Справа № 317/3203/25
Провадження № 1-кп/317/443/2025
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2025 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

Головуючого ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

представника потерпілого адвоката ОСОБА_4

обвинуваченої ОСОБА_5

захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в заяву адвоката обвинуваченої ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 про відвід прокурору ОСОБА_3 , по кримінальному провадженню відносно ОСОБА_5 за ч.3 ст.197-1 КК України

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Запорізького районного суду Запорізької області перебуває кримінальне провадження № 0000053 відносно ОСОБА_5 за ч.3 ст.197-1 КК України.

В судовому засіданні при розгляду справи по суті від адвоката ОСОБА_6 надійшла заява в інтересах обвинуваченої ОСОБА_5 про відвід прокуророві ОСОБА_3 з наступних мотивів:

Адвокат зазначив, що після ознайомлення з матеріалами провадження в суді він з`ясував, що на а. 32 Т.1 міститься постанова про призначення групи прокурорів у кримінальному провадженні від 27.01.2025 року за підписом першого заступника керівника Запорізької окружної прокуратури ОСОБА_7 , якою ОСОБА_3 визначено прокурором, який здійснює повноваження прокурора у цьому кримінальному провадженні. Відповідно до частин 1, 2 ст. 37 КПК України прокурор, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, визначається керівником відповідного органу, прокуратури після початку досудового розслідування. У разі необхідності керівник органу прокуратури, може визначити групу прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, а також старшого прокурора такої групп, який керуватиме діями інших прокурорів. Прокурор здійснює повноваження прокурора у кримінальному провадженні з його початку до завершення. Здійснення повноважень прокурора в цьому самому кримінальному провадженні іншим прокурором можливе лише у випадках, передбачених частинами четвертою та п`ятою статті 36, частиною третьою статті 313, частиною другою статті 341 КПК України та частішою третьою цієї статті. Отже, визначення керівником органу прокуратури прокурора (групи прокурорів), який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні є кримінально-процесуальним рішенням, яке утворює, змінює чи припиняє права і обов`язки, тобто має правові наслідки, в конкретному кримінальному провадженні з його початку до завершення та за процесуальною формою має бути передбачено (встановлено) кримінальним процесуальним законом.

У свою чергу - постанова керівника відповідного органу прокуратури про призначення (визначення) прокурора або групи прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, має відповідати вимогам ст.110 КПК України, у тому числі, постанова прокурора виготовляється на офіційному бланку та підписується службовою особою, яка прийняла відповідне процесуальне рішення. Відсутність зазначеної постанови в матеріалах кримінального провадження або її не підписання керівником відповідного органу прокуратури обумовлює недопустимість доказів, зібраних під час досудового розслідування, як таких, що зібрані під наглядом і процесуальним керівництвом прокурора (прокурорів), який не мав на те законних повноважень. Адвокат вважає, що постанова про призначення групи прокурорів підписана не керівником відповідного органу прокуратури, а його заступником. Тобто прокурор призначений за такою постановою не мав та не має законних повноважень прокурора у кримінальному провадженні.

А тому адвокат просить відвести прокурора ОСОБА_3 від участі у справі, як таку у якої відсутні повноваження.

На підставі вищезазначеного виключити - постанову першого заступника керівника Запорізької окружної прокуратури ОСОБА_8 , від 27 січня 2025 року, про призначення групи прокурорів у кримінальному провадженні 0000053 за ч.3 ст. 197-1 КК України - зі складу доказів.

А також визнати докази отриманні під час досудового розслідування у кримінальному провадженні 0000053 за ч.3 ст. 197-1 КК України недопустимими доказами, такими що зібрані під наглядом і процесуальним керівництвом прокурорів, які не мали на те законних повноважень.

В судовому засіданні ОСОБА_5 заяву адвоката підтримала, адвокат ОСОБА_6 наполягав на тому, що подане ним клопотання є саме заявою про відвід на підставі задоволення якого необхідно визнати всі письмові докази по провадженню недопустимими. Свої вимоги об`єднав в одному клопотанні.

Представник потерпілого, адвокат ОСОБА_4 зазначив, що відсутні підстави для задоволення зави про відвід, оскільки прокурор ОСОБА_3 , що є процесуальним керівником в провадженні призначена повноважною особою, підпис в постанові наявий, жодних прикладів уаередженн6ості прокурора адвокатом не наведено, не зазначено жодної підстави для відводу відповідно до ст.77 КПК України. Оскільки заява є необґрунтованою, клопотання про визнання доказів недопустимими є надуманим, просить відмовити в їх задоволенні.

Прокурор ОСОБА_3 з аналогічних підстав просила відмовити в задоволення заяви та клопотання. На підтвердження надала:копію наказу прро призначення ОСОБА_9 першим заступником керівника Запорізької окружної прокуратури Запорізької області та витяг з наказу про розподіл обов`язків.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали заяви, суд дійшов наступного висновку.

Для успішного виконання своїх конституційних функцій та виконання своїх повноважень на досудовому розслідуванні і в судовому провадженні (ст. 36 КПК) для здійснення завдань кримінального провадження (ст. 2 КПК) прокурор має бути незалежним, об`єктивним та неупередженим.

Необ`єктивність, упереджене і дискримінаційне ставлення прокурора до учасників кримінального провадження і поєднання в одній особі різних процесуальних функцій є підставою для відводу (самовідводу) прокурора.

Прокурор не може брати участь у кримінальному провадженні, по-перше, через неможливість поєднання виконання ним функції прокурора іншою процесуальною функцією, яку він вже виконує в цьому провадженні: заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача, свідка, експерта, спеціаліста, перекладача, слідчого, захисника або представника; по-друге, через заінтересованість його самого, його близьких родичів чи членів сім`ї у результатах провадження, тобто у відповідному варіанті вироку чи іншого процесуального рішення у цьому провадженні. Прокурор не може брати участь у кримінальному провадженні і в тому разі, коли він ще не допитувався, але підлягає допиту як свідок про обставини кримінального правопорушення, оскільки свідки є незамінними.

Під "іншими обставинами", які викликають обгрунтований сумнів у неупередженості прокурора, мають розглядатися, зокрема, наступні: 1) у результатах судового розгляду зацікавлені родичі дружини чи чоловіка прокурора; 2) прокурор перебуває в дружніх або неприязних стосунках з кимось із учасників кримінального провадження; 3) прокурор перебуває в матеріальній, службовій або іншій залежності від когось із учасників кримінального провадження.

Прокурор є обов`язковим учасником кримінального провадження на всіх його стадіях, тому його попередня участь у кримінальному провадженні, на відміну від судді, не є підставою для його відводу.

Згідно з п. 15 ч. 1 ст. 3 КПК прокурор - це Генеральний прокурор України, перший заступник, заступники Генерального прокурора України, їх старші помічники, помічники, прокурори Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя, прокурори міст і районів, районів у містах, міжрайонні та спеціалізовані прокурори, їх перші заступники, заступники прокурорів, начальники головних управлінь, управлінь, відділів прокуратур, їх перші заступники, заступники, старші прокурори та прокурори прокуратур усіх рівнів, які діють у межах повноважень, визначених КПК.

Про зміст поняття "керівник органу прокуратури" див. п. 9 ч. 1 ст.3 КПК «9) керівник органу прокуратури - Генеральний прокурор, заступник Генерального прокурора - керівник Спеціалізованої антикорупційної прокуратури (для прокурорів Спеціалізованої антикорупційної прокуратури), керівник обласної прокуратури, керівник окружної прокуратури та їх перші заступники і заступники, які діють у межах своїх повноважень».

Здійснюючи нагляд за додержанням законів під час досудового розслідування, прокурор має виконувати завдання кримінального провадження (ст. 2 КПК), зокрема, в частині забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування. Адже саме зі складеним за результатами досудового розслідування обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру з доданим до них реєстром матеріалів досудового розслідування прокурор звертається до суду.

Виконанню цих завдань прокурора і має сприяти здійснення ним наданих йому процесуальних повноважень, передбачених ч. 2 ст. 36 КПК.

Процесуальне керівництво прокурора досудовим розслідуванням полягає в тому, що він, реалізуючи свої наглядові повноваження, забезпечує виконання органами досудового розслідування вимог закону, які визначають підстави та процесуальний порядок проведення ними слідчих (розшукових), негласних слідчих (розшукових) та інших процесуальних дій і прийняття процесуальних рішень.

Жодного доводу про наявність сумнівів про упередженість прокурора ОСОБА_3 адвокатом обвинуваченої ОСОБА_5 заявлено не було.

Проаналізувавши доводи, викладені у клопотанні суд вважає, що правових підстав для відводу прокурору ОСОБА_3 і даних, які викликали б сумнів в її об`єктивності немає. Позиція захисника обвинуваченої зводиться до визнання доказів по кримінальному провадженню недопустимими, але суд не переходив навіть до їх дослідження. За таких обставин, суд вважає за необхідне в задоволенні заяви про відвід прокурора відмовити оскільки підстав, передбачених ст.77 КПК України, не встановлено.

Керуючись ст. 77 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_5 про відвід прокурору ОСОБА_3 відмовити.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1