Справа № 297/4087/25
УХВАЛА

про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту

16 грудня 2025 року м. Берегове

Слідчий суддя Берегівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого СВ Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000541 від 14.12.2025 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , одруженого, непрацюючого, раніше не судимого, громадянина України,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_6 звернувся до Берегівського районного суду Закарпатської області із клопотанням, погоджене прокурором Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000541 від 14.12.2025 року відносно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Клопотання мотивує тим, що слідчим відділом Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000541 від 14.12.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 3 ст. 332 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного переправлення громадянин України через державний кордон в умовах дії правового режиму воєнного стану, достовірно знаючи про заборону виїзду за кордон громадян України чоловічої статті віком від 18 до 60 років, за попередньою змовою з невстановленими досудовим розслідуванням особами сприяв шляхом надання вказівок, порад та засобів незаконному переправленню через державний кордон України громадян України, а саме: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканцю АДРЕСА_2 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканцю АДРЕСА_3 за наступних обставин.

Так, в невстановлений досудовим розслідуванням день грудня місяця 2025 року ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в невстановлений слідством час, місці та спосіб домовились з невстановленою досудовим розслідуванням особою, про організацію їх незаконного переправлення через державний кордон України поза межами пункту пропуску, за грошову винагороду, яка залежала від конкретної домовленості з вказаними особами та становила від 9000 до 14000 доларів США за відповідну особу та в подальшому керувала їх діями, як особами, які бажають незаконно перетнути державний кордон України та вичікування слушного часу для переправлення через кордон України.

В подальшому, в невстановлений досудовим розслідуванням день, час та місці, у невстановлений слідством спосіб ОСОБА_5 за винагороду погодився на пропозицію невстановленої досудовим розслідуванням особи сприяти у незаконному переправленні ОСОБА_7 та ОСОБА_8 через державний кордон України.

Зокрема, 14 грудня 2025 року близько 16:00 год., діючи за вказівкою невстановленої досудовим розслідуванням особи, громадянин ОСОБА_5 , керуючи транспортним засобом марки «Ford Transit», реєстраційний номер НОМЕР_1 , прибув до готелю «Ріта», розташованого за адресою: Закарпатська область, м. Берегове, вул. Мікеша, буд. 3, де на нього очікували ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , після чого здійснив їхню посадку до зазначеного транспортного засобу та спільно з ними вирушив у напрямку с. Гуняди Берегівського району Закарпатської області, з метою незаконного переправлення осіб через державний кордон України.

Після цього ОСОБА_5 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на незаконне переправлення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 через державний кордон України в умовах дії правового режиму воєнного стану, прибув разом із вказаними особами на околицю с. Гуняди Берегівського району Закарпатської області, яке знаходиться в безпосередній близькості до державного кордону, однак 14 грудня 2025 року о 18 годині 45 хвилин ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 були викриті та затримані прикордонним нарядом ІНФОРМАЦІЯ_4 у напрямку 176 прикордонного знаку на відстані близько 1500 метрів від державного кордону України.

Таким чином, ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, тобто у сприянні незаконному переправленню осіб через державний кордон України, наданням засобів, вчинено за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.

15 грудня 2025 року, старшим слідчим СВ Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_9 за погодженням із прокурором Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_3 було повідомлено про підозру ОСОБА_5 у вчиненні ним кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України

Вина ОСОБА_5 підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами: протокол допиту свідка ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , протокол пред`явлення особи для впізнання з свідком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , протокол пред`явлення речей для впізнання та іншими зібраними в ході досудового розслідування доказами.

Як зазначає слідчий під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1, п. 3, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме злочин, який інкримінується ОСОБА_5 є тяжким і передбачає можливість призначення покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 9 років позбавлення волі, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Вищевказана обставина, а також той факт, що Закарпатська область межує з чотирма країнами (Польща, Румунія, Словаччина та Угорщина) дають підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення тяжкого злочину може переховуватись від органів досудового розслідування та має реальні можливості покинути територію України з цією метою, поза межами пункту пропуску державного кордону України, а також переховуватись на території України.

Крім того, підозрюваний ОСОБА_5 з урахуванням відомих йому обставин кримінального правопорушення та матеріалів кримінального провадження може вступати у поза процесуальні відносини із свідками та інших учасників кримінального провадження та схиляти їх до зміни даних слідству показів і це створює загрозу тиску та підбурювання вказаних осіб до дачі неправдивих показів або відмови від надання таких.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 та просив задовольнити з підстав викладених у ньому.

Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечив щодо клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просив застосувати до нього більш м`який запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту, оскільки підозрюваний хворіє на постінфарктний кардіосклероз, брав активну участь у АТО в Донецькій області та має інвалідність ІІІ групи через захворювання, яке пов`язане із проходження ним військової служби. Також зазначив, що стан підозрюваного фактично нівелює всі ризики на які посилається сторона обвинувачення у своєму клопотання, зокрема він має обмежену рухливість, перебуває під постійним лікарським наглядом, залежний від ліків та медичної терапії.

Підозрюваний ОСОБА_5 підтримав позицію свого захисника.

Заслухавши думку учасників судового засідання та дослідивши клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 , слідчий суддя приходить до наступного.

Згідно ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод, ратифікованої Законом №475/97-ВР від 17.07.97, кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом

Частиною другою статті 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (частина 1). Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом (частина 2).

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний встановити чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Так, 14.12.2025 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000541 відомості про кримінальні правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 332 КК України.

15 грудня 2025 року старшим слідчим СВ Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_9 за погодженням із прокурором Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_3 було повідомлено про підозру ОСОБА_5 у вчиненні ним кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України

Наявність обґрунтованої підозри, повідомленої ОСОБА_5 підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами: протокол допиту свідка ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , протокол пред`явлення особи для впізнання з свідком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , протокол пред`явлення речей для впізнання та іншими зібраними в ході досудового розслідування доказами.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з пунктом 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182).

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 178 КПК України, слідчий суддя при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу зобов`язаний оцінити вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення.

Разом з тим, зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на етапі досудового розслідування достатньою сукупністю даних, які наведені у клопотанні слідчого та доданих матеріалах. Однак, слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

При вирішенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 слідчий суддя враховує, що такий підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 9 років, який згідно ст. 12 КК України, відносяться до тяжких злочинів, а також враховує тяжкість покарання, що йому загрожує.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі Клоот проти Бельгії (Cloot v. Belgium, § 40) серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших порушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідний в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться.

Згідно ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу (частина 1).

Відповідно до п. 5 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

При вирішенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вивчає можливість застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків, а також інші обставини, які мають значення для вирішення даного питання.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу обвинуваченому на більш м`який запобіжний захід, суд враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, зокрема, справу «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, справу «Комарова проти України» від 16 травня 2013 року, «Калашников проти Росії» від 15 липня 2002 року, в яких Європейським судом з прав людини викладено принципи, що їх дотримується суд при вирішенні питань щодо застосування тримання під вартою, а саме: тримання під вартою до вирішення питання про винність особи не має бути «загальним правилом», і слід виходити з презумпції залишення обвинуваченого на свободі у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення.

Отже, враховуючи викладене, оцінюючи сукупність обставин, а саме те, що підозрюваний ОСОБА_5 має постійне місце реєстрації та фактичне місце проживання, раніше не судимий, одружений, страждає на тяжкі хронічні захворювання серцево-судинної системи, зокрема постінфарктний кардіосклероз, багато судинне ураження коронарних артерій, стесіндукована ішемічна кардіоміопатія, гіпертронічна хвороба 3 ступеня, середостінна та аксиляра лімфаденопатія, субклінічний гіпотиреоз, перебуває на постійному медичному лікуванні, має по життєво встановлену ІІІ групу інвалідності, є учасником бойових дій, ветераном АТО, потребує постійного нагляду лікарів, а також відсутність намірів ухилятися від слідства та суду, слідчий суддя вважає за можливе обрати ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

При цьому, суд зазначає, що сама тільки тяжкість покарання за ч. 3 ст. 332 КК України не може бути підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному.

Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор/слідчий доведе наявність всіх обставин, передбачених ч. 1 цієї статті, слідчий суддя застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.

Разом з тим, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_5 , слідчий суддя вважає покласти відносно останнього наступні обов`язки: заборонити залишати місце фактичного проживання за адресою АДРЕСА_1 ,без дозволу слідчого, прокурора або суду; прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання; утримуватись від спілкування з свідками, експертами, спеціалістами у кримінальному провадженні №0000541 від 14.12.2025 року.

Згідно ч. 4 ст. 196 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або домашнього арешту дату закінчення її дії у межах строку, передбаченого цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою статті 197 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 6 ст. 181 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 КПК України, ухвала слідчого судді, суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Отже, враховуючи викладене, оцінюючи сукупність обставин, слідчий суддя вважає, що такий запобіжний захід як домашній арешт забезпечить дотримання підозрюваним ОСОБА_5 процесуальних обов`язків під час розгляду кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 176-178, ст. 182, 183, 194, 196, 197, 309 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання слідчого СВ Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000541 від 14.12.2025 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України відмовити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, строком на 60 діб з покладенням наступних обов`язків:

-заборонити залишати місце фактичного проживання за адресою АДРЕСА_1 ,без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою;

-повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання;

-утримуватись від спілкування з свідками, експертами, спеціалістами у кримінальному провадженні №0000541 від 14.12.2025 року.

Строк дії ухвали до 14.02.2026 року включно.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на Берегівський РВП ГУНП в Закарпатській області.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_10