Кримінальне провадження № 194/726/25
Номер провадження 1-кп/194/159/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2025 року Тернівський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Тернівського міського суду Дніпропетровської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.04.2025 року за №0000149 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,уродженця с. Богданівка Павлоградського району Дніпропетровської області, громадянина України, не одруженого, з загальною середньою освітою, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-11.06.2025 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 4 ст. 185 КК України, до позбавлення волі на 5 років, на підставі ст. 75, 76 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 , 06.03.2025 року приблизно о 23:00 год., знаходячись в якості гостя у приміщенні квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , де на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи настання таких наслідків, перебуваючи за вищевказаною адресою, умисно, кулаками лівої та правої руки наніс ОСОБА_6 удари по обличчю в область лівого та правого ока загальною кількістю від 1 до 10 ударів.

Внаслідок чого, ОСОБА_3 спричинив потерпілому ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, перелому передньої стінки лівої гайморової пазухи, нижньої стінки лівої очниці із зміщенням уламків, гемосинусу, параорбітальної гематоми лівого ока, які за своїм характером відноситься до ушкоджень середньої тяжкості, які спричинили тривалий розлад здоров?я на термін понад три тижні (більш ніж як 21 день) згідно п. 2.2.1 в) п. 2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» наказ №6 «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» від 17.01.1995 р.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні винним себе визнав повністю, та пояснив, що 06.03.2025 року о 23-00 год. він прийшов до квартири ОСОБА_6 , що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , де побив останнього. Це відбулось внаслідок того, що йому повідомили про те, що ОСОБА_6 побив його тещу. Так, він наніс 10 ударів кулаками обох рук по обличчю потерпілого ОСОБА_6 . Характер тілесних ушкоджень він не оскаржує, у вчиненому розкаюється.

Враховуючи пояснення обвинуваченого, а також те, що він не оскаржує фактичні обставини справи, які вказані в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, не наполягає на дослідженні інших доказів у справі, розуміє неможливість в подальшому оскаржити дані фактичні обставини в апеляційному порядку, у суду не має сумнівів в добровільності та правдивості його позиції, тому відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження доказів відносно фактичних обставин справи визнано судом недоцільним, суд обмежив їх дослідження допитом обвинуваченого, висновку експерта, та даних, які характеризують особу обвинуваченого.

Винність обвинуваченого в скоєнні інкримінованого йому діяння знайшла своє підтвердження та підтверджується наступними дослідженими у судовому засіданні доказами.

З висновку експерта за результатами проведеної судово-медичної експертизи від 09.04.2025 року № 224пв, вбачається, що: згідно наданої медичної документації та об?єктивних даних огляду у ОСОБА_5 виявлені тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, перелому передньої стінки лівої гайморової пазухи, нижньої стінки лівої очниці із зміщенням уламків, гемосинусу, пара орбітальної гематоми лівого ока.

Враховуючи ступінь ознак загоєння виявлених видимих тілесних ушкоджень, а саме (синець ледь помітний, з нечіткими межами, блідо-синюшного кольору з жовто-зеленуватим відтінком по периферії), міг утворились в термін більше 12-ти діб до моменту огляду потерпілої та міг утворитись незадовго до надходження потерпілого до медичного закладу, тобто давність його утворення може відповідати даті, вказаній в постанові про призначення судово-медичної експертизи, в наданій медичній документації та потерпілим, а саме 06.03.2025 р.

Виявлені тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, перелому передньої стінки лівої гайморової пазухи, нижньої стінки лівої очниці із зміщенням уламків, гемосинусу, параорбітальної гематоми лівого ока, за своїм характером відноситься до ушкоджень середньої тяжкості, які спричинили тривалий розлад здоров?я на термін понад три тижні (більш ніж як 21 день) згідно п. 2.2.1 в) п. 2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» наказ №6 «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» від 17.01.1995р.

Враховуючи анатомічне розташування виявлених тілесних ушкоджень можливо вказати, що вони утворились не менш як від однієї механічних дій тупого твердого і предмету (предметів), чи при ударі об такий (такі).

Виявлені тілесні ушкодження утворилися по ударному механізму від дії тупого твердого предмету (предметів) чи при ударі об (такий), такі, з місцем прикладання діючої сили у вищезазначену область.

Враховуючи характер, та локалізацію виявлених тілесних ушкоджень, можливо вказати що дані тілесні ушкодження знаходяться в доступній анатомічній ділянці для утворення їх власноруч.

Враховуючи характер, та локалізацію виявлених тілесних ушкоджень, можливо вказати що дані тілесні ушкодження знаходяться в доступній анатомічній ділянці для їх утворення при падінні з висоти власного зросту при ударі об тупий твердий предмет (предмети).

Після отримання тілесних ушкоджень потерпілий міг здійснювати механічні активні дії тобто міг (ходити, бігати, плавати, пересуватись), але вказати цілеспрямованість не вдається можливим.

Аналізуючи дослідженні в судовому засіданні докази, суд визнає їх достатніми, допустимими, та приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 в скоєному кримінальному правопорушенні.

Даючи юридичну оцінку діям ОСОБА_3 , суд вважає, що обвинувачений винний у умисному нанесенні тілесних ушкоджень середньої тяжкості, та його дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 122 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КК України, відноситься до категорії нетяжких злочинів, а також особи обвинуваченого, який не працює, не одружений, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, за місцем проживання охарактеризований посередньо, раніше судимий.

Відповідно до вимог ст. 66 КК України обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , судом встановлено щире каяття.

Відповідно до вимог ст. 67 КК України, обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Суд приходить до висновку, що обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 не є винятковими і не знижують істотним чином міру тяжкості скоєного кримінального правопорушення, не зменшують суспільну небезпеку кримінального правопорушення до рівня, що виходить за межі покарання, що виключає застосування до обвинуваченого ст. 69 КК України.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Реалізуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховуючи ступень тяжкості скоєного кримінального правопорушення, думки потерпілого, особи обвинуваченого, за наявності обставини, що пом`якшує покарання та відсутності обставин, що обтяжують покарання, обставин скоєння кримінального правопорушення та відношення до скоєного, суд вважає, що для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень ОСОБА_3 необхідно призначити покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч. 1 ст. 122 КК України, але не в максимальній межі.

Крім того, при призначенні покарання суд враховує, що ОСОБА_3 за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11.06.2025 року було призначено покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ст. 75, 76 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік.

Так, згідно із ч. 1 ст. 70 КК України при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, та з роз`яснень, що містяться в п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», коли після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще в кількох кримінальних правопорушеннях, одні з яких вчинено до, а інші - після постановлення першого вироку, покарання за останнім за часом вироком призначається із застосуванням як ст. 70 так і ст. 71 КК України: спочатку - за правилами ч. 1 ст. 70 KK України за сукупністю кримінальних правопорушень, вчинених до постановлення першого вироку; після цього - за правилами ч. 4 ст. 70 КК України; потім - за сукупністю кримінальних правопорушень, вчинених після постановлення першого вироку; і остаточно - за сукупністю вироків.

Такий же правовий висновок щодо порядку застосування ч. 4 ст. 70 КК України викладено об`єднаною палатою Верховного Суду в постанові від 25.06.2018 № 511/37/16-к (провадження № 51-830км 18) згідно якого в окресленому вище випадку процес призначення покарання проходить наступні стадії: 1) призначення покарання за злочин, вчинений до постановлення попереднього вироку; якщо вчинено декілька таких злочинів, які не охоплюються однією статтею чи частиною статті КК, то покарання призначається за кожен злочин окремо; 2) визначення покарання за сукупністю вказаних злочинів (частини 1-3 ст. 70 КК); 3) призначення покарання за сукупністю злочинів, встановлених новим та попереднім вироками, і зарахування у строк покарання повністю або частково відбутого покарання за попереднім вироком (ч. 4 ст. 70, ст. 72 КК); 4) призначення покарання за злочин, вчинений після постановлення попереднього вироку; якщо вчинено декілька таких злочинів, які не охоплюються однією статтею чи частиною статті КК, то покарання призначається за кожен злочин окремо; 5) визначення та призначення покарання за сукупністю вказаних злочинів (частини 1-3 ст. 70 КК); 6) призначення остаточного покарання за сукупністю вироків (ч. 1 ст. 71 КК).

Так, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КК України ОСОБА_3 вчинено 06.03.2025 року, тобто до ухвалення вироку Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11.06.2025 року.

Отже, покарання ОСОБА_3 слід призначати з урахуванням ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, а саме із застосуванням принципу поглинання менш суворого покарання більш суворим, та остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі зі звільненням від відбуття покарання з випробуванням відповідно до ст. 75 КК України, оскільки його виправлення можливе без відбуття покарання, з покладанням обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Призначене судом покарання з урахуванням наявності обставини, що пом`якшує покарання, та відсутності обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , а також того, що обвинувачений дійсно зрозумів свою поведінку, бажає виправитися, висловлює щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, в межах санкції статті обвинувачення з випробуванням відповідно до ст. 75 КК України є законним, справедливим, та воно сприятиме перевихованню винного та попередженню вчинення ним нових правопорушень.

Клопотань про застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу не заявлено.

Судові витрати та речові докази в кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов не заявлений.

Керуючись ст. ст. 369-371, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначити покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначене покарання поглинути покаранням, призначеним вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11.06.2025 року, та остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання, якщо він протягом 3 (трьох) років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Тернівський міський суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1