайонного суду Черкаської області перебуває на розгляді кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України.

В судовому засіданні прокурор звернувся з клопотанням про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 застосованого відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки такий спливає 2727 листопада 2025 року.

Клопотання обґрунтував тим, що ризики, які були враховані при застосуванні вказаного запобіжного заходу не зменшилися, а саме: ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, під тягарем відповідальності за скоєний злочин, а також можливості бути засудженим, не виключається можливість переховування ОСОБА_4 від суду. Крім того, ОСОБА_4 не одружений, не працює, дітей на утриманні не має, що свідчить про відсутність у нього міцних соціальних зав`язків та високу ймовірність вчинення нових кримінальних правопорушень. Також, з огляду на характер вчинення правопорушення, існує ризик незаконного впливу ОСОБА_4 на потерпілого. Вважає, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, для запобігання встановленим ризикам є недостатніми.

Захисник в судовому засіданні проти задоволення клопотання прокурора заперечував та клопотав про зміну запобіжного заходу відносно обвинуваченого. Клопотання обґрунтував тим, що ризики зазначені прокурором не підтверджені. Зокрема, посилання прокурора на вчинення ОСОБА_4 умисного злочину не заслуговують на увагу, так як на сьогоднішній день його вина не доведена рішенням суду, яке б набрало законної сили. Також вказав, що обвинувачений підтримує зв`язки з батьками та до арешту проживав з ними, має постійне місце проживання у житлі, яке належить його батькам, відтак посилання прокурора на відсутність у його підзахисного соціальних зав`язків є необґрунтованою. Зазначив, що докази незаконного тиску на свідків чи потерпілого у сторони обвинувачення відсутні, оскільки останні вже безпосередньо допитані судом, докази по справі зібрані та знаходяться в суді, а речові докази у сторони обвинувачення. Зазначив, що його підзахисний не має наміру переховуватися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та скоювати нові злочини він не збирається. Сама лише тяжкість інкримінованого злочину не може бути підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Враховуючи викладене просив змінити ОСОБА_4 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт із забороною залишати житло в нічний час доби з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв.

Обвинувачений проти задоволення клопотання прокурора заперечував та підтримав заявлене захисником клопотання про зміну запобіжного заходу.

Прокурор проти задоволення клопотання захисника заперечував з підстав, викладених у клопотанні.

Суд, розглянувши клопотання прокурора та захисника, врахувавши позицію сторін щодо заявлених клопотань, дослідивши матеріали кримінального провадження в межах заявлених клопотань, приходить до наступного.

Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 23 лютого 2025 року відносно ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів, з 21 лютого 2025 року по 21 квітня 2025 року включно, без визначення розміру застави.

Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 18 квітня 2025 року обраний відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою продовжено до 18 травня 2025 року включно.

Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 16 травня 2025 року обраний відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою продовжено до 14 липня 2025 року включно.

Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 02 липня 2025 року обраний відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою продовжено до 30 серпня 2025 року включно.

Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 21 серпня 2025 року обраний відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою продовжено до 18 жовтня 2025 року включно.

Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 29 вересня 2025 року обраний відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою продовжено до 27 листопада 2025 року включно.

Згідно з ч.3 ст.331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини "Тейс проти Румунії", автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України.

Згідно ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Зокрема при продовженні строку тримання під вартою суд оцінює підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин справи.

Крім цього, враховуючи практику Європейського суду та положення ч.1ст. 178 КПК України, при розгляді питання про доцільність продовження тримання особи під вартою, суд бере до уваги характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Вирішуючи питання про продовження строку дії запобіжного заходу суд враховує, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, та достовірно усвідомлюючи суворість можливого призначення йому покарання за злочин може переховуватися від суду. Крім того суд враховує, що обвинувачений не одружений, утриманців не має, не працює, що свідчить про відсутність у нього міцних соціальних зв`язків. Також, враховуючи що ОСОБА_4 достовірно усвідомлюючи можливість настання негативних для себе наслідків у вигляді призначення йому покарання за кримінальне правопорушення у вчиненні якого обвинувачується, з метою його уникнення, може незаконно впливати на потерпілого у даному кримінальному провадженні, схиляти його до зміни наданих показів та вчинити інші кримінальні правопорушення.

Також суд враховує поведінку обвинуваченого, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності однак належних висновків з цього не зробив, що лише підтверджує його схильність до протиправних дій.

Під час розгляду клопотання прокурора у судовому засіданні судом достовірно встановлено, що ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, які були враховані при обранні обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не зменшилися, не втратили свою актуальність та продовжують існувати на даний час.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про доцільність продовження застосованого щодо обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, який забезпечить його належну процесуальну поведінку, у зв`язку з чим клопотання прокурора слід задовольнити.

Згідно ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Враховуючи, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, із застосуванням насильства, суд не вбачає підстав для визначення розміру застави.

Щодо клопотання захисника про зміну запобіжного заходу.

Як на підставу для зміни запобіжного заходу захисником зазначено про те, що ризики, вказані прокурором у клопотанні є недоведеними. Обвинувачений підтримує зв`язки із батьками та до арешту проживав з ними. Також захисник вказав, що його підзахисний не має наміру переховуватися від суду та вчиняти інші злочини, також не має наміру чинити тиск на свідків та потерпілого, оскільки такі судом допитані, а докази по справі зібрані.

Згідно з положеннями ч.1 ст. 201 КПК України обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Відповідно до ч.4 ст. 201 КПК України суд зобов`язаний розглянути клопотання підозрюваного, обвинуваченого протягом трьох днів з дня його одержання згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Вирішуючи клопотання захисника обвинуваченого про зміну запобіжного заходу суд приходить до висновку про те, що стороною захисту не наведено обставин, які можуть бути підставою для зміни запобіжного заходу.

Відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК, їх зменшення чи відсутність стороною захисту не аргументовано.

Також стороною захисту не наведено у клопотанні аргументів про те, що обставини, які були враховані слідчим суддею та судом при вирішенні питання про обрання та продовження запобіжного заходу, об`єктивно суттєво змінилися, що це обумовлює необхідність зміни запобіжного заходу.

Крім того, ні в клопотанні, ні в ході безпосередньо судового розгляду, не встановлено даних, що більш м`який запобіжний захід зможе запобігти існуючим в провадженні ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного. Діючий запобіжний захід, з огляду на процесуальну поведінку підозрюваного є дієвим.

У зв`язку з викладеним, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання захисника про зміну запобіжного заходу, а відтак останнє задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 177, 178, 183, 194, 331, 369-372 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, застосованого щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів - до 18 січня 2026 року включно, без визначення розміру застави.

У задоволенні клопотання захисника про зміну застосованого до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у виді домашнього арешту - відмовити.

Роз`яснити, що учасники процесу не позбавлені права звернення до суду у встановленому законом порядку з клопотанням про зміну чи скасування запобіжного заходу впродовж судового розгляду кримінального провадження.

Ухвала підлягає негайному виконанню, однак може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Черкаського апеляційного суду.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строків на її оскарження, а в разі оскарження - після розгляду скарги апеляційним судом, якщо така не буде скасована.

Копії ухвали направити начальнику Державної установи «Черкаський слідчий ізолятор» для виконання, вручити прокурору, обвинуваченому та захиснику.

Повний текст ухвали оголошений 21 листопада 2025 року.

Суддя ОСОБА_1