ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/817/247/25 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - продовження строків тримання під вартою
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2025 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю підозрюваного ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

прокурора ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Тернопільського апеляційного суду матеріали кримінального провадження №11-сс/817/247/25 за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 вересня 2025 року про продовження щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, -

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 вересня 2025 року задоволено клопотання слідчого, погоджене прокурором, продовжено щодо підозрюваного ОСОБА_6 строк тримання до 17.11.2025.

Не погоджуючись із рішенням слідчого судді, захисник підозрюваного ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні клопотання прокурора, обрати відносно підозрюваного альтернативний запобіжний захід у виді домашнього арешту за адресою проживання: с. Личківці, Чортківського району, Тернопільської області чи застави.

Також просить поновити строк на подання апеляційної скарги, посилаючись на те, що пропустив його із поважних причин, оскільки повний текст ухвали не був проголошений 23 вересня 2025 року як зазначено в ухвалі, тому він звернувся до суду 24 вересня 2025 року із заявою про видачу повного тексту оскаржуваної ухвали, а копію повного тексту ним було отримано 25 вересня 2025 року.

Вважає, що розгляд клопотання відбувся із порушенням принципу рівності сторін, оскільки суд взяв до уваги всі докази слідчого та прокурора, не надав мотивів відмови у задоволенні поданих ним клопотань та формально підтримав позицію сторони обвинувачення.

Посилається на те, що слідчий суддя не врахував письмові відповіді на адвокатські запити, медичні документи ОСОБА_6 , довідки, які підтверджують відсутність шкоди обороноздатності України та державним інтересам.

Вважає, що висновки слідчого судді про існування ризиків за ст. 177 КПК є надуманими, не підтверджені матеріалами справи, ґрунтуються лише на припущеннях. Підозрюваний не переховувався від органів досудового слідства та суду, виконував усі процесуальні обов`язки, добровільно видав речові докази, не мав жодних контактів зі свідками чи співучасниками.

Обґрунтовує тим, що у даному провадженні не проводилися негласні слідчі дії, однак суд у своїй ухвалі зробив висновки про їх існування та результати, ймовірно взяті з іншого кримінального провадження, що свідчить про незаконність мотивів продовження тримання під вартою.

Зазначає, що суд першої інстанції проігнорував довідки про негативний стан здоров`я підозрюваного, його хронічні хвороби та потребу в особливому лікуванні, що несумісне з умовами СІЗО.

Вказує на те, що орган досудового розслідування не довів факту завдання діями підозрюваного шкоди ЗСУ чи державним інтересам, а кваліфікація за ч. 1 ст. 114-1 КК України є спірною та необґрунтованою.

Вважає, що суд не навів жодних нових обставин, які б виправдовували продовження арешту, а послався лише на ті самі ризики, які вже були предметом оцінки при попередньому застосуванні запобіжного заходу.

Посилається на те, що за час тримання під вартою за участю ОСОБА_6 практично жодної слідчої дії проведено не було, тому продовження такого запобіжного заходу вважає недоцільним.

Зазначає, що первинною ухвалою суду від 02.06.2025 року щодо нього обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави, яку він готовий був внести, при цьому перебуваючи під заставою він не порушував процесуальних обов`язків, не ухилявся від слідства, не вчиняв жодних протиправних дій.

Наголошує, що підозрюваний має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання, не має наміру залишати Україну під час дії воєнного стану, що унеможливлює його виїзд за кордон.

Вказує на те, що стан здоров`я підозрюваного є критичним: він хворіє на гіпертонічну хворобу серця та гострий панкреатит тому утримання в умовах слідчого ізолятора без належної медичної допомоги призводить до його погіршення

Посилається на те, що адміністрація Чортківської установи виконання покарань №26 підтвердила відсутність у закладі необхідного медичного обладнання та спеціалістів для проведення якісного обстеження та лікування, що створює реальну загрозу життю та здоров`ю підозрюваного.

Зазначає, що підозрюваний під час перебування на волі співпрацював зі слідством, добровільно видав усі речові докази, щиро розкаявся, готовий відшкодувати шкоду та навіть перерахувати розмір застави на потреби ЗСУ.

Вказує на те, що слідчий та прокурор у своєму клопотанні не обґрунтували, чому більш м`які запобіжні заходи є недостатніми для запобігання ризикам, як цього вимагає ст. 178 КПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, підозрюваного та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу з мотивів у ній викладених та прокурора, який щодо задоволення апеляційної скарги заперечив, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступних міркувань.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.

За змістом ч. 1 ст. 117 КПК строк виконання процесуальних дій може бути поновлений в тому випадку, якщо його пропущено з поважних причин.

Поважними причинами є ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк.

Такими поважними причинами може бути необізнаність заінтересованих осіб про мотиви прийнятого слідчим суддею рішення, що є підставою для поновлення строку апеляційного оскарження за відповідним клопотанням в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 117 КПК.

Слід поновити строк на подання апеляційної скарги, в зв`язку з поважними причинами його пропуску, зокрема тим, що лише після отримання повного тексту ухвали слідчого судді 25.09.2025 року сторона захисту змогла ознайомитись з мотивами прийнятого рішення та подати апеляційну скаргу.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Як вбачається із матеріалів справи, слідчим відділом Управління Служби безпеки України в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0000040 від 31.05.2025, за підозрою ОСОБА_9 у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1 КК України та за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України.

31 травня 2025 року о 18 год. 20 хв. ОСОБА_6 затримано за підозрою у вчиненні вказаного кримінального правопорушення в порядку ст. 208 КПК України та повідомлено про підозру у закінченому замаху на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та іншим військовим формуванням в особливий період, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України.

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 січня 2025 року задоволено клопотання слідчого ОВС слідчого відділу управління СБ України в Тернопільській області ОСОБА_10 , погоджене прокурором відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_11 , застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 23 год. 59 хв. 28 липня 2025 року і визначено заставу в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 60 560 грн. з покладенням у випадку внесення застави на підозрюваного ОСОБА_6 обов`язків передбачених ч.5 ст. 194 КПК України.

Ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 19 червня 2025 року апеляційну скаргу прокурора відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_11 задоволено. Ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 червня 2025 року про обрання щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою із визначенням розміру застави скасовано. Постановлено нову ухвалу, якою задоволено клопотання слідчого ОВС слідчого відділу управління СБ України в Тернопільській області ОСОБА_10 , погоджене прокурором відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_11 . Застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком, без визначення розміру застави до 23 год 59 хв. 28 липня 2025 року.

22.07.2025 ухвалою слідчої судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області продовжений строк досудового розслідування у кримінальному проваджені № 0000040 від 31.05.2025 до чотирьох місяців.

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25.07.2025 у справі №607/15242/25 продовжено щодо підозрюваного ОСОБА_6 , строк тримання під вартою до 22.09.2025.

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19.09.2025 у справі №607/15242/25 продовжено щодо підозрюваного ОСОБА_6 , строк тримання під вартою до 17.11.2025.

Колегія суддів вважає правильним висновок слідчого судді про те, що наведені в клопотанні обставини та додані до нього документи, підтверджують наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, при цьому він виходив з документів, наданих органом досудового розслідуваня та досліджених у судовому засіданні, які навів в ухвалі. Зокрема, даних, які містяться у: протоколах огляду місця події, допитів свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , який підтвердив що автомобіль використовував у зоні бойових дій та для виконання завдань, спрямованих на захист Вітчизни від збройної агресії рф, ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , висновків судових експертів та інших доказів.

Як вірно встановлено слідчим суддею, не зменшилися та продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме: переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду, що зумовлено підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України, який відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином та за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, його характеру, вчинення у період воєнного стану, за попередньою змовою групою осіб, його ролі як організатора; знищення, спотворення будь-якої із речей які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки підозрюваний ОСОБА_6 , здійснюючи свою протиправну діяльність - перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та іншим військовим формуванням в особливий період, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, дотримувався заходів конспірації, що свідчить про те що, перебуваючи на волі, підозрюваний для уникнення від кримінальної відповідальності, може знищити, приховати або спотворити документи, речі, які в подальшому будуть використані як докази у зазначеному кримінальному провадженні та мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на свідка, іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки підозрюваний може як особисто, так і через третіх осіб незаконно впливати на підозрювану ОСОБА_9 , з якою перебуває у дружніх стосунках, свідків у кримінальному провадженні, з метою дачі останніми неправдивих чи неповних показань, відмови від раніше наданих показань, що може негативно вплинути на стан досудового розслідування та судового розгляду з огляду на вимоги ст.23 КПК України.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 199 КПК України слідчий суддя навів обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про застосування строку тримання під вартою, якими є необхідність проведенння значного обсягу слідчих та процесуальних дій, існування яких не обов`язково повинно бути зумовлене тим, що підозрюваний може перешкоджати досудовому розслідуванню.

Також слідчий суддя врахував обставини, визначені ст.178 КПК України, зокрема те що ОСОБА_6 не має постійного місця роботи та підозрюється у вчиненні злочину з корисливих спонукань, в умовах воєнного стану він може виїхати не непідконтрольну державним органам України територію.

Посилання захисника на недоведеність вказаних ризиків колегія суддів вважає необґрунтованими з огляду на те існування вищезгаданих обставин підтверджує те що ОСОБА_6 має реальну можливість їх здійснити у цьому кримінальному провадженні в майбутньому, а застосовання запобіжного заходу має на меті попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваним та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження.

Тобто в даному випадку, слідчий суддя зробив вірні висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді відповідає практиці Європейського Суду з прав людини щодо забезпечення судовим рішенням не тільки прав підозрюваного, визначених ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а й високих стандартів охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Також слідчий суддя з урахуванням особи підозрюваного, наявних ризиків, обставин вчинення кримінального правопорушення, вірно не визначив розмір застави, оскільки відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 183 КПК України це є його правом. При цьому колегія суддів виходить з того що ОСОБА_6 підозрюється у скоєнні замаху на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та іншим військовим формуванням в особливий період, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України.

Посилання захисника на те що суд зіслався на матеріали НСРД обгрунтовуюючи доводи щодо підтвердження ініціативи підпалу ОСОБА_6 адміністративних будівель, які в тому числі використовувались Збройними Силами України, колегія судідв вважає що помилкове посилання на матеріалаи НСР замість зафіксованих переписок у мобільному телефоні підозрюваного не змінюють змісту висновків суду, зокрема, того що підозрюваний сам пропонував вчиняти підпали адміністративних будівель, незважаючи на можливі наслідки для людей, реалізувавши їх щодо транспортного засобу, що підтверджує реальність його намірів та бажання з корисливих мотивів вчиняти аналогічні злочини оскільки взяті з матеріалів, долучених слідчим до клопотання та досліджених судом, зокрема, протоколу огляду мобільного телефону, який використовував підозрюваний, його переписки у застосунку Телеграм з особою, яка використовує акаунт МОЯ БИТВА за УКРАЇНУ.

Таким чином, відсутні підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи зможуть забезпечити належну поведінку підозрюваного, з огляду на що колегія суддів погоджується з рішенням слідчого судді, щодо продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, оскільки прокурор в повному обсязі довів суду обставини, які виправдовують обмеження права підозрюваного на свободу, оскільки обумовлені суспільною необхідністю, є пропорційними та обґрунтованими щодо обмеження конституційних прав і свобод підозрюваного.

Твердження захисника про те, що ухвала суду першої інстанції є передчасною і незаконною, колегія суддів оцінює критично, оскільки з ухвали слідчої судді вбачається, що продовження строку тримання під вартою зумовлене конкретними, визначеними діями, які необхідно провести у межах слідства, зокрема: отримання та долучення результатів судових експертиз, встановлення користувачів акаунтів у Telegram, отримання банківських та реєстраційних даних, складання обвинувального акту. Таким чином, рішення суду ґрунтується на фактичних підставах і відповідає меті забезпечення ефективного слідства.

Доводи апелянта щодо недоведення прокурором неможливості застосування до його підзахисного більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів вважає необґрунтованими з огляду на підозру у скоєнні ним тяжкого злочину, його підвищену суспільну небезпеку, необхідність проведення у даному кримінальному провадженні ряду слідчих (розшукових) дій, а також ролі ОСОБА_6 у ініціюванні спілування, що полягали у підпалі транспортних засобів та адміністративних будівель, які використовуються ЗСУ чи іншими військовими формуваннями в умовах воєнного стану в державі у месенджері «Telegram» з особою, яка використовує акаунт ІНФОРМАЦІЯ_1 . Окрім того, вимоги захисника про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту або застави не можуть бути задоволені оскільки згідно з вимогами КПК України у вказаній категорії злочинів(ч. 1 ст. 114-1 КК України) передбаченого застосування лише безальтернативного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Наявність у ОСОБА_6 постійного місця проживання, відсутність судимостей, проживання із батьками, догляд літніх родичів, позитивна характеристика за місцем проживання і в Чортківській УВП, наміри компенсувати шкоду та передати внесену заставу на потреби ЗСУ, не є достатніми стримуючими факторами для запобігання настанню існуючих ризиків з огляду на пред`явлену йому додаткову підозру у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.28 ч.2 ст.194 КК України.

Твердження захисника про те, що автомобіль, який був підпалений, не належав ЗСУ або військовим формуванням, колегія суддів оцінює критично, зважаючи на те, що: автомобіль був переданий благодійним фондом на потреби ЗСУ; використовувався військовослужбовцем ЗСУ, а не цивільною особою; використання автомобіля не за місцем дислокації військової частини не змінює його функціонального призначення. Факт його передачі для цілей забезпечення військових є підтвердженням його зв`язку з оборонною діяльністю, і як наслідок, дії щодо такого об`єкта можуть розцінюватися як перешкоджання діяльності ЗСУ.

Перевіряючи доводи сторони захисту про неможливість надання належної медичної допомоги у Чортківській УВП №26, колегія суддів виходить з того що згідно з офіційною медичною довідкою: ОСОБА_6 проходив регулярні огляди терапевтом, психіатром, наркологом: отримував необхідні лабораторні та інструментальні обстеження; стан його здоров`я відповідає встановленим діагнозам, а невідкладних станів не виявлено; у разі погіршення здоров`я передбачено госпіталізацію до закладів МОЗ. Відтак підозрюваному надається вся медична допомога у межах вимог законодавства.

Отже, підстави для задоволення апеляційної скарги захисника підозрюваного та скасування оскаржуваної ухвали щодо ОСОБА_6 відсутні.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 вересня 2025 року.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 вересня 2025 року про продовження щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, - залишити без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає. апеляційною скаргою

Головуючий

Судді