ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кс/753/3260/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" листопада 2025 р. слідчий суддя Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю представника скаржника - адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в місті Києві скаргу представника ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, у кримінальному провадженні №0000428, -

В С Т А Н О В И В:

14.11.2025 року до Дарницького районного суду м. Києва надійшла скарга представника скаржника ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого слідчого відділу Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні № 0000428 від 25.02.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186КК України.

В обґрунтування доводів та вимог скарги зазначив, що слідчим відділом Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000428 від 25.02.2024 року за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186КК України.

11.03.2025 відповідно до ували Деснянського районного суду м. Києва за місцем проживання ОСОБА_4 , а саме за адресою: АДРЕСА_1 слідчим СВ Деснянського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_5 , проведений обшук за результатами якого було вилучено, належні останній грошові кошти в сумі 1 800 доларів США та 500 гривень, а також мобільний телефон марки «ZTE». Вважає, що грошові кошти в сумі 1 800 доларів США, 500 гривень та мобільний телефон марки «ZTE», вилучені у ОСОБА_4 , є тимчасово вилученим майном. Вказане майно ні слідчим, ні прокурором ОСОБА_4 не повернуто.

Зазначив, що 21.09.2025 звернувся із адвокатським запитом до СВ Дарницького УП ГУНП у м. Києві з метою отримання інформації про накладення арешту на вилучені під час обшуку у ОСОБА_4 речі та отримав відповідь, що дійсно 11.03.2025 слідчим СВ Деснянського УП ГУНП у м. Києві проводився обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 , в ході якого було виявлено та вилучено грошові кошти в сумі 1 800 доларів США, 500 гривень та мобільний телефон марки «ZTE». Додатково додав, що ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 13.03.2025 на даний телефон накладено арешт. Оскільки арешт на тимчасово вилучене майно - грошові кошти в сумі 1 800 доларів США, 500 гривень накладено не було, вилучені речі підлягають поверненню його законному володільцю.

Представник скаржника в судовому засіданні скаргу підтримав та просив задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у скарзі.

Слідчий в судове засідання не з`явився, про розгляд скарги повідомлявся належним чином, направив до суду заяву, якою просить залишити без задоволення скаргу адвоката, посилаючись на те, що в ухвалі слідчого судді про обшук було надано дозвіл на відшукання та вилучення грошових коштів, а тому вилучене майно не має статусу тимчасово вилученого та являється речовим доказом.

Вивчивши скаргу, дослідивши письмові докази в її обґрунтування, слідчий суддя приходить до наступного.

Згідно зі ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржено неповернення тимчасово вилученого майна, згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які слідчий, прокурор зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 234 КПК України, обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.

Відповідно до ст. 236 КПК України, вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукування в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.

Статтею 169 КПК України передбачено, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; у випадках, передбачених ч. 5 ст. 171, ч. 6 ст. 173 цього Кодексу; у разі скасування арешту.

У випадку вилучення майна, яке, за переконанням органу досудового розслідування, містить відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення чи здобуте злочинним шляхом, тощо, він не пізніше наступного робочого дня зобов`язаний звернутись до слідчого судді з клопотанням в порядку ч. 5 ст. 171 КПК України про його арешт, довівши наявність обставин, визначених ст. 98, ч. 2 ст. 167, ст. 170 КПК України.

У відповідності до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Судовим розглядом встановлено, що слідчим відділом Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000428 від 25.02.2024 року за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186КК України.

Ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва від 29.02.2024 було надано дозвіл на проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , з метою відшукання та вилучення речей та предметів, які мають відношення до кримінального провадження, а саме: грошових коштів, особистих речей та документів потерпілої ОСОБА_6

11.03.2024 за вказаною адресою було проведено обшук, під час якого було вилучено мобільний телефон ZTE з сім-карткою оператора мобільного зв`язку Київстар та грошові кошти - 500 грн та 1 800 дол. США.

Постановою слідчого від 11.03.2024 зазначене майно визначене речовими доказами у кримінальному провадженні.

Виходячи із вищевказаних положень, можна зробити висновок про два види тимчасово вилученого майна: (1) майно, яке відповідає критеріям ч. 2 ст. 167 КПК України, і (2) вилучені під час обшуку речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, відповідно до ч. 7 ст. 236 КПК України. Згідно з п. 6 ч. 2 ст. 235 КПК України ухвала слідчого судді про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи повинна містити відомості про речі, документи або осіб, для виявлення яких проводиться обшук.

Майно, щодо якого ставиться питання про повернення, прямо зазначено в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку. Отже, воно не має правового статусу тимчасово вилученого майна і, щодо нього не має ставитися питання про арешт.

Враховуючи вищевикладене приходжу до висновку, що вилучене майно, яке просить повернути представник власника майна у своїй скарзі є вилученим на підставі ухвали слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва від 29.02.2024, тому не належить до тимчасово вилученого майна, оскільки входить до переліку щодо якого було надано дозвіл на відшукування та вилучення, і є речовим доказом, а відтак поверненню не підлягає.

Крім того, 10.10.2025 слідчим суддею Дарницького районного суду м. Києва було розглянуто аналогічну скаргу та відмовлено у її задоволенні.

На підставі викладеного, враховуючи ту обставину, що однією з засад кримінального провадження є принцип змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом та принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, слідчий суддя приходить до висновку про необґрунтованість вимог скарги, а тому відмовляє у їх задоволенні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 306, 307 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги представника ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, у кримінальному провадженні №0000428 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1