Номер провадження: 11-кп/813/2135/25
Справа № 521/9286/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.10.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

представника «ОВК №14» ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в залі суду апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Хаджибейського районного суду м. Одеси від 20.06.2025 року, про відмову у задоволенні клопотання начальника Державної установи «Одеська виправна колонія (№14)» ОСОБА_9 про умовно дострокове звільнення від відбування призначеного покарання відносно засудженого ОСОБА_7 ,

установив

Оскаржуваною ухвалою Хаджибейського районного суду м. Одеси від 20.06.2025 року, відмовлено у задоволенні клопотання начальника Державної установи «Одеська виправна колонія (№14)» ОСОБА_9 про умовно дострокове звільнення від відбування призначеного покарання відносно засудженого ОСОБА_7 .

Відмовляючи у задоволенні клопотання, суд першої інстанції зазначив, що в клопотанні не надано конкретних переконливих даних про те, що процес виправлення засудженого ОСОБА_7 досяг тієї стадії, на якій відбування призначеного покарання перестає бути доцільним і подальше його виправлення можливе в умовах перебування на волі.

Не погоджуючись з ухвалою суду, засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати, та задовольнити клопотання про умовно- дострокове звільнення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що у даний час залучений до праці на виробництві, за зразкову поведінку був переведений до дільниці соціальної реабілітації; має 4 заохочення.

Заслухавши суддю-доповідача, засудженого ОСОБА_7 , представника колонії ОСОБА_8 , які підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, прокурора, який не заперечував проти її задоволення, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновків про таке.

Мотиви апеляційного суду

Частина 1 ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ї інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Системний аналіз ухвали суду першої інстанції показав, що оскаржуване судове рішення відповідає приписам наведеної норми кримінального процесуального закону.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про умовно дострокове звільнення від відбування покарання.

Частиною третьою ст. 539 КПК України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, розглядається протягом десяти днів з дня його надходження до суду суддею одноособово згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цього розділу.

Як видно з матеріалів справи, засуджений звернувся до суду першої інстанції з клопотанням про умовно дострокове звільнення від відбування покарання у вигляді позбавлення волі, посилаючись на відповідні підстави.

З характеристики на засудженого, яка надана адміністрацією ДУ «Одеська виправна колонія (№14)»вбачається, що ОСОБА_7 15.09.2021 року був засуджений Арцизьким районним судом Одеської області до позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців.

ОСОБА_7 до Державної установи «Одеська виправна колонія (№14)» прибув 13.03.2024 року з Державної установи «Ізмаїльський слідчий ізолятор».

За весь період перебування в установі виконання покарань, відповідно до основних вимог ст. 102 КВК України, мав порушення встановленого порядку виконання та відбування покарання, відповідно до ч. 14 ст. 134 КВК України визнається таким, що не має стягнень. До засудженого застосовувалися заходи заохочення у відповідності з порядком, встановленим ст. 131 КВК України.

24.01.2025 року комісією установи був переведений до дільниці соціальної реабілітації, як такий, що стає на шлях виправлення.

Відповідно до приписів ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим: 1) не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, а також за необережний тяжкий злочин; 2) не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі; 3) не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом не відбутої частини покарання.

З матеріалів провадження вбачається, що засуджений ОСОБА_7 відбув 2/3 частини покарання та довів своє виправлення, установа покарання просить розглянути клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання, згідно ст. 81 КК України.

Згідно з приписами ст. 6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

Критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та всіх покладених на засудженого обов`язків.

Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів, обладнання.

Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

В апеляційній скарзі засуджений зазначив, що суд першої інстанції, при постановленні рішення не врахував те, що ОСОБА_7 характеризується позитивно, має 5 заохочення та 5 подяк, в тому числі за підсумками робота за перший та другий квартали 2025 року, всі стягнення є погашеними, працевлаштований, завжди дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи; дбайливо ставиться до майна, виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок, не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці.

Апеляційний суд вважає обґрунтованими вказані доводи апеляційної скарги, оскільки під час апеляційного розгляду вказані обставини підтверджені, зокрема, наданою апеляційному суду характеристикою засудженого станом на 01.10.2025 року, крім того, встановлено, що ОСОБА_7 приймає участь в програмі диференційованого виховного впливу, зв`язок із рідними підтримує, вину визнав, про вчинене правопорушення шкодує, має позитивні плани на майбутнє.

Також, апеляційний суд вважає необґрунтованою позицію суду 1-ої інстанції щодо врахування того, що засуджений ОСОБА_7 мав більше стягнень ніж заохочень, а саме чотири заохочення та вісім стягнень за порушення режиму тримання, та лише через деякий час почав змінювати свою поведінку, з огляду на наступне.

Так, із наданою характеристики чітко прослідковується намір засудженого стати на шлях виправлення, оскільки всі стягнення за порушення режиму тримання були застосовані до нього протягом 2021-2023 років, а в останнє, 01.09.2023 року, після чого ОСОБА_7 змінив свою поведінку, та більше жодних порушень не вчиняв, а послідовно отримував заохочення.

Окрім того, врахування стягнень за порушення режиму тримання, суперечить положенням ч.14 ст. 134 КВК України, отже є неприпустимим.

Таким чином, суд апеляційної інстанції, з огляду на положення ст. 6 КВК України, вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги про можливість умовно дострокового звільнення засудженого від відбування покарання у вигляді позбавлення волі, адже з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_7 , своїм ставленням вчиненого злочину та до режиму відбування покарання, довів своє виправлення.

Отже, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції необгрунтовано відмовив в умовно-достроковому звільненні засудженого від відбування покарання у вигляді позбавлення волі та не врахував всі обставини, які, на думку колегії суддів, свідчать про реальне виправлення останнього та бажання соціалізуватися у суспільстві.

На час апеляційного розгляду, станом на момент складення характеристики від 01.10.2025 року Воїнський відбув 4 роки 9 місяців 10 днів, отже засуджений підлягає зверненню умовно-достроково від відбування решти покарання.

Відповідно до припису п. 4 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу повністю чи частково та ухвалити нову ухвалу.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали, а доводи апеляційних скарг є обґрунтованими тому вони підлягають задоволенню, а ухвала суду 1-ої інстанції скасуванню з постановленням нової ухвали, якою необхідно застосувати відносно ОСОБА_7 умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -

ухвалив

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Хаджибейського районного суду м. Одеси від 20.06.2025 року, про відмову у задоволенні клопотання начальника Державної установи «Одеська виправна колонія (№14)» ОСОБА_9 про умовно дострокове звільнення від відбування призначеного покарання відносно засудженого ОСОБА_7 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання начальника Державної установи «Одеська виправна колонія (№14)» ОСОБА_9 задовольнити.

Звільнити засудженого ОСОБА_7 умовно-достроково від відбування призначеного покарання.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4