Справа № 277/1614/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.01.2026 року с-ще Ємільчине

Ємільчинський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря с/з ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду у с-щі Ємільчине кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000147 від 04.11.2025 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Малий Яблунець Ємільчинського району Житомирської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянин України, не одружений, не працює, раніше судимий:

- 12.03.2024 року Ємільчинським районним судом Житомирської області за ст.126-1 КК України до 1 року 6 місяців обмеження волі, звільнений на підставі ухвали Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 11.04.2025 року згідно ст.81 КК України, умовно-достроково на 8 місяців 12 днів

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 спільно проживає однією сім`єю із ОСОБА_6 , маючи з ним спільний побут, а також взаємні права та обов`язки.

Починаючи з 2025 року ОСОБА_4 маючи на меті самоствердитися за рахунок свого вітчима ОСОБА_6 з яким перебуває у сімейних відносинах, шляхом приниження його честі та гідності, діючи з мотивів явної неповаги до існуючих норм співжиття у сім`ї, грубо ігноруючи загальноприйняті сімейні цінності та норми моралі, вирішив умисно систематично вчиняти щодо останнього, психологічне насильство шляхом висловлення на його адресу словесних образ, погроз, приниження та залякування.

Так, 31 травня 2025 року о 16 год. ОСОБА_4 , маючи на меті самоствердитися за рахунок свого вітчима ОСОБА_6 , з яким перебуває у сімейних відносинах, шляхом приниження його честі та гідності, діючи умисно з мотивів явної неповаги до існуючих норм співжиття у сім`ї, ігноруючи загальноприйняті сімейні цінності та норми моралі, перебуваючи в будинку АДРЕСА_1 , безпідставно вчинив домашнє насильство, яке супроводжувалося висловлюванням нецензурної лайки, а також погрозами фізичною розправою, внаслідок чого була завдана шкода психічному здоров`ю його вітчиму ОСОБА_6 . За вказані протиправні дії постановою Ємільчинського районного суду Житомирської області від 23 липня 2025 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 173-2 КУпАП України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 60 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1020 гривень.

Не зупиняючись на вчиненому, продовжуючи свої умисні систематичні протиправні дії, спрямовані на вчинення домашнього насильства 07 жовтня 2025 року о 10 год. 30 хв. ОСОБА_4 , маючи на меті самоствердитися за рахунок свого вітчима ОСОБА_6 , з яким перебуває у сімейних відносинах, шляхом приниження його честі та гідності, діючи умисно з мотивів явної неповаги до існуючих норм співжиття у сім`ї, ігноруючи загальноприйняті сімейні цінності та норми моралі, перебуваючи в будинку АДРЕСА_1 , безпідставно вчинив домашнє насильство, яке супроводжувалося висловлюванням нецензурної лайки, а також погрозами фізичною розправою, внаслідок чого була завдана шкода психічному здоров`ю його вітчиму ОСОБА_6 . За вказані протиправні дії постановою Ємільчинського районного суду Житомирської області від 07 жовтня 2025 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 173-2 КУпАП України, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 60 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1020 гривень.

Незважаючи на неодноразове притягнення до адміністративної відповідальності, ОСОБА_4 на шлях виправлення не став та грубо ігноруючи норми законів, якими врегульовані сімейні відносини, а також закріплено обов`язок не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, продовжив свою злочинну діяльність, що виразилося у вчиненні ним домашнього насильства за таких обставин.

Так, 03.11.2025 приблизно о 09 год. ОСОБА_4 , маючи на меті самоствердитися за рахунок свого вітчима ОСОБА_6 , з яким перебуває у сімейних відносинах, шляхом приниження його честі та гідності, діючи умисно з мотивів явної неповаги до існуючих норм співжиття у сім`ї, ігноруючи загальноприйняті сімейні цінності та норми моралі, перебуваючи в будинку АДРЕСА_1 безпідставно вчинив домашнє насильство, яке супроводжувалося словесними образами, висловлюванням нецензурної лексики та погрозами фізичною розправою, чим вчинив відносно потерпілого психологічне насильство.

За викладених обставин ОСОБА_4 , в порушення вимог ст.ст.28, 68 Конституції України, ст.ст.288, 289 та 297 Цивільного кодексу України, 31 травня 2025 року, 07 жовтня 2025 року, 03 листопада 2025 року, маючи на меті самоствердитися за рахунок свого вітчима ОСОБА_6 , з яким перебуває у сімейних відносинах, шляхом приниження його честі та гідності, діючи умисно, з мотивів явної неповаги до існуючих норм співжиття у сім`ї, грубо ігноруючи загальноприйняті сімейні цінності та норми моралі, перебуваючи будинку АДРЕСА_1 , систематично вчиняв психологічне насильство щодо останнього, що виразилося у висловлюванні на його адресу словесних образ, нецензурної лексики, погроз, приниженні та залякуванні потерпілого, що призвело до психологічних страждань із погіршенням якості життя потерпілої особи.

Своїми умисними діями, які виразились у домашньому насильстві, тобто умисному, систематичному вчиненні психологічного насильства щодо свого вітчима ОСОБА_6 , що призвело до психологічних страждань потерпілого, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.126-1 КК України.

10.12.2025 року під час досудового розслідування прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_7 та підозрюваний ОСОБА_4 за участю захисника адвоката ОСОБА_5 уклали угоду про визнання винуватості.

Сторони узгодили, що підозрюваний ОСОБА_4 повністю визнає свою винуватість в обсязі пред`явленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України та зобов`язується визнати вину за обвинуваченням в обсязі підозри у судовому провадженні.

З урахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи підозрюваного, обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, сторони погодились на призначення ОСОБА_4 покарання у виді обмеження волі.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні просила затвердити угоду про визнання винуватості та призначити ОСОБА_4 узгоджене покарання.

Обвинувачений та захисник обвинуваченого в підготовчому судовому засіданні просили затвердити угоду про визнання винуватості та призначити узгоджене покарання.

Потерпілий в підготовче судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення підготовчого судового засідання був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. До матеріалів справи додано письмову згоду потерпілого ОСОБА_6 на укладення угоди про визнання винуватості.

Розглядаючи питання про затвердження угоди, суд виходить з наступного.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст.ст.468-475 цього Кодексу.

Відповідно до ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений визнав себе винуватим, відноситься до категорії нетяжких злочинів.

Суд переконався, що підозрюваний цілком розуміє права, передбачені ч.4 ст.474 КПК України та погоджується на призначення узгодженого покарання. Судом встановлено, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погрози або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Також судом встановлено, що сторони розуміють наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені ст.473 КПК України та наслідки невиконання угоди, передбачені ст.476 КПК України.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття у вчиненому.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_4 суд визнає вчинення злочину повторно.

Ухвалюючи вирок на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 . Узгоджене сторонами покарання відповідає загальним правилам призначення покарань, передбаченим КК України.

Крім того, відповідно до ч.4 ст.81 КК України, у разі вчинення особою, до якої було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, протягом невідбутої частини покарання нового кримінального правопорушення, суд призначає їй покарання за правилами, передбаченими статтями 71 і 72 цього Кодексу.

Так, вироком Ємільчинського районного суду Житомирської області від 12.03.2024 року ОСОБА_4 було засудженого до 1 року 6 місяців обмеження волі та звільнено на підставі ухвали Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 11.04.2025 року згідно ст.81 КК України, умовно-достроково на 8 місяців 12 днів.

Отже, враховуючи те, що ОСОБА_4 , якого було умовно-достроково звільнено від відбування покарання, вчинив нове кримінальне правопорушення протягом невідбутої частини попереднього покарання, то остаточне покарання ОСОБА_4 слід призначати на підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, частково приєднавши невідбуту частину покарання за вироком Ємільчинського районного суду Житомирської області від 12.03.2024 року, за правилами ст.72 КК України.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченій не обирався.

Речові докази в кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст.368, 370, 374, 474, 475, 476 КПК України, суд

у х в а л и в:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 10 грудня 2025 року між прокурором Звягельської окружної прокуратури ОСОБА_7 та підозрюваним ОСОБА_4 за участю захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років обмеження волі.

На підставі ст.ст.71, 72 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеного вироком Ємільчинського районного суду Житомирської області від 12.03.2024 року, остаточно призначивши ОСОБА_4 покарання у виді 3 (трьох) років 1 (одного) місяця обмеження волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 відраховувати з моменту приведення вироку до виконання.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Ємільчинський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1