УХВАЛА

Справа № 495/331/25

Номер провадження 1-кп/495/190/2025

25 листопада 2025 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі

головуючої судді ОСОБА_1

із секретарем судового засідання ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Білгород-Дністровський Одеської області клопотання прокурора ОСОБА_3 у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР 25.11.2024 за № про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 00001701 від 25.11.2024 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України.

24.11.2025 до суду надійшло клопотання прокурора Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримала клопотання та просила продовжити строк запобіжного заходу на 60 днів. Клопотання мотивувала тим, що ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні тяжкого кримінального правопорушення, може переховатися від суду, незаконно вливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення (ризики за пунктами 1, 3, 5 частини першої статті 177 КПК України).

Захисник ОСОБА_5 , обвинувачений ОСОБА_4 проти клопотання прокурора заперечили, просили обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Захисник вважав клопотання прокурора не обґрунтованим, заявлені ризики непідтвердженими. Зазначив, що незважаючи на те, що кримінальне правопорушення кваліфіковане за ч.4 ст.185 КК України.

Заслухавши думку учасників судового засідання, вивчивши матеріали клопотання та обвинувального акту, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до обвинувального акту у кримінальному провадженні № 00001701 від 25.11.2024 ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, а саме у таємному викраденні чужого майна, вчиненому повторно, в період воєнного стану, а саме у вчиненні крадіжки інверторного зварювального апарату вартістю 6554,24 гривні, який належить його батькові ОСОБА_6 .

Потерпілий ОСОБА_6 неодноразово висловлював свою позицію щодо необхідності зміни запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 на домашній арешт, який відбуватиме за місцем проживання, зазначав про відсутність претензій до обвинуваченого, тощо.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 утримується під вартою з 12.12.2024 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Згідно ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у виді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3)незаконно впливати на потерпілого, свідка іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженню; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчинені особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Згідно ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків, наявність у підозрюваного обвинуваченого постійного місця роботи чи навчання, репутацію підозрюваного, обвинуваченого, майновий стан, наявність судимостей, дотримання умов застосованих запобіжних заходів, наявність повідомлення особи про підозру у вчинені іншого кримінального правопорушення, розмір майнової шкоди у завдані якої обвинувачується особа.

Згідно ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Суд враховує вимоги ст. 5 Європейської конвенції з прав людини та правову позицію ЄСПЛ у рішенні від 12.01.2012 у справі «Тодоров проти України», відповідно до якої «для продовження тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою протягом досить тривалого строку». Також Суд вказав, що п. 3 ст. 5 Конвенції визначає право заарештованого на розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження, при цьому таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.

Сторона обвинувачення зобов`язана доводити реальність ризиків, що виправдовують обмеження свободи, в іншому випадку суд може змінити запобіжний захід на більш м`який.

Крім іншого суд враховує правову позицію у рішенні ЄСПЛ по справі «Манчіні проти Італії», де зазначено, що за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 п. 1(с) Конвенції. Тобто цілодобовий домашній арешт цілком може забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків. Сама по собі тяжкість кримінальних правопорушень не може бути підставою для тримання особи під вартою.

Розглядаючи можливість застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_4 альтернативного запобіжного заходу, суд, вважає за можливе для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_7 та виконання завдань кримінального судочинства, змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, який забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого на час судового розгляду.

Керуючись ст. ст. 176-178, 182, 183, 193, 194, 196 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання прокурора Білгород-Дністровської спеціалізованої прокуратури Одеської області ОСОБА_3 про продовження ОСОБА_4 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 К України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - відмовити.

Клопотання захисника адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 задовольнити .

Змінити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із тримання під вартою на запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту строком на 2 місяці, а саме до 25 січня 2026 року включно, за місцем його фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 :

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 наступні обов`язки строком до 25 січня 2026 року, на підставі ч. 5 ст. 194 КПК України:

- прибувати за кожною вимогою до суду, прокурора;

- не відлучатися із населеного пункту, де він проживає, без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну місця свого проживання;

- утримуватися від спілкування зі свідками у справі;

- здати на зберігання в Білгород-Дністровський РВ ГУНП в місті Білгород-Дністровський Одеська область свій паспорт для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого - до Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області.

Роз`яснити обвинуваченому, що на підставі ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 з-під варти в залі судових засідань негайно.

Контроль за виконанням даної ухвали покласти на прокурора.

Копію ухвали суду вручити учасникам кримінального провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає. Ухвала підлягає негайному виконанню.

Суддя ОСОБА_8