ЄУ № 712/4720/19
Провадження № 1-кс/712/5835/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2025 року Соснівський районний суд м. Черкаси

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

представника потерпілого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси заяву потерпілого ОСОБА_4 про відвід судді ОСОБА_7 від розгляду справи ЄУ № 712/4720/19 у кримінальному провадженні № 0003159 від 01.05.2018, відносно ОСОБА_8 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні судді Соснівського районного суду м. Черкаси ОСОБА_7 на розгляді знаходиться обвинувальний акт у кримінальному №0003159 від 01.05.2018, за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України.

10.12.2025 до Соснівського районного суду м. Черкаси надійшла заява потерпілого ОСОБА_4 про відвід судді ОСОБА_7 від розгляду кримінального провадження № 0003159 у справі № 712/4720/19. Заява мотивована тим, що під час тривалого судового розгляду, який триває з квітня 2019 року, головуючий суддя ОСОБА_7 , на думку заявника, допустив дії та бездіяльність, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості, а саме: систематично не розглядав та не вирішував ухвалами клопотання сторони потерпілого, у тому числі щодо призначення повторної та комісійної судово-медичної експертизи, незважаючи на наявність суперечливих експертних висновків і підстав, передбачених ч. 2 ст. 332 КПК України; не забезпечив повного та всебічного дослідження доказів, зокрема не допитав судово-медичного експерта ОСОБА_9 та не надав оцінки обставинам надання, на переконання заявника, неправдивих показань свідком сторони захисту ОСОБА_10 ; обмежував потерпілого та його представника у реалізації процесуальних прав, водночас надаючи переваги стороні захисту обвинуваченого ОСОБА_8 та його захиснику ОСОБА_6 ; без належної мотивації відмовляв у задоволенні клопотань сторони потерпілого, у тому числі щодо реагування на зловживання процесуальними правами стороною захисту; допустив обставини, які, на думку заявника, можуть свідчити про порушення таємниці нарадчої кімнати під час розгляду клопотання 22.02.2023 року; а також не вжив заходів для дотримання принципу розумних строків, що призвело до розгляду провадження понад п`ять років. Сукупність зазначених обставин, на думку потерпілого ОСОБА_4 , свідчить про наявність підстав, передбачених ст. 75, 80 КПК України, які викликають обґрунтований сумнів у неупередженості судді ОСОБА_7 та унеможливлюють його подальшу участь у розгляді даного кримінального провадження. У поданій заяві потерпілий ОСОБА_4 просив суд задовольнити відвід судді ОСОБА_7 від розгляду кримінального провадження № 0003159 у справі № 712/4720/19 та передати матеріали провадження для визначення іншого складу суду в порядку, встановленому КПК України. На підтвердження викладених обставин до заяви було додано копії частини клопотань сторони потерпілого, зареєстрованих у канцелярії суду, які, за твердженням заявника, залишилися нерозглянутими та без надання відповідей, загальним обсягом 16 аркушів.

Прокурор у судовому засіданні щодо вирішення питання про відвід судді ОСОБА_7 покладалася на розсуд суду. Вона зазначила, що незгода з процесуальними рішеннями головуючого сама по собі не є підставою для відводу, проте просила суд уважно розглянути наведені потерпілим конкретні обставини та надати їм належну правову оцінку.

Представник потерпілого у судовому засіданні повністю підтримав позицію прокурора.

Захисник ОСОБА_6 просив суд відмовити у задоволенні заяви про відвід судді ОСОБА_7 , зазначивши, що твердження потерпілого про нібито затягування розгляду справи, обмеження процесуальних прав та порушення таємниці нарадчої кімнати є безпідставними та не підтверджуються фактами. Він пояснив, що розгляд справи призупинявся лише під час перебування обвинуваченого ОСОБА_8 у зоні бойових дій, після чого сторона захисту відразу подала клопотання про відновлення розгляду; доступ до матеріалів справи потерпілому не обмежувався, а твердження про порушення таємниці нарадчої кімнати є хибними. Захисник підкреслив, що суддя ОСОБА_7 діє об`єктивно та неупереджено, а всі доводи потерпілого є суб`єктивною інтерпретацією подій і не можуть слугувати підставою для відводу.

Обвинувачений ОСОБА_8 до судового засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Дослідивши підстави заявленого відводу, заслухавши позицію сторін, суд прийшов до наступних висновків.

Згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У відповідності до ст. 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Суддя виконує свої професійні обов`язки незалежно, виходячи виключно з фактів, установлених на підставі власної оцінки доказів, розуміння закону, верховенства права, що є гарантією справедливого розгляду справи у суді, не зважаючи на будь-які зовнішні впливи, стимули, загрози, втручання або публічну критику.

Вичерпний перелік підстав, за наявності яких суддя безумовно підлягає відводу, визначений ст.ст. 75, 76 КПК України.

Положеннями ст. 80 КПК України передбачено, що відвід повинен бути вмотивованим.

Заявляючи відвід судді ОСОБА_7 , потерпілий ОСОБА_4 зазначив, що дії та бездіяльність судді під час розгляду кримінального провадження №?0003159 свідчать про наявність обґрунтованого сумніву в його неупередженості. За твердженням потерпілого, суддею ОСОБА_7 не було розглянуто та вирішено клопотання сторони потерпілого, зокрема щодо призначення комісійної судово-медичної експертизи, а також не надано оцінки обставинам надання нібито неправдивих показань свідком сторони захисту. Потерпілий вважає, що існує стале та принципове упередження судді ОСОБА_7 щодо його інтересів, що, на його думку, унеможливлює подальшу участь судді у розгляді справи.

Однак потерпілий жодних конкретних доказів, що підтверджували б можливий прояв упередженості судді ОСОБА_7 не навів та не надав. Його доводи фактично побудовані на незгоді з прийнятим суддею ОСОБА_7 процесуальним рішення у кримінальному провадженні, що жодним чином не може бути підставами для наявності упередженості суду та для відводу судді.

Під час судового розгляду даної заяви за наданими матеріалами не встановлено наявність особистої заінтересованості судді, його упередженого ставлення або не об`єктивності під час розгляду справи.

Так, згідно з практикою Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»). Зазначену позицію Європейського суду підтримав і Верховний Суд України у справі № 5-15п12 (ухвала Верховного Суду України від 01.03.2012, у справі № 5-15п12).

Таким чином, суд приходить до висновку, що потерпілим ОСОБА_4 не доведено обґрунтованості заявленого відводу та не доведено наявності упередженості чи необ`єктивності судді ОСОБА_7 , що могло б унеможливити постановлення ним об`єктивного судового рішення при розгляді кримінального провадження №?0003159 у справі №?712/4720/19.

Суд також зазначає, що більшість наведених потерпілим ОСОБА_4 обставин були йому відомі раніше, проте заяву про відвід судді він подав лише зараз, що ставить під сумнів їхню терміновість та обґрунтованість. Щодо тверджень про нібито порушення таємниці нарадчої кімнати, суд значає, що версії самого потерпілого та його представника суттєво різняться, що вже створює сумнів у достовірності цих доводів.

Крім того, при розгляді заяви про відвід, суддя, що її розглядає, не наділений повноваженнями встановлювати та перевіряти обставини справи, правильність висновків суду при постановленні ним своїх процесуальних рішень, давати оцінку його діям.

Суд наголошує, що незгода сторони кримінального провадження з прийнятим головуючим суддею процесуальним рішенням не може бути підставою для відводу, передбаченою ст. ст. 75, 76 КПК України.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність передбачених КПК України підстав для задоволення заявипотерпілого ОСОБА_4 , про відвід судді ОСОБА_7 від розгляду справи ЄУ № 712/4720/19.

Керуючись ст.ст.75, 80-82 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні заяви потерпілого ОСОБА_4 про відвід судді ОСОБА_7 від розгляду справи ЄУ № 712/4720/19 у кримінальному провадженні № 0003159 від 01.05.2018, відносно ОСОБА_8 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України.

Ухвала є остаточною і апеляційному оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1