Провадження № 1-кп/947/1083/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.11.2025 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі с/з ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, об`єднанні в одне провадження (ЄРДР № 0000280 від 26.04.2025 року та ЄРДР № 0000716 від 26.05.2025 року) у відношенні: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Київського районного суду м. Одеси надійшли матеріали кримінального провадження, об`єднаного в одне провадження за ЄРДР № 0000280 від 26.04.2025 року та ЄРДР № 0000716 від 26.05.2025 року у відношенні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заявив клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого, посилаючись на наявність ризиків, визначених ч.1 ст.177 КПК України, а також на неможливість забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Захисник ОСОБА_5 заперечувала проти клопотання прокурора, вказуючи, що ризики, на які посилається сторона обвинувачення, є недоведеними, а обвинувачений не має наміру переховуватися від суду, не чинитиме впливу на потерпілих чи свідків та готовий виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки у разі застосування альтернативного запобіжного заходу. Обвинувачений підтримав позицію захисника.

Вислухавши учасників судового засідання, дослідивши обвинувальний акт, письмові матеріали клопотання прокурора, додані докази, оцінивши їх у сукупності відповідно до ст.94 КПК України, суд доходить таких висновків.

Щодо характеру обвинувачення та його впливу на оцінку ризиків

Згідно з пред`явленим обвинуваченням, ОСОБА_4 інкримінується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, в умовах воєнного стану. Відповідно до ст.12 КК України цей злочин відноситься до тяжких, з передбаченим покаранням у вигляді позбавлення волі строком від 5 до 8 років.

Сукупність матеріалів провадження свідчить про наявність кількох епізодів злочинної діяльності, що об`єднані в одне провадження, а це свідчить про системність та послідовність протиправної поведінки, що є істотним чинником при оцінці ступеня ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

. Щодо наявності ризиків, визначених ч.1 ст.177 КПК України

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є одночасно наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення та наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, зазначені у ч.1 цієї статті.

На підставі аналізу матеріалів провадження, суд вважає доведеними прокурором такі ризики:

Ризик переховування від суду (п.1 ч.1 ст.177 КПК України)

З огляду на тяжкість інкримінованого злочину, значний строк можливого покарання, реальну перспективу позбавлення волі та пов`язані з цим негативні наслідки для обвинуваченого, існує об`єктивна можливість і висока ймовірність переховування ОСОБА_4 від суду у разі незастосування належного запобіжного заходу.

Ризик незаконного впливу на потерпілого та свідків (п.3 ч.1 ст.177 КПК України)

Показання потерпілих і свідків суд отримує в порядку безпосередності, усно, шляхом допиту в судовому засіданні. На момент розгляду клопотання не всі свідки допитані, що об`єктивно підтверджує можливість впливу на них з боку обвинуваченого у разі його звільнення з-під варти.

Характер інкримінованих злочинів, повторюваність дій та наявність декількох епізодів також посилюють ризик неправомірного впливу на учасників кримінального провадження.

Ризик вчинення нового кримінального правопорушення (п.5 ч.1 ст.177 КПК України)

Матеріали провадження вказують на повторність і стійкість злочинної поведінки, що дає підстави для висновку про реальну загрозу продовження злочинної діяльності у разі звільнення обвинуваченого з-під варти.

ЄСПЛ у рішеннях «Меріт проти України», «Харченко проти України», «Луценко проти України» наголошує, що ризики повинні бути реальними та актуальними, а не гіпотетичними. У даному провадженні ці ризики підтверджені матеріалами справи.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який може бути застосований лише тоді, коли прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не здатний запобігти встановленим ризикам.

Суд перевірив можливість застосування альтернативних запобіжних заходів:

особистого зобов`язання; особистої поруки; домашнього арешту; застави (як альтернативи триманню під вартою).

З урахуванням наведених ризиків, тяжкості злочину, морально-психологічних характеристик обвинуваченого, його попередніх дій та аналізу обставин кримінального провадження, суд дійшов переконання, що жоден м`якіший запобіжний захід не здатний нейтралізувати встановлені ризики.

Суд бере до уваги положення ст.182 КПК України та практику ЄСПЛ щодо необхідності дотримання принципу пропорційності.

Раніше визначений судом розмір застави у 80 прожиткових мінімів для працездатних осіб (242 240 грн) є співмірним тяжкості пред`явленого обвинувачення, відповідає майновому стану обвинуваченого, а також є достатнім для забезпечення його належної процесуальної поведінки у разі внесення застави.

У разі внесення застави на обвинуваченого можуть бути покладені обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, що забезпечує можливість контролю за його поведінкою.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі докази у сукупності відповідно до ст.94 КПК України, перевіривши наявність ризиків та можливість їх нейтралізації більш м`якими запобіжними заходами, дійшов висновку, що:

ризики, передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, є реальними, доведеними та актуальними; відсутні підстави для їх зменшення чи усунення; застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим; клопотання прокурора є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Продовження строку тримання під вартою відповідає вимогам ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, принципам необхідності, пропорційності та виправданості втручання в права особи, визначеним у практиці ЄСПЛ.

Суд встановив, що у провадженні Київського районного суду м. Одеси перебувають матеріали кримінальних проваджень, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000280 від 26.04.2025 року та № 0000716 від 26.05.2025 року, у відношенні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якому пред`явлено обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України. Окрім цього, у суді перебуває інше кримінальне провадження за ЄРДР № 0000799 від 19.06.2025 року щодо тієї самої особи та за тією самою правовою кваліфікацією ч.4 ст.185 КК України.

Відповідно до ч.1 ст.334 КПК України, матеріали кримінального провадження можуть бути об`єднані в одне провадження, якщо вони стосуються обвинувачення однієї особи у кількох кримінальних правопорушеннях. Об`єднання кримінальних проваджень у межах одного судового розгляду спрямоване на забезпечення повного, всебічного, об`єктивного та неупередженого судового розгляду, а також на уникнення суперечностей між доказами і судовими рішеннями, які могли б виникнути у разі їх окремого розгляду.

Матеріали всіх зазначених кримінальних проваджень щодо ОСОБА_4 об`єднані спільністю особи обвинуваченого, однорідністю інкримінованих діянь, однаковою правовою кваліфікацією злочинів за ч.4 ст.185 КК України, схожим способом та обставинами їх вчинення, а також часовою близькістю подій. Такі ознаки свідчать про логічний і правовий взаємозв`язок епізодів, що зумовлює процесуальну доцільність їх спільного судового розгляду.

Суд також враховує, що відповідно до правових позицій Верховного Суду (зокрема постанови від 11.02.2021 у справі № 756/1788/17), об`єднання кримінальних проваджень є виправданим у випадках, коли це сприяє ефективності судового розгляду, економії процесуального часу, забезпеченню стабільності судової практики, а також унеможливлює виникнення двох або більше судових рішень, які стосуються однієї особи щодо однорідних кримінальних правопорушень.

З огляду на викладені обставини, суд дійшов висновку, що існують правові та фактичні підстави для об`єднання кримінальних проваджень за ЄРДР № 0000280, № 0000716 та № 0000799 в одне провадження. Таке об`єднання не порушує прав обвинуваченого, не суперечить вимогам законодавства та відповідає завданням кримінального провадження, визначеним ст.2 КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.2, 110, 131, 132, 177, 183, 314, 315, 369-372, 392- 395 КПК України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

Кримінальне провадження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України (ЄРДР № 0000280 від 26.04.2025 року та ЄРДР № 0000716 від 26.05.2025 року) Справа в суді № 947/24261/25 об`єднати з іншим кримінальним провадження відносно відношенні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України (ЄРДР № 0000799 від 19.06.2025 року) Справа в суді № 947/28458/25, якому присвоїти загальний № 947/24261/25.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні обвинуваченого ОСОБА_4 задовольнити.

Продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 15.01.2026 року, утримуючи останнього в ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Залишити без змін розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_4 процесуальних обов`язків, передбачених КПК України у розмірі 80 (вісімдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень.

Обвинувачений, або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу. Обвинувачений звільняються з-під варти після внесення застави.

У разі внесення обвинуваченим визначеного судом розміру застави, покласти на нього обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України:

-Прибувати до суду за першою вимогою;

-Не відлучатися з місця постійного проживання без дозволу суду;

-Повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

-Утримуватися від спілкування зі свідками, експертами та іншими обвинуваченими, а також особами, які є фігурантами кримінального провадження або мають відношення до цього кримінального провадження.

-Здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Копію ухвали суду про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні обвинуваченого ОСОБА_4 невідкладно скерувати до ДУ «Одеський слідчий ізолятор», для виконання.

Визначити строк дії ухвали суду щодо продовження запобіжного заходу до 15.01.2026 року включно.

Ухвала суду щодо продовження запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга, на ухвалу суду, може бути подана безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Суддя Київського районного

суду м. Одеси ОСОБА_1