Житомирський апеляційний суд
Номер провадження №11-сс/4805/680/25
Категорія ст.422 КПК Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2025 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі матеріали судового провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 20.09.2025,

в с т а н о в и в:

Зазначеною ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого СВ Житомирського РУП №2 ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 . Застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою до 17.11.2025. Визначено заставу у розмірі 166 540 грн.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді, як незаконну, та постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у виді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , у випадку неможливості зміни запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зменшити розмір застави до розміру 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб. При цьому, звертає увагу, що ОСОБА_8 під час досудового розслідування повністю визнав вину в інкримінованому йому злочині, розкаюється у вчиненому, є особою молодого віку, має постійне місце проживання та реєстрації, до затримання офіційно працював, навчався у вищому навчальному закладі, раніше ніколи не судимий. Наголошує, що ці обставини не були враховані судом, що призвело до помилкового обрання найсуворішого запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Вважає, що на даний час відсутні будь-які виняткові обставини обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки інші запобіжні заходи здатні в повній мірі забезпечити належну поведінку останнього. Зазначає, що ні в повідомленні про підозру, ні в клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не вказано жодного конкретного ризику щодо підозрюваного ОСОБА_8 . Наголошує, що слідчим суддею помилково було визначено надмірний розмір застави, без врахування реального фінансового становища підозрюваного ОСОБА_8 , сума застави є непомірною.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу, прокурора який заперечив щодо доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження та ухвалу слідчого судді в межах ст.404 КПК України, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в порядку Глави 18 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування такого запобіжного заходу, або відмови у його задоволенні.

Відповідно до ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, що свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий та прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику, зазначеного у клопотанні.

Норми ст.177 КПК України передбачають, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з ст.178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінює в сукупності всі обставини, в тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, наявність у підозрюваного постійного місця роботи, репутацію підозрюваного, майновий стан підозрюваного, наявність судимостей, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, при застосуванні щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу, фактично дотримався вимог ст.ст.132, 176-178, 183, 194 КПК України.

Як убачається з матеріалів провадження №296/10585/25, у провадженні СВ Житомирського РУП №2 ГУНП в Житомирській області перебуває кримінальне провадження №0000576 від 22.05.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

У відповідності до змісту клопотання слідчого, органом досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_8 , у невстановлений слідством день, наприкінці травня 2025 року перебуваючи в м.Житомир, вирішив стати на шлях злочинної діяльності, пов`язаної з правопорушеннями у сфері обігу наркотичних засобів та психотропних речовин з корисливих мотивів.

Так, ОСОБА_8 , за невстановлених слідством обставин, день, час та місці, але не пізніше 31.07.2025, придбав особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - РVР (1-феніл-2-піролідин-1-іл пентан-1-он), масою не менше 0,0582 г, після чого зберігав її за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з метою подальшого збуту іншим особам через мережу поштового зв`язку ТОВ «Нова Пошта».

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконний збут психотропної речовини, у невстановлений слідством день отримав через телеграм-канал «Частное пространство», а саме через групу «НП Мерлин Доставка ЖТ» від невстановленого слідством адміністратора телеграм-каналу, завдання на збут психотропної речовини - РVР (1-феніл-2-піролідин-1-іл пентан-1-он) на ім`я отримувача « ОСОБА_10 ».

В подальшому, із невстановленою досудовим слідством особою - адміністратором групи «НП Мерлин Доставка ЖТ» переслідуючи корисливий мотив, 31.07.2025 ОСОБА_8 переносив невстановленими вулицями м. Житомира зазначену особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - РVР (1-феніл-2-піролідин-1-іл пентан-1-он), масою не менше 0,0582 г. до поштомату ТОВ «Нова пошта» №46748, що за адресою: м. Житомир, вул. Степана Бандери, 7, для здійснення пересилання зазначеної речовини засобами поштового зв`язку.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на незаконний збут психотропної речовини, ОСОБА_8 в цей же день, час та місці та за вказаних обставин 31.07.2025 за допомогою служби доставки та забору відправлень ТОВ «Нова Пошта» з поштомату №46748, що за адресою: м. Житомир, вул. Степана Бандери, 7, шляхом відправлення посилки, відповідно до ТТН 2201 незаконно у такий спосіб збув під вигаданими даними « ОСОБА_11 » та власним номером телефону « НОМЕР_1 » на ім`я отримувача « ОСОБА_12 », т. НОМЕР_2 до поштомату ТОВ «Нова пошта» №46430 що по вул. Центральна, 3, с. Просяна Дніпропетровської області кристалічну речовину білого кольору, яка містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - РVР (1 -феніл-2-піролідин-1-іл пентан-1-он), масою не менше 0,0582 г.

18.09.2025 в порядку ст.208 КПК України ОСОБА_8 було затримано. 18.09.2025 у відповідності до вимог ст.ст.276-278 КПК України, ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

Старша слідча СВ Житомирського РУП №2 ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 звернулась до відповідного слідчого судді з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 . За результатами розгляду цього клопотання, слідчим суддею постановлено оскаржуване рішення.

При цьому, на думку апеляційного суду, клопотання слідчої (з доданими до нього матеріалами) є відповідним вимогам ст.184 КПК України, містить всі визначені кримінальним процесуальним кодексом відомості та обставини, які враховуються при обранні міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Істотних порушень вимог КПК України в цій частині не встановлено.

В свою чергу, у відповідності до матеріалів судового провадження №296/10585/25, прийняте рішення про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя мотивував наявністю в матеріалах провадження доказів обґрунтованості підозри вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, та наявністю ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Наявні у провадженні докази, як вважає апеляційний суд, переконливо вказують на обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого кримінального правопорушення, у об`ємі, як того вимагає закон, на момент вирішення питання про обрання запобіжного заходу, виходячи із критеріїв «розумної підозри», тобто наявності фактів і іншої інформації, яка могла б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що ОСОБА_8 міг би вчинити вище зазначені кримінальні правопорушення.

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу («Мюррей проти Сполученого Королівства», № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи («Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства», №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року).

Крім того, як вважає суд апеляційної інстанції, матеріали провадження об`єктивно вказують на наявність ризиків можливого переховування від органів досудового розслідування; як і вчинити інше кримінальне правопорушення.

Зокрема, на думку апеляційного суду при обранні запобіжного заходу, відповідно до ст.178 КПК України, слідчим суддею належно враховано тяжкість кримінального правопорушення, інкримінованого ОСОБА_8 , фактичні обставини його вчинення, суспільну небезпеку, тощо.

В свою чергу, як убачається з матеріалів провадження, інкриміноване ОСОБА_8 кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.307 КК України, згідно з положеннями ст.12 КК України, є тяжким, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років з конфіскацією майна.

Зазначені обставини самі по собі можуть бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду, тому апеляційний суд погоджується з тим, що тяжкість можливого покарання може спонукати підозрюваного ОСОБА_8 , переховуватися від органу досудового розслідування чи суду.

Крім того, в даному випадку слід врахувати і та, що у ОСОБА_8 відсутні міцні соціальні зв`язки, що опосередковано підвищує процесуальний ризик, можливого ухилення (переховування) підозрюваного від органу досудового розслідування/суду.

Також, за проаналізованих фактичних обставин провадження (системна, послідовна та неодноразова злочинна діяльність підозрюваного пов`язана з незаконним обігом небезпечної психотропної речовини) та встановленого того, що вчинення кримінального правопорушення є способом отримання джерела доходів, є наявним і ризик вчинення підозрюваним інших кримінальних правопорушень згаданої категорії.

Апеляційні посилання сторони захисту на не доведеність таких ризиків є об`єктивно безпідставними.

В даному випадку, апеляційні посилання сторони захисту на ті факти, що підозрюваний повністю визнав вину в інкримінованому йому правопорушенні, розкаюється у вчиненому, є особою молодого віку, має постійне місце проживання та реєстрації (смт.Хорошів), до затримання офіційно працював, навчався у вищому навчальному закладі, раніше не судимий, не можуть бути безумовними обставинами, які зводять до об`єктивного мінімуму вище зазначених процесуальних ризиків. Крім того, вище зазначені дані характеризуючі особу підозрюваного, не залишено поза увагою слідчого судді при застосуванні запобіжного заходу.

Як вважає апеляційний суд, в даному випадку, слідчим суддею правильно встановлено доведеність органом досудового розслідування, процесуальних ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Докази, які містяться в матеріалах судового провадження, вказують на те, що на даній стадії досудового розслідування існує обґрунтована підозра, яка разом з існуючими ризиками, конкретними обставинами провадження та з урахуванням особи підозрюваного, переконливо виключає можливість обрання відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.

Матеріали провадження не містять інших даних про застереження, які б унеможливлювали перебування підозрюваного під вартою та стороною захисту в судовому засіданні апеляційного суду не доведені.

Таким чином, слідчий суддя обґрунтовано зазначив, що з огляду на встановлені в рамках даного кримінального провадження ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, які об`єктивно існують, підозру останнього у вчиненні кримінальних правопорушень, а також завдання даного кримінального провадження, які зводяться, в тому числі, до притягнення винної особи до кримінальної відповідальності, тому обрання запобіжного заходу підозрюваному у виді тримання під вартою, забезпечить та гарантуватиме належну процесуальну поведінку та буде сприяти забезпеченню досягнення завдань даного кримінального провадження на цій стадії.

В свою чергу, гарантії обвинуваченого (в суді апеляційної інстанції) дотримуватись належної процесуальної поведінки при зміні запобіжного заходу, не доводять по-за розумним сумнівом дотримання останнім відповідної сталої процесуальної поведінки, в разі застосування більш м`якого запобіжного заходу.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про обрання підозрюваному ОСОБА_8 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На момент апеляційної перевірки матеріалів провадження, вказаний запобіжний захід є необхідним у зазначеному кримінальному провадженні, буде достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного та забезпечить швидке та повне проведення досудового розслідування.

Разом з цим, доводи апеляційної скарги захисника щодо визначення слідчим суддею надмірного розміру застави при розгляді клопотання про застосування міри запобіжного заходу у види тримання під вартою підозрюваного, знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду провадження, а тому є належними та обґрунтованими.

Так, відповідно до ч.3 ст.183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

Згідно ж до норм ч.4 ст.182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, дані про особу ОСОБА_8 , а також ризики, передбачені ст.177 КПК України, апеляційний суд, вважає, що визначена слідчим суддею застава у межах 55-и розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який становить 166 540 грн., не відповідає принципам достатності, виваженості і є об`єктивно непомірною для останнього.

Як вважає суд апеляційної інстанції в даному випадку застава в межах 25-ти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (75 700 грн.), буде відповідати принципам достатності та виваженості і об`єктивно здатна гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

З урахуванням викладеного, відповідно до положень ч.3 ст. 407, 409, 411, 412 КПК України, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню лише в частині визначення застави з постановленням нової ухвали в цій частині, з залишенням процесуальних обов`язків визначених слідчим суддею в оскаржуваному рішенні, а відтак апеляційна скарга адвоката підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 20.09.2025, в частині застосування до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді застави в розмірі 166 540 грн., - скасувати.

В цій частині постановити нову ухвалу, якою визначити підозрюваному ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу в межах 25 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 75700 (сімдесят п`ять тисяч сімсот) гривень.

В решті ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді :