Справа № 298/304/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/263/25 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2025 року у м.Львові.

Колегія суддів Львівського апеляційного суду в складі:

під головуванням судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 із доповненнями на вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 24 лютого 2020 року щодо ОСОБА_7 ,

з участю: прокурора ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 24 лютого 2020 року ОСОБА_7 визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.7 ч.2 ст.115 КК України та виправдано.

Запобіжний захід застосований відносно обвинуваченого ОСОБА_7 у вигляді домашнього арешту скасовано.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_10 залишено без розгляду.

Вирішено питання про речові докази та процесуальні витрати.

Органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що він 19 грудня 2011 року, приблизно о 02:00 годині, разом з ОСОБА_11 (матеріали стосовно останнього виділено в окреме провадження) та ОСОБА_12 (матеріали стосовно останнього виділено в окреме провадження), рухаючись на автомобілі марки Мерседес-Е220, з реєстраційними номерами Чеської Республіки НОМЕР_1 по проїзній частині вул. Фізкультурної в смт. Великий Березний, зупинились посередині проїзної частини дороги навпроти будинку № 16, таким чином умисно заблокувавши проїзд автомобілю марки ВАЗ-21120, реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_13 у якому разом з останнім у якості пасажира слідував ОСОБА_14 . Продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_7 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх караність, з метою заподіяння смерті іншій людині з хуліганських спонукань, виражаючи явну неповагу до суспільства, що виразилося в прагненні показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки, самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, протиставити себе іншим громадянам, суспільству, в присутності сторонніх осіб, вийшов із зазначеного автомобіля та безпричинно, тримаючи в руках рушницю невстановленого зразка 12-го калібру, цілеспрямовано здійснив постріл у водія автомобіля марки ВАЗ-21120 ОСОБА_13 , поранивши його в обличчя.

Після пострілу, ОСОБА_14 , а за ним і поранений ОСОБА_13 , рятуючись, вискочили з автомобіля марки ВАЗ-21120 і почали тікати. ОСОБА_14 з місця події втік, а поранений ОСОБА_13 при спробі покинути місце події не зміг, оскільки ОСОБА_7 в цей момент, з метою доведення до кінця свого злочинного умислу, спрямованого на позбавлення життя, з особливою зухвалістю, наздоганяючи пораненого ОСОБА_13 , цілеспрямовано здійснив ще серію пострілів, не менше двох в останнього, спричинивши йому тілесні ушкодження у вигляді вогнепального поранення тулубу та правої нижньої кінцівки, від яких останній впав на землю неподалік проїзної частини вул. Фізкультурної в смт. В.Березний. Після цього ОСОБА_11 разом з ОСОБА_12 та ОСОБА_7 сіли в автомобіль Мерседес Е220 реєстраційний номер Чеської республіки НОМЕР_1 та з місця події втекли.

Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень у вигляді множинних вогнепальних поранень ОСОБА_13 був транспортований до Великоберезнянської районної лікарні, де о 06:30 год. ІНФОРМАЦІЯ_1 від отриманих вогнепальних поранень помер.

Відповідно до висновку додаткової комісійної судово-медичної експертизи №47 від 22.09.2017 року, при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було виявлено тілесні ушкодження у вигляді: вшитих ран передньої поверхні черева та печінки, синця верхньої третини зовнішньо-бокової поверхні лівого стегна на фоні якого два садна, множинних саден обличчя більше справа із захопленням чола, орбітальних ділянок, щік, носа та носо-губного трикутника, множинних саден задньої поверхні середньої та нижньої третини стегна та всієї задньої поверхні правої гомілки, синців обох орбітальних ділянок, садна нижньої третини правої бокової поверхні шиї, садна передньої поверхні правого плечового суглобу, множинних саден передньої поверхні черева більше справа та правої бокової поверхні черева, множинних ран тонкого та товстого кишківника, а також брижі тонкого кишківника, перелому 9-10 ребер справа по передньо-підпахвинній лінії, крововиливів у підшкірно-жирову клітковину грудної клітки по ходу переломів ребер та місць поранення, крововиливів у підшкірно-жирову клітковину шиї справа, дрібних колоподібної форми в лобній ділянці більше справа.

Тілесні ушкодження у вигляді: - вшитих ран передньої поверхні черева та печінки виникли при наданні потерпілому кваліфікованої медичної допомоги, а тому при визначенні ступеня тяжкості до уваги не беруться; - синця верхньої третини бокової поверхні лівого стегна на фоні якого два садна, - могли виникнути від дії тупих твердих з обмеженою травмуючою поверхнею по ударному механізму спричинення, або внаслідок ударяння об такі; - множинних вогнепальних поранень черевної порожнини та позачеревного простору з ушкодженням печінки, тонкого та товстого кишківника, судин позачеревного простору, брижі тонкої кишки, множинних вогнепальних ран голови, шиї, правої верхньої та нижньої кінцівок, черевної стінки справа, множинних саден обличчя більше справа із захопленням чола, орбітальних ділянок, щік, носа та носо-губного трикутника, множинних саден задньої поверхні середньої та нижньої третини стегна та всієї задньої поверхні правої гомілки, синців обох орбітальних ділянок, садна нижньої третини правої бокової поверхні шиї, садна передньої поверхні правого плечового суглобу, множинних саден передньої поверхні черева більше справа та правої бокової поверхні черева, множинних ран тонкого та товстого кишківника, а також брижі тонкого кишківника, перелому 9-10 ребер справа по передньо-підпахвинній лінії, крововиливів у підшкірно-жирову клітковину грудної клітки по ходу переломів ребер та місць поранення, крововиливів у підшкірно-жирову клітковину шиї справа, що ускладнилося гемоперитонеумом, масивною позачеревною гематомою, травматичним та геморагічним шоком ІІІ-ІV ст. - виникли внаслідок дії вогнепальних снарядів (дробу) при пострілах з вогнепальної зброї.

Тілесні ушкодження, виявлені у потерпілого ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вкладаються в час події, що мала місце в період часу приблизно 02:00 год. 19.12.2011 року.

Смерть ОСОБА_13 настала в результаті дії вогнепальних снарядів (дробу) при пострілі в ділянку правої бокової поверхні черева, що спричинив множинні вогнепальні поранення черевної порожнини та позачеревного простору з ушкодженням печінки, тонкого та товстого кишківника, судин позачеревного простору, переломи 9-10 ребер справа по середньо-підпахвинній лінії, гемоперитонеум, масивну позачеревну гематому.

На даний вирок суду прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржуваний вирок та постановити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні інкримінованого йому злочину та призначити покарання за п. 7 ч. 2 ст. 115 КК України у виді 15 років позбавлення волі.

На підтримку своїх апеляційних вимог покликається, що висновки місцевого суду про недоведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину не відповідають фактичним обставинам справи.

Зазначає, що допитані як свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , що були очевидцями злочину, прямо вказали, що ОСОБА_7 цілеспрямовано здійснив постріл в потерпілого ОСОБА_13 , який знаходився за кермом автомобіля. Свої показання ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 детально підтвердили під час проведення відтворення обстановки та обставин події злочину. Вказані обставини не заперечує і сам ОСОБА_7 , лише зазначаючи, що постріл здійснено випадково.

Вважає, що не відповідає дійсності твердження суду про недоведеність у ОСОБА_7 мотиву, оскільки останньому органом досудового розслідування інкримінується хуліганський мотив.

Також, згідно з висновком експерта № 757 від 13 квітня 2012 року, гільзи, вилучені в ході огляду місця події, відстріляні не з мисливського карабіна «Сайга-12» 12 калібру № НОМЕР_3 , яка належала ОСОБА_12 , а зброя була лише у ОСОБА_7 та ОСОБА_12 .

У доповненнях до поданої апеляційної скарги прокурор покликається, що оскаржуваний вирок не відповідає фактичним обставинам справи, а місцевим судом допущено неповноту судового розгляду.

Вказує, що місцевим судом не було виконано вимоги ухвали Львівського апеляційного суду від 27.02.2019, якою було скасовано вирок у цій справи про засудження ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 296 КК України, зокрема, не надано оцінки доказам сторони обвинувачення з приводу наявності у ОСОБА_7 мотиву та умислу на вбивство потерпілого ОСОБА_17 .

Звертає увагу, що свідки ОСОБА_15 , ОСОБА_18 , ОСОБА_14 показали, що у зв`язку із конфліктом, який мав місце між сином ОСОБА_7 ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , коли приїхав ОСОБА_7 , ще з декількома особами, останній розпитував у всіх присутніх на стоянці, хто його сина образив, підходячи до кожного з присутніх хлопців, дивлячись в очі погрожував, що усі будуть перестріляні, а їх автомобілі спалені.

Водночас під час нового судового розгляду місцевий суд не усунув неповноту судового розгляду, та не встановив або не відкинув як недоведений можливий мотив на вчинення злочину ОСОБА_7 відносно ОСОБА_21 , і оцінку показань свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_18 , ОСОБА_14 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 з цього приводу не надав.

Крім цього, суд не взяв до уваги показання свідка ОСОБА_23 , визнавши такі неналежним доказом, однак обґрунтувань з цього приводу не навів.

Звертає увагу, що при новому розгляд в суді першої інстанції не були враховані зауваження зазначені в ухвалі суду апеляційної інстанції від 27.02.2019 щодо критичної оцінки показання ОСОБА_18 в частині того, що ОСОБА_13 у присутності медичного персоналу повідомив свідку про те, що у нього стріляв ОСОБА_7 . Суд знову не навів достатніх мотивів, з яких відкинув такі показання даного свідка з урахуванням вимог ст. 97 КПК України.

Акцентує, що судом у вироку неодноразово було допущено виклад показань свідків, які не відповідали їхнім показанням, наданим під час судових засідань.

Так, судом невірно витлумачено показання свідка ОСОБА_22 , дані в судовому засіданні, про те, що на місці події була озброєна інша особа - ОСОБА_12 . Вказує, що даний свідок не був на місці події, а тому не міг таке засвідчити.

Вказує, що з показань свідка ОСОБА_24 , після уточнюючого запитання, вбачається, що після пострілу, здійсненого в автомобіль «ВАЗ» ОСОБА_25 , з нього вибігли, як йому пізніше стало відомо, спочатку ОСОБА_26 , а потім ОСОБА_27 . Однак, згідно наведених у вироку показань цього свідка, останній повідомив, що ще на місці події ним було ідентифіковано другу особу, яка вибігла з автомобіля, як ОСОБА_27 .

Крім цього, суд зробив висновки посилаючись на показання свідка ОСОБА_28 , який, як зазначив суд, у судовому засіданні вказав, що на місці події була інша озброєна особа ОСОБА_12 , а також, що ОСОБА_12 здійснював постріли із зброї, яка у нього була. Однак такі висновки не відповідають технічному запису показань вказаного свідка, оскільки свідок на місці події вказану особу не ідентифікував, а відповідно чи була дана особа із вогнепальною зброєю не засвідчив.

Також зазначає, що суд сприйняв критично та не взяв до уваги показання ОСОБА_15 , який повідомив, що на місці події була лише одна озброєна особа ОСОБА_7 , а також зазначив, що останній стріляв в лобове шкло автомобіля, де сидів ОСОБА_13 , та у подальшому у бік втікаючого ОСОБА_29 . Однак така оцінка показань свідка ОСОБА_15 судом зроблена у зв`язку із тим, що, як вважає суд, показання цього свідка не узгоджуються із показаннями ОСОБА_24 , ОСОБА_30 , ОСОБА_28 про наявність на місці події у ОСОБА_31 зброї, та здійснення ним пострілів в ОСОБА_32 , хоча ці свідки осіб на місці події не ідентифікували та не зазначали у кого саме була зброя.

Прокурор вказує, що судом першої інстанції було зроблено і інші висновки, які не відповідають фактичним обставинам справи та дослідженим, під час судового засідання, доказам.

Не погоджується із висновком місцевого суду про те, що не підтверджується доказами встановлене під час досудового розслідування, а саме, те, що особа, яка здійснила постріл у ділянку правої бокової поверхні чрева потерпілого, наздоганяла останнього. Вказує, що такий висновок не узгоджується із даними висновку експерта № 75 від 06.02.2018 та обставинами, встановленими під час судового розгляду.

Крім цього покликається, що звукозапис судових засідань за 19-20 грудня 2019 року частково неможливо відтворити через його відсутність. У вказані дні судом досліджувались письмові та речові докази відтворювалось відео слідчих експериментів.

Також прокурор у доповненнях до апеляційної скарги просить дослідити такі докази: шляхом відтворення технічного звукозапису показань свідків: ОСОБА_18 (14.05.2019), ОСОБА_22 (29.05.2019), ОСОБА_23 (29.09.2019), ОСОБА_24 (29.05.2019), ОСОБА_30 (25.07.2020), ОСОБА_28 (25.07.2020), ОСОБА_15 (25.07.2020) та ОСОБА_14 (25.07.2020); висновок комісійної експертизи № 47 від 22.09.2017; висновок експерта № 75 (додаткова судово-медична експертиза) від 06.02.2018; технічний звукозапис судових засідань за 19-20 грудня 2019 року.

У судовому засіданні апеляційного суду прокурор підтримав подану апеляційну скаргу із доповненнями, та просив таку задоволити.

Обвинувачений та його захисник заперечили апеляційну скаргу прокурора як безпідставну, зазначивши про законність та обґрунтованість оскаржуваного вироку.

Потерпіла на апеляційний розгляд не прибула, водночас подала заяву про розгляд справи за її відсутності.

Колегія суддів, заслухавши доповідача про обставини справи і зміст апеляційної скарги, виступи присутніх учасників процесу, вивчивши матеріали кримінального провадження, дослідивши доводи апеляційної скарги з доповненнями, приходить до таких висновків.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі прокурор не погоджується із висновками місцевого суду про недоведеність вчинення ОСОБА_7 інкримінованого йому злочину, та вказує про наявність достатніх доказів на підтвердження вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.7 ч.2 ст.115 КК України.

Згідно з положеннями ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Колегія суддів звертає увагу на положення ст. azakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_194/ed_2014_03_02/pravo1/Z960254K.html?pravo=1#194" title="КОНСТИТУЦІЯ УКРАЇНИ; нормативно-правовий акт № 254к/96-ВР від 28.06.1996">62 Конституції України та ч.1 ст.17 КПК України, якими передбачено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. А також положення ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод, згідно яких кожен обвинувачений в скоєнні кримінального злочину вважається невинним, до тих пір поки його винність не буде встановлена в законному порядку. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, які отримані незаконним шляхом, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Відповідно до ст.ст.84-86 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів. Належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів . Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Як вбачається зі змісту положень ч.1 ст.92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 КПК України, за винятком випадків, передбачених ч.2 ст.92 КПК України, покладається на слідчого, прокурора, та у встановлених КПК випадках на потерпілого.

Згідно ст.94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Відповідно до вимог ч.1 ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта та на підставі доказів, наданих суду сторонами кримінального провадження.

Положення ст.ст.370, 373 КПК України регламентують, що вирок суду повинен бути законним і обґрунтованим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього кодексу. Обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення в ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.373 КПК України суд ухвалює виправдувальний вирок у разі, якщо не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.

Пунктом 1 ч.3 ст.374 КПК України передбачено, що мотивувальна частина виправдувального вироку повинна містити формулювання обвинувачення, пред`явленого особі й визнаного судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого із зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення. За змістом цієї норми закону в мотивувальній частині виправдувального вироку має бути викладено результати дослідження, аналізу й оцінки доказів у справі, зібраних сторонами обвинувачення та захисту.

Колегія суддів вважає, що місцевим судом дотримано наведені вимоги закону при ухваленні вироку відносно ОСОБА_7 .

При цьому апеляційним судом встановлено, що ухвалюючи виправдувальний вирок, місцевий суд під час розгляду провадження, відповідно до вимог кримінального процесуального закону, забезпечивши принцип змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів, передбачений ч.2 ст.22 КПК України, згідно якої сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом, ретельно перевірив представлені сторонами докази, у тому числі й ті, на підставі яких було пред`явлено обвинувачення, навів аналіз досліджених доказів і дав їм належну оцінку з точки зору належності, допустимості та достовірності.

Виправдовуючи ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.7 ч.2 ст.115 КК України, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку, що стороною обвинувачення не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що умисне вбивство ОСОБА_13 вчинено обвинуваченим ОСОБА_7 ..

Згідно матеріалів справи, такий висновок судом зроблено на підставі аналізу наданих у судовому засіданні показань свідків ОСОБА_22 , ОСОБА_24 , ОСОБА_30 , ОСОБА_28 , ОСОБА_14 , ОСОБА_11 , ОСОБА_23 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_18 , ОСОБА_15 , експерта ОСОБА_36 , а також на підставі дослідження та аналізу наданих стороною обвинувачення письмових доказів, а саме: висновків судово-медичної експертизи № 549 від 19.12.2011, комісійної експертизи № 43 та додаткової комісійної експертизи №47 щодо причин смерті ОСОБА_13 ; висновку експерта №41 від 17.02.2012; висновку експерта №75 (додаткова судово-медична експертиза) від 06.02.2018; протоколу огляду одягу від 19.12.2011; висновку експерта №41 від 17.02.2012; висновку експерта №5-мк від 12.03.2012; протоколу слідчого експерименту від 03.03.2016 зі свідком ОСОБА_24 , з відеозаписом до нього; протоколу слідчого експерименту від 01.06.2017 зі свідком ОСОБА_37 , з відеозаписом до нього; протокоу слідчого експерименту від 02.06.2017 зі свідком ОСОБА_38 , з відеозаписом до нього; протоколу відтворення обстановки та обставин події від 09.06.2012 зі свідком ОСОБА_14 , з відеозаписом до нього; протоколу відтворення обстановки та обставин події від 09.06.2012 зі свідком ОСОБА_16 , з відеозаписом до нього; протоколу огляду від 22.12.2011 в клубі «Віссон» в АДРЕСА_1 , з відеозаписом до нього; протоколу відтворення обстановки і обставин події від 08.06.2012 зі свідком ОСОБА_15 ; протоколу огляду місця події від 05.04.2012 у дачному будинку, який належить ОСОБА_39 , в урочищі «Бовда», неподалік с. Стужиця, згідно з яким у сейфі виявлено рушницю марки «Сайга-12» сер. № НОМЕР_4 , 12 калібру, 4 набої 12 калібру та дозвіл на право носіння і зберігання зброї № НОМЕР_5 від 18.01.2006 на гладко ствольну рушницю марки «Сайга-12», дійсний до 18.01.2012, виданий на ім`я ОСОБА_12 , 1983 р.н.; висновку експерта №770 від 10.04.2012; висновку експерта №16/181 від 05.10.2012; протоколу огляду місця події від 19.12.2011 частини вулиці Фізкультурної в смт. В.Березний, де навпроти буд. №16 виявлено автомобіль «ВАЗ», д.н.з. НОМЕР_2 , та п`ять гільз; протокол огляду речових доказів від 21.12.2011; висновок експерта №2872 від 12.01.2012.

Всупереч апеляційним доводам прокурора, колегія суддів визнає обґрунтованим висновок місцевого суду про те, що жоден із наданих суду та досліджених ним доказів не підтверджують поза розумним сумнівом той факт, що постріл у ділянку правої бокової поверхні черева ОСОБА_13 , який знаходиться в причинно-наслідковому зв`язку зі смертю останнього, здійснив саме ОСОБА_7 .

Обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.7 ч.2 ст.115 КК України не визнав та у судовому засіданні місцевого суду пояснив, що в нього є офіційно зареєстрована зброя «Сайга», 12 калібру, з складним прикладом та вкороченим стволом. Також зазначив, що зброя «Сага», 12 калібру, з подовженим стволом та фіксованим прикладом була також у Каганця. Саме з вказаною зброєю, він разом із ОСОБА_40 , були на місці події. Щодо фактичних обставин події повідомив, що цілеспрямованого пострілу в бік авто, в якому знаходився ОСОБА_41 , він не робив, постріл був випадковим, здійсненим під час падіння, в той момент коли автомобіль почав рух в його бік. Зазначив, що перебіг подій, в результаті якого був здійснений смертельний постріл в ОСОБА_42 , йому не відомий, так як в той час він побіг навздогін за ОСОБА_43 , що вискочив з правої задньої дверці автомобіля, в бік с. Забрідь. Почувши під час переслідування ОСОБА_44 постріли, у кількості близько трьох, припинив погоню. Розвернувшись, попрямував до місця звідки дані постріли пролунали. Підбігши до місця де лежав ОСОБА_41 , зі словами адресованими ОСОБА_45 : «Едік, ти що наробив?», вихопив з рук останнього рушницю, ствол якої був гарячий, та відкинув її в бік. Повертаючись до автомобіля ОСОБА_46 здійснив ще 3-4 постріли по автомобілю.

Такі показання ОСОБА_7 підтримав і при апеляційному розгляді справи.

Свідок ОСОБА_18 у судовому засіданні місцевого суду повідомив, що на автостоянку заїхала «Нива» синього кольору, сталась штовханина між дітьми. Через невеликий час прийшов ОСОБА_47 і спитав, хто бив його сина. ОСОБА_48 загострив ситуацію, вийшов на стоянку, заглядав у вічі, казав, що всі перестріляє і знищить машини. Він пішов додому. Вночі передзвонили, що ОСОБА_48 стріляв. Поїхав у районну лікарню, ОСОБА_49 був при тямі, сказав, що в нього стріляв ОСОБА_48 . Він поїхав за хірургом. Зазначив, що не був очевидцем, хто стріляв, на місці злочину не був. Говорив з потерпілим, поки несли носилки, близько 2-3 хвилин. Спитав, хто стріляв у нього, потерпілий сказав.

Свідок ОСОБА_22 у судовому засіданні місцевого суду повідомив, що 18 березня 2021 року близько 22:00 години він знаходився в центрі селища Великий Березний, там було багато друзів. Став свідком конфлікту між групою осіб, серед яких були ОСОБА_50 , ОСОБА_51 та ОСОБА_52 . В подальшому до них приєднався ОСОБА_53 , який запитав, хто бив його сина. Сказали, що його ніхто не чіпав. ОСОБА_48 всім дивився у вічі і погрожував; сказав, що всіх постріляє і спалить машини. Говорив до усіх, ця погроза стосувалась і потерпілого. З людей, які сідали в машину, у двох була рушниця. В подальшому, через 15 хвилин, почув свист від коліс автомобіля та, вийшовши на балкон, побачив, як в білий «Мерседес», за кермом якого перебував Сирохман, сідають ОСОБА_53 та ОСОБА_54 , в руках кожного з яких було по рушниці типу «Сайга». Після цього автомобіль поїхав та повернувся через деякий час до ресторану, при цьому з автомобіля вишли вищезгадані особи, а в руках ОСОБА_55 та ОСОБА_56 , як і раніше, знаходилося по рушниці. Майже в цей саме час, в напрямку, звідки приїхав «Мерседес», вирушила карета швидкої медичної допомоги.

Свідок ОСОБА_23 у судовому засіданні місцевого суду повідомив, що він 18 грудня 2011 року був учасником конфлікту під час якого з ОСОБА_57 зав`язалася бійка, до якої долучилася решта присутніх. Коли приїхав батько, він запитав, що сталося.

Свідок ОСОБА_24 у судовому засіданні місцевого суду повідомив,, що пізно вночі, з 18 на 19 грудня 2011 року, він став свідком конфлікту, у ході якого бачив, як в ОСОБА_42 стріляли. Зброя була у ОСОБА_55 та Каганця. Перший постріл зробив ОСОБА_48 , відстань від нього до автомобіля потерпілого була близько п`яти метрів. Далі з автомобіля вийшов ОСОБА_54 , потерпілий ОСОБА_41 почав тікати в бік річки. За ним навздогін побіг ОСОБА_54 з рушницею в руках, який здійснив спочатку один постріл, в результаті якого ОСОБА_58 впав, а опісля ще два. У цей час ОСОБА_59 біг за особою, якою, як йому стало в подальшому відомо з розмов, був ОСОБА_60 та який вискочив із пасажирського боку автомобіля «ВАЗ». В момент здійснення ОСОБА_40 пострілів, поряд з ним знаходилися також інші особи з автомобіля «Мерседес», а саме ОСОБА_52 та ще один чоловік, якого він добре не роздивився. Після цього до вищевказаної групи осіб підбіг ОСОБА_59 та між ними зав`язалася сварка, в ході якої останній вихопив у ОСОБА_56 рушницю, на що той вирвавши її з рук ОСОБА_61 повернув собі та, в подальшому, підійшовши до автомобіля «ВАЗ», здійснив декілька пострілів.

Свідок ОСОБА_62 у судовому засіданні місцевого суду повідомив, що вночі 19 грудня 2011 року, перебував у себе вдома. Близько 02:00 год. до нього в кімнату забіг син та повідомив, що чув постріл на вулиці. Вийшовши на боковий балкон будинку, побачив особу, що дуже швидко бігла; потім почув постріл; чоловік, що втікав, упав, до нього підбігли троє осіб - один попереду, двоє позаду. Той, що був попереду, найкремезніший із них ( ОСОБА_54 ), одягнений у камуфляжну форму, знаходячись над лежачим зробив два постріли в його напрямку. Потім з боку с. Забрідь, підбігла четверта особа, скоріш за все ОСОБА_53 , так як голос останнього йому знайомий, та почав кричати: «… ОСОБА_63 , ОСОБА_63 , що ти наробив? Чому ти стріляв?...». Після цього в даній групі осіб відбулася штовханина за якою прослідувала вказівка: «Визивайте скору».

Свідок ОСОБА_28 у судовому засіданні місцевого суду повідомив, що перебував вдома; коли почув постріл, вибіг на балкон. Побачив, що вздовж вулиці біжить чоловік, він впав біля огорожі, за ним бігли три чоловіки, всі у камуфляжній формі, один з рушницею. Чув приблизно 6-7-8 пострілів (6 точно). З цих чоловіків один був повніший, двоє худіших; зброя була в одного. Він перебував на балконі, постріл був зі сторони ОСОБА_64 . Чоловік, який стріляв, був товстий і високий. Він бачив два постріли впритул, третій чув.

Свідок ОСОБА_15 у судовому засіданні місцевого суду повідомив,, що ОСОБА_48 кричав, хто бив його сина, хто посмів; всі, хто є на зупинці, будуть постріляні, а машини спалені. ОСОБА_48 вистрибнув з машини і стріляв в лобове скло автомобіля Опаленика. Зазначив, що бачив, хто стріляв. ОСОБА_48 мав зброю, стріляв у лобове прямо в голову. ОСОБА_48 , ОСОБА_54 і ОСОБА_52 були в темному одязі, з місця пасажира вискочив ОСОБА_65 , ОСОБА_48 стріляв по ньому 5 разів, ОСОБА_54 з ОСОБА_66 били машину. ОСОБА_48 стріляв в ОСОБА_42 і Рогача, місце події освітлювалось. ОСОБА_67 він не знав. Після цього, як показав свідок, він сховався в будинку та вийшов, коли все стихло. Пораненого ОСОБА_42 знайшов навпроти сусіднього з ним будинку, голова в нього була в ранах, живіт у крові, майже нічого не говорив. Потім підійшов ОСОБА_14 , вони викликали швидку та на кареті швидкої відвезли ОСОБА_68 у лікарню.

Свідок ОСОБА_14 у судовому засіданні місцевого суду повідомив, що перебував з ОСОБА_13 у центрі селища Великий Березний. Коли на стоянку приїхав ОСОБА_50 , відбувся конфлікт через дискотеку. Після цього приїхав ОСОБА_53 , який сказав, що всім спалить машини. Він з друзями поїхали на автомобілі ОСОБА_42 . Після того, яки висадили ОСОБА_69 , автомобіль під керуванням ОСОБА_70 заблокував їм дорогу; машини стояли упритул «фари в фари». ОСОБА_53 здійснив постріл у лобове скло автомобіля Опаленика, влучивши ОСОБА_71 в обличчя. Свідок побачив це та побіг у сторону села. Коли тікав, то чув 5-6 пострілів за собою, за ним ніхто не біг. Зброя була у двох осіб; зброю він бачив на відстані 7 метрів. Пекаря він не бачив. Також зазначив, що бачив трьох чоловіків з правого пасажирського крісла вийшов ОСОБА_48 , за ним вийшов ОСОБА_54 .

Під час судового розгляду встановлено, що на місці події зброя була у двох осіб ОСОБА_7 та ОСОБА_12 . Даний факт підтверджується показаннями допитаних у судовому засіданні місцевого суду свідків ОСОБА_22 , ОСОБА_24 , ОСОБА_14 , ОСОБА_11 .

Хоча свідок ОСОБА_22 безпосередньо і не перебував на місці події, проте він бачив ОСОБА_7 та ОСОБА_12 , як до, так і після зазначеного інциденту. Також зі зброєю ОСОБА_12 бачила свідок ОСОБА_72 . Крім цього, ця обставина підтверджується і відеозаписом з бару «Віссон».

Згідно показань ОСОБА_7 , останній також підтвердив про наявність зброї «Сайга», 12 калібру, як у нього, так і в ОСОБА_12 .

Також ОСОБА_7 не заперечив, що перший постріл у ОСОБА_13 здійснив він, проте після цього він побіг за ОСОБА_14 .

Вказані обставини підтвердили допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_24 , ОСОБА_73 , ОСОБА_28 та ОСОБА_11 .

При цьому свідки ОСОБА_24 , ОСОБА_73 , ОСОБА_28 ствердили про те, що ОСОБА_12 здійснював постріли зі зброї, яка була в нього. Свідок ОСОБА_74 зазначила, що у ресторан «Святий Георгій», де вона працювала, зайшли ОСОБА_53 з ОСОБА_12 , у руках останнього була рушниця, чула як ОСОБА_12 казав, що він «їх постріляв як зайців».

Отже, наведені обставини у сукупності свідчать про те, що на місці події зброя була як у ОСОБА_7 , так і в ОСОБА_12 , а також про те, що і ОСОБА_7 , і ОСОБА_12 на місці події застосовували наявну у них зброю.

В апеляційній скарзі прокурор покликається, що судом у вироку було допущено виклад показань свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_30 , ОСОБА_28 , ОСОБА_15 та ОСОБА_14 , які не відповідали їхнім показанням, наданим під час судових засідань.

У зв`язку із чим прокурор в апеляційній скарзі просив дослідити показання цих свідків шляхом відтворення технічного звукозапису відповідних судових засідань.

Водночас колегія суддів вважає за можливе під час даного апеляційного розгляду відмовити у задоволенні такого клопотання, виходячи з наступного.

Так при попередньому апеляційному розгляді даної справи таке клопотання прокурора було задоволено і у судовому засіданні апеляційний суд дослідив показання свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_30 , ОСОБА_28 , ОСОБА_15 та ОСОБА_14 , шляхом відтворення технічного звукозапису судового засідання, та співставивши такі з показаннями цих свідків, які наведено у вироку суду, колегія суддів встановила, що у цілому зміст показань зазначених свідків у вироку викладено достовірно, про що зазначено колегією суддів в ухвалі Львівського апеляційного суду від 24 вересня 2024 року.

При цьому, при перегляді даної справи в касаційному порядку ухвалу Львівського апеляційного суду від 24 вересня 2024 року хоча і було скасовано із призначенням нового апеляційного розгляду, проте суд касаційної інстанції, перевіряючи касаційні доводи прокурора у цій частині, у своєму рішенні (постанова від 05 березня 2025 року) не погодився із посиланням прокурора на неповне відображення показань зазначених свідків, оскільки такі перевірялися апеляційним судом, який в судових засіданнях прослухав ці показання шляхом відтворення звукозаписів судових засідань у суді першої інстанції і вказав, що в цілому показання зазначених свідків у вироку викладено достовірно, основний їх зміст відображено адекватно.

Крім цього у своєму рішенні касаційний суд зазначив, що посилання прокурора на неякісний звукозапис судових засідань від 19-20 грудня 2019 року також не ґрунтуються на матеріалах справи.

Як наведено у постанові касаційного суду від 05.03.2025, у судовому засіданні 19 грудня 2019 року було проведено допит експертів ОСОБА_75 та ОСОБА_76 . Після допиту експертів в судових засіданнях 19 та 20 грудня суд досліджував речові докази, а саме переглядав відеозаписи, під час перегляду яких чути окремі висловлювання учасників щодо цих відеозаписів. Після перегляду відеозаписів суд досліджував документи, вирішував клопотання про повторний допит свідка та про продовження запобіжного заходу. Всі зазначені аудіозаписи прослуховуються, є належної якості і не викликають труднощів з розумінням.

За встановлених обставин колегія суддів вважає за можливе під час даного апеляційного розгляду відмовити і у задоволенні клопотання прокурора про відтворення технічного звукозапису судових засідань за 19-20 грудня 2019 року.

Крім того, згідно із дослідженого апеляційним судом за клопотанням прокурора у судовому засіданні висновку додаткової комісійної судово-медичної експертизи № 47 від 22 вересня 2017 року смерть ОСОБА_13 настала в результаті дії вогнепальних снарядів (дробу) при пострілі в ділянку правої бокової поверхні черева, що спричинив множинні вогнепальні поранення черевної порожнини та позачеревного простору з ушкодженням печінки, тонкого та товстого кишківника, судин позачеревного простору, переломи 9-10 ребер справа по середньо-підпахвинній лінії, гемоперитонеум, масивну позачеревну гематому.

При цьому, у ході досудового розслідування не встановлено послідовність пострілів, які здійснювались в ОСОБА_13 . Відповідно до п.3, 7, 10, 11, 12 висновку додаткової комісійної експертизи № 47 від 22 вересня 2017 року встановити послідовність пострілів неможливо, можна припустити, що спочатку були здійснені постріли в ділянку голови, шиї, правого плеча та правої нижньої кінцівки, після чого було здійснено постріл в ділянку черева справа.

Всупереч апеляційним доводам прокурора місцевий суд правильно не взяв до уваги, як такі, що не узгоджуються з іншими матеріалами справи, показання свідків ОСОБА_18 та ОСОБА_15 , які надали суперечливі показання та не з`явилися в суд для проведення повторного допиту.

Так, свідок ОСОБА_18 не був очевидцем події, і у ході допиту повідомив, що ОСОБА_41 сказав йому, що в нього стріляв ОСОБА_48 .

Водночас, у судовому засіданні місцевого суду свідок ОСОБА_77 повідомив, що ОСОБА_18 йому розповів, що ОСОБА_78 під час того, як його заносили в лікарню сказав, що стріляв ОСОБА_48 та ОСОБА_54 .

Під час одночасного допиту свідків ОСОБА_34 та ОСОБА_18 останній повідомив, що це лише суб`єктивне сприйняття його слів ОСОБА_79 , якому він, ОСОБА_80 , повідомив лише озвучене ОСОБА_81 , а саме: « ОСОБА_82 , ОСОБА_48 , ОСОБА_48 стріляв». При цьому дійсно ОСОБА_58 згадував ОСОБА_56 , але не акцентував увагу на тому, що останній здійснював постріли.

З наданого суду протоколу додаткового допиту свідка ОСОБА_18 від 8 листопада 2016 року вбачається, що останній під час допиту його в якості свідка повідомив, що ОСОБА_78 в лікарні сказав, що в нього стріляли ОСОБА_53 та ОСОБА_83 .

Для з`ясування зазначених суперечності у показаннях свідка ОСОБА_18 місцевий суд викликав його у судове засідання для повторного допиту, однак вказаний свідок так і не з`явився.

Також колегія суддів погоджується із критичною оцінкою судом наданих у судовому засіданні місцевого суду показань свідка ОСОБА_15 , з огляду на наявність розбіжностей у таких із показаннями цього свідка, які були надані ним під час відтворення обстановки та обставин подій 08.06.2012, зокрема, у частині наявної у ОСОБА_12 зброї на місці події та щодо розмови пораненого ОСОБА_21 з ОСОБА_15 щодо осіб, які стріляли в останнього.

Для повторного допиту свідок ОСОБА_15 до суду не з`явився.

Крім цього, суд правильно врахував, що надані цим свідком показання не узгоджуються з показами свідків ОСОБА_24 , ОСОБА_30 , ОСОБА_28 , які вказували на наявність у ОСОБА_12 зброї на місці події та вказували саме на ОСОБА_12 як на особу, яка, після першого пострілу ОСОБА_7 здійснювала постріли у ОСОБА_13 .

Більше того, варто врахувати, що свідок ОСОБА_15 не був очевидцем усієї події, зокрема, пострілу, від якого помер ОСОБА_13 , оскільки заховався і вийшов, коли все стихло.

Отже, з урахуванням встановлених обставин, суд першої інстанції обґрунтовано не взяв до уваги показання свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_18 .

Колегія суддів не приймає до уваги доводи прокурора про те, що місцевий суд без обґрунтування відкинув показання свідка ОСОБА_23 .

Згідно матеріалів справи даний свідок повідомив про обставини конфлікту між ним ОСОБА_57 , а тому місцевий суд у своєму рішенні правильно зазначив, що дані показання не містять даних, що мають значення для кримінального провадження.

Також колегія суддів погоджується із висновком місцевого суду про визнання недопустимим доказом протоколу огляду місця події від 05.04.2012, згідно якого у дачному будинку, який належить ОСОБА_39 , в урочищі «Бовда», неподалік с. Стужиця у сейфі виявлено рушницю марки «Сайга-12» сер № НОМЕР_4 , 12 калібру, чотири набої 12 калібру та дозвіл на право носіння і зберігання зброї № НОМЕР_5 від 18.01.2006 на гладкоствольну рушницю марки «Сайга-12» сер № НОМЕР_4 , дійсний до 18.01.2012р., виданий на ім`я ОСОБА_12 , 1983 р. н., які вилучено.

Судом встановлено, що всупереч вимогам ст. 190 КПК України (1960 року), даний огляд було проведено без постанови судді щодо надання дозволу на проведення огляду вказаного житла ОСОБА_84 .

Судом правильно відмічено і наявність обґрунтованих сумнівів щодо обставин виявлення даної зброї, через п`ять місяців від дати події, у сейфі дачного будинку, який згідно із наявними фотознімками є нежилою недобудовою, у якій відсутня підлога та частково відсутні вікна.

При цьому, згідно із висновком експерта № 770 від 10.04.2012 на поверхні наданої на дослідження рушниці «Сайга 12» 12-го калібру № НОМЕР_6 слідів папілярних ліній рук не виявлено, а відповідно до висновку експерта №16/181 від 05.10.2012 на поверхні отвору для шпильки та на головці шпильки для бійка наданої на дослідження рушниці «Сайга 12» 12-го калібру № НОМЕР_6 наявні сліди дії стороннього предмета, що не виключає можливості заміни бійка (встановити чи не підлягав заміні бойок затвора рушниці не надається можливим).

Крім цього, звернуто увагу на те, що жодної події 05.04.2012 у дачному будинку не сталося. Через п`ять місяців від дати події було проведено звичайний огляд житла, за участю інспектора дозвільної системи, участь якого у проведенні огляду та проміжок часу від дати події дає підстави вважати, що органу досудового розслідування було відомо, що в даному будинку знаходиться зброя.

За встановлених обставин, суд також правильно визнав недопустимими доказами і інші докази, які були отримані на підставі проведеного вищевказаного огляду від 05.04.2012, а саме: висновок експерта №757 від 13.04.2012; протокол огляду речового доказу від 06.04.2012, висновок експерта №16/181 від 05.10.2012.

Крім цього, згідно матеріалів справи в ході дослідження місцевим судом інших наданих стороною обвинувачення доказів, зокрема, протоколу огляду місця події 19.12.2011, протоколу огляду речових доказів від 21.12.2011, висновку експерта № 2872 від 12.01.2012, судом встановлено обставини, які породжують обґрунтовані сумніви у достовірності результатів, зокрема, зазначеної експертизи.

Так, згідно зазначеного висновку експерта № 2872 від 12 січня 2012 року, вилучені в ході огляду місця події 19 грудня 2011 року 10 предметів являються дробинками (шротом) до мисливського патрона, 5-ть предметів являються гільзами мисливського патрона 12-го калібру до мисливської гладкоствольної зброї, які відстріляні з одного екземпляру мисливської автоматичної зброї 12-го калібру, 1 предмет являється пижем-контейнером до мисливського патрона 12-го калібру.

Судом встановлено, що згідно протоколу огляду місця події від 19.12.2011 було вилучено виявлено та вилучено п`ять гільз 12-го калібру, контейнер та 10 дробинок. Вилучені предмети поміщено до спецпакетів за номерами: 0335176; 0335174; 335175; 0335115; 0335114; 0335122; 0335120; 0335119, які відповідно до постанови від 17.01.2012 визнано речовими доказами.

Згідно із вказаного висновку експерта № 2872 від 12 січня 2012 року на дослідження надано вісім пакетів НДЕКЦ за номерами: 0335176; 0335174; 0335175; 0335115; 0335114; 0335122; 0335120; 0335119, клапани яких заклеєно, упаковки пошкоджень не мають. На пакетах наявні пояснювальні написи датовані 19.12.2011 з посиланням на підписи ОСОБА_85 (слідчий, який проводив огляд місця події) та ОСОБА_86 (експерт, який брав участь у проведенні зазначеного огляду місця події).

Водночас, у період після проведення огляду місця події і до скерування вилучених об`єктів на експертизу, з незрозумілих причин, 21.12.2011 проведено огляд речових доказів, в ході якого слідчим оглядалися вісім пакетів НДЕКЦ за номерами: 0335176; 0335174; 0335175; 0335115; 0335114; 0335122; 0335120; 0335119, які було розпаковано та встановлено, що в них знаходилися, контейнер від набою 12 калібру, п`ять деформованих дробинок металевих, якими споряджаються мисливські набої, п`ять деформованих дробинок металевих, якими споряджаються мисливські набої, п`ять гільз від набоїв 12-го калібру.

При цьому, огляд речових доказів 21.12.2011 проводив слідчий ОСОБА_87 , а ОСОБА_88 (слідчий, який проводив огляд місця події) та ОСОБА_89 (експерт, який брав участь у проведенні зазначеного огляду місця події), участь у цьому огляді речових доказів не приймали, хоча після цієї слідчої дії на експертизу надійшли вказані спецпакети у запакованому вигляді та засвідчені підписами саме ОСОБА_85 та ОСОБА_86 від 19.12.2011. Крім цього в протоколі огляду речових доказів від 21.12.2011 відсутнє покликання щодо запаковування спецпакетів.

Тобто, наведені обставини свідчать про те, що на експертизу надійшли предмети, які після вилучення (19 грудня 2011 року) було поміщено до спецпакетів, після чого, за відсутності на те законних підстав, вміст спецпакетів було оглянуто органом досудового розслідування (21 грудня 2011 року) із розпаковуванням експертних пакетів (покликань на цю слідчу дію експертиза не містить) та які в подальшому було надано на експертизу в запакованому вигляді, без ознак відкриття (клапани пакетів заклеєно, упаковки пошкоджень не мають), що безумовно ставить під сумнів ідентичність вилучених під час огляду місця події та досліджених експертом предметів.

Покликання місцевого суду у своєму рішенні на можливу фальсифікацію доказів, хоча не є конкретним та чітким твердженням, однак, встановлені обставини, про які зазначено вище, породжують обґрунтовані сумніви у достовірності результатів зазначеної експертизи, що унеможливлює врахування судом висновків даної експертизи.

Також колегія суддів погоджується із висновком місцевого суду, що вищенаведені докази не підтверджують, що виявлені гільзи (5 штук) відстріляні зі зброї ОСОБА_90 .

При цьому, свідки ОСОБА_24 , ОСОБА_73 , ОСОБА_28 , ОСОБА_15 та ОСОБА_11 у своїх показаннях вказували про те що пострілів було більше п`яти.

Більше того, згідно матеріалів справи наявна у ОСОБА_7 під час події зброя стороною обвинувачення не встановлена, згідно із обвинувальним актом ОСОБА_7 здійснював постріли з рушниці невстановленого зразка 12-го калібру.

Окрім цього, жоден з вищенаведених доказів суду для дослідження стороною обвинувачення надано не було.

Також під час судового провадження встановлено та підтверджено стороною обвинувачення, що рушниця ОСОБА_12 «Сайга» та п`ять гільз мисливського патрона 12-го калібру було втрачено на стадії досудового розслідування, і за цими фактами проводиться досудове розслідування.

Врахувавши положення ст. 23 КПК України, згідно яких суд досліджує докази безпосередньо, і відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, не можуть бути визнані доказами, суд обґрунтовано зазначив про невизнання доказами відомості, що містяться у вищенаведених доказах.

Всупереч апеляційним доводам прокурора, колегія суддів вважає, що місцевий суд надав правильну оцінку показанням свідків ОСОБА_30 та ОСОБА_28 та вірно взяв такі до уваги, оскільки ці свідки зазначали, що за ОСОБА_13 бігли три особи, одна з рушницею, попереду біг кремезніший з них (Каганець), він стріляв у напрямку потерпілого. Після цього до них приєднався, ймовірно ОСОБА_48 , якого свідки впізнали по голосу.

Згідно обвинувального акта ОСОБА_7 поранив ОСОБА_13 в обличчя, після чого, наздоганяючи пораненого ОСОБА_13 , цілеспрямовано здійснив ще серію пострілів, не менше двох, в останнього, спричинивши йому тілесні ушкодження у вигляді вогнепального поранення тулубу та правої нижньої кінцівки.

При цьому, згідно із дослідженого апеляційним судом за клопотанням прокурора у судовому засіданні висновку експерта №75 (додаткова судово-медична експертиза) від 6 лютого 2018 року, на який покликається прокурор, локалізація і характер поранень (обличчя, шиї, правого плечевого суглобу та правої нижньої кінцівки, черевної порожнини та позаочеревного простору з пошкодженням печінки, тонкого та товстого кишківника, судин позаочеревного простору, переломів 9-10 ребер справа), виявлених при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_13 , не виключають можливість здійснення потерпілим цілеспрямованих дій (ходьби, бігу) після нанесення йому вогнепальних поранень, протягом короткого проміжку часу (до виникнення масивної крововтрати та шоку тяжкого ступеня), тривалість якого, в першу чергу, залежить від індивідуальних особливостей організму.

Наведені висновки експертизи № 75 від 6 лютого 2018 року жодним чином не суперечать висновку додаткової комісійної судово-медичної експертизи № 47 від 22 вересня 2017 року, згідно якого смерть ОСОБА_13 настала від пострілу в ділянку правої бокової поверхні черева.

Разом з тим, як уже зазначалося, стороною обвинувачення не представлено належних, достовірних та достатніх доказів того, що вказаний постріл, який призвів до смерті потерпілого, здійснив саме ОСОБА_7 .

Висновок місцевого суду про те, що формулювання обвинувачення викладене у обвинувальному акті не ґрунтується на доказах, а відтак є припущенням сторони обвинувачення, колегія суддів визнає правильним та обґрунтованим.

Колегія суддів не приймає до уваги апеляційні доводи прокурора про наявність у ОСОБА_7 можливого мотиву, зокрема через конфлікт між його сином ОСОБА_7 та ОСОБА_57 , оскільки мотив є складовою суб`єктивної сторони складу злочину.

Однак, сама по собі наявність мотиву не доводить, що певна особа, у даному випадку ОСОБА_7 , вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення, адже стороною обвинувачення в ході судового розслідування достовірно не встановлено, який з пострілів (за послідовністю) став для потерпілого смертельним, а також хто саме ОСОБА_7 чи ОСОБА_12 здійснив цей постріл в ОСОБА_13 . Наявна у ОСОБА_7 зброя виявлена не була, а зброя ОСОБА_12 була вилучена через тривалий проміжок часу, у позапроцесуальний спосіб, до того ж вона, разом із гільзами, зникла в ході досудового розслідування.

Твердження прокурора про те, що ОСОБА_7 цілеспрямовано здійснив постріл в потерпілого ОСОБА_13 , що підтверджується показаннями свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , і не заперечується обвинуваченим, у даному конкретному випадку не дає підстав визнати ОСОБА_7 винним у пред`явленому йому обвинуваченні за п. 7 ч. 2 ст. 115 КК України.

Частиною 1 ст. 337 КПК України визначено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

У своєму рішенні від 27 лютого 2019 року, на яке покликається прокурор, Львівський апеляційний суд дійшов висновку, що оскільки об`єктивні сторони кримінальних правопорушень, передбачених п. 7 ч. 2 ст. 115 та ч. 4 ст. 296 КК України за своєю кримінально-правовою природою є різними, тому приймаючи рішення про перекваліфікацію дій ОСОБА_7 з п.7 ч. 2 ст. 115 КК України на ч. 4 ст. 296 КК України, суд першої інстанції допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, що є підставою для скасування судового рішення.

Апеляційний суд, беручи до уваги зазначене вище, вважає, що зміна обвинувачення належить виключно до компетенції прокурора, і суд зобов`язаний проводити судовий розгляд в межах, визначених ч. 1 ст. 337 КПК України.

Крім цього, суд підставно звернув увагу на наявність підстав вважати необ`єктивним досудове розслідування та проведення його з обвинувальним нахилом щодо ОСОБА_7 , а відтак невідповідність цього досудового розслідування одній із засад кримінального провадження - законності.

Так, суд слушно зауважив, що поза увагою органу досудового розслідування залишилися покази свідків, про які органу досудового розслідування було відомо під час його проведення, а саме ОСОБА_22 , ОСОБА_24 , ОСОБА_30 , ОСОБА_28 , ОСОБА_18 (протокол додаткового допиту від 2016 року), ОСОБА_33 та ОСОБА_15 (під час проведеного з ним відтворення обстановки та обставин події у 2012 році) які вказували, що на місці події була інша озброєна особа ОСОБА_12 .

При цьому свідки ОСОБА_24 , ОСОБА_73 , ОСОБА_28 , ОСОБА_18 під час досудового розслідування вказували, що ОСОБА_12 здійснював постріли у ОСОБА_13 .

Також, що поза увагою органу досудового розслідування залишено заяви представника потерпілої ОСОБА_91 у 2016 році щодо причетності до вбивства ОСОБА_12 та щодо публікацій журналістського розслідування ОСОБА_34 ,

Крім цього, колегія суддів погоджується із висновком і про те, що складання обвинувального акта відносно ОСОБА_7 відбулось за відсутністю доказів щодо причетності останнього до пострілу, який знаходився у причинно-наслідковому зв`язку зі смертю ОСОБА_13 .

При апеляційному розгляді не підтвердились доводи прокурора про те, що вирок є невмотивований, і у такому відсутнє обґрунтування чому суд взяв до уваги одні докази та відкинув інші, які могли істотно вплинути на висновки суду.

Згідно ст. 7 КПК України, загальними засадами кримінального провадження, крім інших, є верховенство права, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини. Особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом. Ніхто не зобов`язаний доводити свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У відповідності до положень ст.129 Конституції України забезпечення доведеності вини належить до основних засад судочинства.

Ураховуючи наведене вище, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду, що стороною обвинувачення не надано жодних доказів, які би вказували на причетність ОСОБА_7 до пострілу в ділянку правої бокової поверхні черева ОСОБА_13 , який знаходиться в причинно-наслідковому зв`язку зі смертю останнього, тобто стороною обвинувачення не доведено, що кримінальне правопорушення, передбачене п. 7 ч. 2 ст. 115 КК України, вчинив ОСОБА_7 , а відтак рішення місцевого суду про визнання ОСОБА_7 невинуватим та його виправдання за обвинуваченням у вчиненні даного злочину, колегією суддів визнається законним, обґрунтованим та вмотивованим. В оскаржуваному вироку наведено належні та достатні мотиви і підстави для його ухвалення.

Також апеляційний суд приходить до висновку, що місцевий суд при розгляді даної справи не допустив таких порушень вимог кримінального процесуального законодавства України, які перешкодили чи могли перешкодити суду повно та всебічно розглянути справу і постановити законний, обґрунтований та справедливий вирок.

За таких обставин, апеляційний суд констатує відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора та скасування вироку суду першої інстанції і ухвалення відносно ОСОБА_7 обвинувального вироку.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 24 лютого 2020 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 із доповненнями без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції шляхом подання касаційної скарги на протязі трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: