Справа № 314/5892/25
Провадження № 1-кп/314/1194/2025
УХВАЛА

про призначення кримінального провадження до судового розгляду

26.12.2025 м.Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Вільнянськ кримінальне провадження № 0000661 від 16.10.2025 стосовно ОСОБА_3 , який обвинувачується в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

за участю прокурора (в режимі відеоконференції) ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою суду від 23.12.2025 по вказаному провадженню було призначено підготовче судове засідання.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні просить постановити ухвалу про призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту, вважаючи, що кримінальне провадження підсудне Вільнянському районному суду Запорізької області, під час досудового розслідування були дотримані всі вимоги КПК України, підстави для закриття провадження чи повернення обвинувального акту не вбачається.

Крім того, у судовому засіданні прокурором було заявлено клопотання про продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 строком на 60 днів, оскільки ризики, передбачені ст.177 КПК України, існують і на теперішній час, а строк тримання під вартою спливає.

Зокрема, обвинувачений ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за яке законодавством передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, з метою уникнення відповідальності обвинувачений може переховуватися від суду, може узгоджувати свої показання з показаннями інших осіб, які визнані свідками у справі, здійснювати на них вплив з метою створення собі «алібі» щодо непричетності до вчинення інкримінованого йому кримінальному правопорушенню. Крім того, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні в умовах воєнного стану кримінального правопорушення в сфері незаконного обігу зброї та боєприпасів. Своїми діями він підриває бойових дух військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 та демонструє негативний приклад поведінки військовослужбовця ЗСУ. Через своє відношення до військової служби та схильність до протиправної діяльності може вчинити інше кримінальне правопорушення, передбачене Розділом ХІХ Кримінального кодексу України, у тому числі кримінальні правопорушення, передбачені ст.ст. 407 та 408 КК України. Вказані обставини підтверджують наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Обвинувачений та його захисник у судовому засіданні не заперечували проти призначення кримінального провадження до судового розгляду.

26.12.2025 захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 надіслав до суду письмові заперечення щодо продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та зміну запобіжного заходу на більш м`який, які підтримав у судовому засіданні та зазначив таке.

Ризики, зазначені прокурором у клопотанні про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, необґрунтовані та є лише припущеннями прокурора.

ОСОБА_3 зацікавлений у повному та законному розгляді кримінального провадження, тому немає підстав вважати, що обвинувачений буде перешкоджати кримінальному провадженню. ОСОБА_3 має стійкі зв`язки з родиною, не має наміру переховуватися від суду. У матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які дані, які б свідчили про намір або реальну можливість обвинуваченого вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки раніше ОСОБА_3 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, має стійкі соціальні зв`язки, позитивно характеризується за місцем роботи, має постійне місце проживання, що свідчить про його належну процесуальну поведінку.

Свідки у кримінальному провадженні були попереджені про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві покази та допитані, а з іншими учасниками кримінального провадження, окрім захисника та представників органу досудового розслідування, обвинувачений не контактує.

Через те, що в Україні діє воєнний стан, чинною залишається заборона для чоловіків до 60 років виїзду за кордони України, тому обвинувачений не зможе переховуватися суд суду.

Обвинувачений не веде антисоціальний спосіб життя, раніше працював на підприємстві ТМ «Макей», ТМ «Марко», що підтверджується грамотою, виданою за сумлінну працю, ініціативність та наполегливість під час виконання своїх професійних обов`язків та високі виробничі показники. ОСОБА_3 раніше не судимий, має постійне місце проживання, одружений, має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На думку захисника, зазначені обставини вказують на те, що натепер немає підстав для продовження відносно ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою та до нього можливо застосувати більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту із забороною залишати житло в нічний період доби.

Обвинувачений щодо заявленого клопотання про продовження строку тримання під вартою підтримав позицію свого захисника.

Вислухавши прокурора, обвинуваченого, його захисника, вивчивши обвинувальний акт, суд приходить до висновку, що кримінальне провадження підлягає призначенню до судового розгляду з таких підстав.

Угод про визнання винуватості чи про примирення у порядку ст.ст. 468-475 КПК України до суду не надійшло. Підстав для закриття кримінального провадження не вбачається. Обвинувальний акт складено у відповідності до вимог кримінального процесуального законодавства, при його затвердженні прокурором дотримані вимоги закону. Підстав для направлення обвинувального акту для визначення підсудності не встановлено, дане кримінальне провадження підсудне Вільнянському районному суду Запорізької області.

Крім того, суд до висновку щодо відмови у задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту, виходячи з такого.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу відносно підозрюваного, судя враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до п.1 ст.5 Європейської конвенції з прав людини передбачено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Пунктом 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко протии України» від 10 лютого 2011 року визначено, що продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

У клопотанні прокурор посилається на наявність ризиків передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, в обґрунтування цих ризиків зазначає, що ОСОБА_3 , усвідомлюючи ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, за який передбаченого покарання у вигляді позбавлення волі на від трьох до семи років, та невідворотності покарання може переховуватися від суду. Крім того, обвинувачений може незаконно впливати на свідків, може схилити їх давати неправдиві показання щодо кримінального правопорушення. Також ОСОБА_3 може вчинити інше кримінальне правопорушення. Прокурор стверджує, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити виконання покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків та запобігти вищевказаним ризикам, встановленим ще на стадії досудового розслідування, та які неодноразово вказувалися у раніше поданих клопотаннях.

Проте, суд не може погодитися з такими висновками сторони обвинувачення.

Так, твердження прокурора про тяжкість вчиненного злочину не є достатнім для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно з ч. 1, ч. 3 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання спробам, серед іншого, переховуватися від суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу або його зміну, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі відповідно до ст.178 КПК України.

Підставами застосування запобіжного заходу є обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризику (ризиків), перелік яких встановлено пунктами 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК.

Згідно з ч. 3 ст.176 КПК України суд відмовляє у застосуванні запобіжного засобу, якщо прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

При вирішенні клопотання суд бере до уваги положення Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків утримання під вартою» № 4 від 25.04.2003, взяття під варту є найбільш суровим запобіжним заходом, у зв`язку з чим він обирається лише за наявних підстав вважати, що інші (менш сурові) запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків.

Ризики переховування обвинуваченого від суду, перешкоджання кримінальному провадженню та вчинення інших кримінальних правопорушень не можуть оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування таких ризиків, або свідчити про такий їх незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, суд встановив, що обвинувачений ОСОБА_3 раніше не судимий, одружений, має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_6 , 25.08.2017, що вказує на те, що обвинувачений має стійкі соціальні зв`язки та постійне місце проживання.

Суд не приймає доводи прокурора з приводу того, що інші запобіжні заходи не зможуть забезпечити належної поведінки обвинуваченого, оскільки вважає, що з цього приводу не наведено переконливих доказів, які б давали підстави вважати, що внаслідок обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, ОСОБА_3 буде переховуватися від суду або ж вчиняти інші кримінальні правопорушення.

До суду із заявою звернувся ОСОБА_7 , який зазначив, що він проживає за адресою: АДРЕСА_1 , та є родичем ОСОБА_3 . Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 22.05.2007 № 14630582 ОСОБА_7 є власником нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , та не заперечує проти того аби ОСОБА_3 перебував під домашнім арештом за зазначеною адресою у разі обрання такого запобіжного заходу. Зобов`язався на час дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту повністю забезпечувати ОСОБА_3 харчуванням, одягом, ліками та усім необхідним для забезпечення виконання ним обов`язків, покладених на нього судом.

Таким чином, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , ставлення обвинуваченого до вчиненого кримінального правопорушення, суд дійшов до висновку, що для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, достатньо застосувати відносно обвинуваченого запобіжний захід у виді домашнього арешту, заборонивши цілодобово залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Керуючись ст. 177, 178, 181, 331 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Призначити кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000661 від 16.10.2025 стосовно ОСОБА_3 , який обвинувачується в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, до судового розгляду в судовому засіданні о 10-00 год. 02 січня 2026 року у приміщенні Вільнянського районного суду Запорізької області.

У задоволенні клопотання прокурора Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_4 про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_3 , який обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, відмовити.

Змінити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у виді тримання під вартою та застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту, та заборонити йому цілодобово залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу суду.

Роз`яснити обвинуваченому, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло обвинуваченого, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до суду;

- не змінювати своє місце проживання без дозволу суду;

- заборонити спілкування зі свідками з приводу кримінального провадження.

Визначити строк дії ухвали тривалістю два місяці до 26 лютого 2026 року.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 з-під варти в залі суду.

Ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати відділу поліції № 6 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області для негайного виконання і постановки обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на облік, про що необхідно повідомити суд.

Розгляд кримінального провадження здійснювати у відкритому судовому засіданні суддею одноособово.

У судове засідання викликати прокурора, захисника та обвинуваченого.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення до Запорізького апеляційного суду через Вільнянський районний суд Запорізької області.

Повний текст ухвали складено та проголошено 26.12.2025.

Суддя ОСОБА_1

26.12.2025