печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2025 року м. Київ

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання адвоката ОСОБА_3 , в інтересах власника майна ОСОБА_4 , про скасування арешту майна, накладеного на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 20.06.2023 у справі № 757/25335/23-к у межах кримінального провадження № 0000201 від 23.12.2022,

УСТАНОВИВ:

Короткий виклад доводів клопотання

До слідчого судді надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах власника майна ОСОБА_4 , про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва 20.06.2023 у справі № 757/25335/23-к у рамках кримінального провадження № 0000201 від 23.12.2022, а саме нежитлову будівлю, що знаходиться по АДРЕСА_1 , загальною площею 33,8 м2, яка на праві власності належить ОСОБА_4 .

В обґрунтування скарги вказано, що кримінальне провадження № 0000201 від 23.12.2022 розслідується за фактом шахрайського заволодіння земельної ділянки за попередньою змовою групою осіб, що спричинило збитки громад міста Києва у великих розмірах. Разом з тим, до цього часу у вказаному кримінальному провадженні не повідомлено про підозру жодній особі.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва 20.06.2023 у справі № 757/25335/23-к задоволено клопотання прокурора, накладено арешт на нежитлову будівлю, що знаходиться по АДРЕСА_1 , загальною площею 33,8 м2, яка на праві власності належить ОСОБА_4 .

Вважає вказану ухвалу незаконною та необґрунтованою, оскільки ОСОБА_4 не є підозрюваним у вказаному кримінальному провадженні, на майно якого накладається арешт, та взагалі не має відношення до вказаного кримінального провадження, в матеріалах відсутня інформація, щодо наявності збитку, та про які підроблені документи йдеться в ухвалі. Єдиною підставою накладення арешту є те, що вказане майно визнане речовим доказом, в чому він має сумнів.

Продовження вказаного заходу забезпечення порушує право ОСОБА_4 розпоряджатися вказаним майном, шляхом надання його в оренду, оскільки він не веде самостійно підприємницьку діяльність.

Явка сторін кримінального провадження

Володілець майна ОСОБА_4 та його представник - адвокат ОСОБА_3 на розгляд справи 20.02.2025 не з`явилися, про час та місце розгляду клопотання повідомлялись належним чином. Володілець майна ОСОБА_4 подав до суду заяву, в якій подане клопотання підтримав в повному обсязі та просив проводити його розгляд за своєї та його представника відсутності.

В судове засідання 20.02.2025 прокурор не з`явився, про час та місце повідомлений належним чином, подав до суду заяву, в якій проти задоволення клопотання заперечував та просив проводити його розгляд за своєї відсутності.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 174 КПК України клопотання про скасування арешту майна розглядає слідчий суддя, суд не пізніше трьох днів після його надходження до суду. Про час та місце розгляду повідомляється особа, яка заявила клопотання, та особа, за клопотанням якої було арештовано майно.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог статті 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, слідчий суддя визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання у відсутність осіб, які не з`явились, на підставі наданих доказів.

Згідно з частиною четвертою статті 107 КПК України фіксація за допомогою технічних засобів під час розгляду скарги слідчим суддею не здійснювалась.

Обставини, встановлені слідчим суддею

СВ Печерського УП ГУНП у м. Києві за процесуального керівництва Печерської окружної прокуратури м. Києва здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000201 від 23.12.2022 за фактом шахрайського заволодіння об`єктами нерухомості за попередньою змовою групи осіб, що спричинило збитки громаді міста Києва у великих розмірах, тобто за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 20.06.2023 у справі № 757/25335/23-к задоволено клопотання прокурора, накладено арешт на нежитлову будівлю, що знаходиться по проспекту Червоної Калини (колишній проспект Маяковського, 75-А, літера А, загальною площею 33,8 м2, яка на праві власності належить ОСОБА_4 встановивши заборону відчужувати вказане майно та будь-яким чином розпоряджатися ним, а також встановити заборону державним реєстраторам та нотаріусам вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо вказаних об`єктів нерухомості.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 26.09.2023 залишено без задоволення апеляційну скаргу адвоката, як представника власника майна ОСОБА_4 , ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 20.06.2023 залишено без змін.

Підставою для накладенні арешту було те, що вказане майно ОСОБА_4 було визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, оскільки воно відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, оскільки вказаний об`єкт нерухомості є доказом вчинення кримінального правопорушення.

Релевантні джерела права

Процесуальні правовідносини регулюються главою 17 «Арешт майна» розділу ІІ «Заходи забезпечення кримінального провадження» КПК України.

Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Положеннями ч. 1 ст. 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення

Згідно з ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Згідно ч. 2 ст. 173 ПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Мотиви слідчого судді

Аналізуючи положення кримінально процесуального законодавства з приводу накладення арешту на майно особи, обов`язковою передумовою, яка обґрунтовує необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, є наявність достатніх доказів, що вказують на вчинення злочину, наявність обґрунтованої підозри, підставу для арешту майна; наслідки арешту для третіх осіб, а також розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, що визначено положенням ч. 2 ст. 173 КПК України. При цьому обов`язок доведення існування зазначеної умови КПК України покладається на орган досудового розслідування.

Норма-дефініція речових доказів (стаття 98 КПК) щодо критеріїв (умов) визнання матеріальних об`єктів речовими доказами (були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин) з одного боку дійсно, сформульована в категоричній формі, і вказані умови мають бути дотримані для визнання тих чи інших речей речовими доказами. У той же час, слід зважати на стадію кримінального провадження. Так, на стадії досудового розслідування не всі обставини, що підлягають з`ясуванню у кримінальному провадженні, можуть бути достовірно встановлені одразу ж, оскільки розслідування - це процес пізнання обставин подій минулого, пов`язаний з пошуком, виявленням та фіксацією відповідних слідів злочинного діяння.

Системний аналіз норм КПК та практики ЄСПЛ дозволяє дійти висновку, що КПК оперує поняттями, які відповідають декільком різним стандартам доказування (переконання) - стандарт «обґрунтованої підозри», переконання (доведення) «поза розумним сумнівом» та стандарти «достатніх підстав (доказів)» тощо. Стандарти «достатніх підстав (доказів)» використовуються в широкому колі різноманітних ситуацій, що виникають в ході кримінального провадження, тому вони не є сталими, а залежать від конкретної ситуації, цілі прийняття тих чи інших рішень (вчинення дій) та їх правових наслідків. При цьому, вони застосовуються як для прийняття процесуальних рішень слідчими суддями (судом) (статті 157, 163, частина 5 статті 234, 260 та інші статті КПК), так і слідчими, прокурорами (статті 134, 271, 276 КПК та інші).

З огляду на вимоги ч. 3 статті 170 КПК арешт майна на підставі п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК (тобто з метою забезпечення збереження речових доказів) передбачає дотримання стандарту «достатніх підстав» вважати, що майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК.

Стандарт «достатніх підстав (доказів)» для цілей арешту з метою забезпечення збереження речових доказів передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують певну річ з кримінальним правопорушенням (демонструють можливу приналежність до його вчинення в якості знаряддя або матеріального об`єкту, що містить певне відображення або інформацію про злочин), тобто наділяють її саму можливістю виконувати функцію доказу у кримінальному провадженні, і вони є достатніми, щоб виправдати її тимчасове обтяження у вигляді арешту для можливого використання в процесі доказування стороною обвинувачення у подальшому.

Арешт майна накладено ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 20.06.2023. На час розгляду клопотання слідчому судді не надано доказів проведення у вказаному кримінальному провадженні слідчих дій, які б обумовлювали необхідність продовження обмеження права власності ОСОБА_4 .

Враховуючи тривалість застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження, відсутність оголошеної підозри та відсутність доказів причетності ОСОБА_4 до вчинення зазначеного кримінального правопорушення, відсутність доказів, що ОСОБА_4 є недобросовісним володільцем майна, слідчий суддя дійшов висновку про достатність підстав для задоволення клопотання про скасування арешту майна.

На підставі викладеного, керуючись ст. 169, 170-174, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання - задовольнити.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 20.06.2023 у справі № 757/25335/23-к у кримінальному провадженні № 0000201 від 23.12.2022 на нежитлову будівлю, що знаходиться по АДРЕСА_1 , загальною площею 33,8 м2, яка на праві власності належить ОСОБА_4 та заборону відчужувати вказане майно та будь-яким чином розпоряджатися ним, а також заборону державним реєстраторам та нотаріусам вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо вказаних об`єктів нерухомості.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1