ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого, судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного (в режимі відеоконференції) ОСОБА_7

законного представника

підозрюваного (в режимі відеоконференції) ОСОБА_8

захисника (в режимі відеоконференції) ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпра від 08 грудня 2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпра від 08 грудня 2025 року задоволено клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно неповнолітнього ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

Застосовано відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 01.02.2026.

Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя вказав, щопідозра, про яку повідомлено ОСОБА_7 , є обґрунтованою та наявні ризики, передбачені п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховування від органу досудового розслідування або суду, незаконного впливу на свідків, які не можуть бути усунуті у менш обтяжливий спосіб, ніж тримання підозрюваного під вартою.

Існування ризиків, передбачених п.п. 2, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України слідчий суддя визнав недоведеним.

Крім того слідчий суддя врахував відомості про особу підозрюваного, який має постійне місце проживання, проживає з батьками, позитивно характеризується, навчається в комунальному закладі освіти "Криворізький гірничий коледж" Дніпровської обласної ради", раніше не судимий, є неповнолітньою особою, однак вказав, що зазначені обставини не можуть бути достатньою підставою для застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу. Ці обставини існували і на момент вчинення інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення, та жодним чином не виступили стримуючим фактором в його поведінці.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 просить скасувати ухвалу слідчого судді та застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, з покладенням наступних обов`язків:

- прибувати до слідчого, прокурора, суду, за першою вимогою у зв`язку із реалізацією завдань кримінального провадження проведення процесуальних дій;

- не залишати постійне місце проживання та реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , в визначений судом час;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця проживання, роботи;

- заборонити спілкуватись зі свідками, потерпілими у кримінальному провадженні.

В обгрунтування апеляційних вимог вказує, що слідчий суддя не надав належної оцінки характеризуючим ОСОБА_7 даним, а ризики, передбачені ч. 77 КПК України, є недоведеними.

Щодо ризику переховування від органів досудового розслідування вказує, що ОСОБА_7 ніколи не переховувався від правоохоронних органів та раніше не притягався до адміністративної відповідальності, крім того, підозрюваний розуміє свою причетність до даного кримінального правопорушення, співчуває наслідкам ДТП, під час події намагався всім допомогти, самостійно викликав швидку допомогу та поліцію й повідомив близьких. Зазначає, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання у житлі батьків, на момент ДТП проходив стажування у ФОП ОСОБА_10 та за час роботи зарекомендував себе як відповідальний та дисциплінований, є студентом КЗ Криворізький гірничий коледж, де також характеризується позитивно. Також вказує, що підозрюваний є неповнолітнім, у зв`язку із чим не має можливості виїхати закордон.

Щодо ризику впливу на потерпілих вказує, що підозрюваний не має наміру його здійснювати, а навпаки намагається допомогти потерпілим в частині відшкодування витрат на поховання та витрат на лікування.

Вказує, що ризик вчинення іншого кримінального правопорушення також є недоведеним, оскільки ОСОБА_7 не має посвідчення водія та жодного разу не притягувався до кримінальної відповідальності за керування транспортними засобами без відповідного посвідчення.

Зазначає, що підозрюваний дуже жалкує щодо вчинених наслідків ДТП, щиро співчуває. Намагається відшкодувати моральний та матеріальний збиток, шляхом перерахування коштів потерпілим. Однак, вважає, що даних коштів недостатньо та для можливості відшкодування він має працювати, що в умовах тримання під вартою не вбачається за можливе.

Заслухавши суддю-доповідача; підозрюваного ОСОБА_7 , законного представника підозрюваного ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_9 , які, кожен окремо, підтримали апеляційну скаргу з викладених у ній підстав та просили її задовольнити; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Так, згідно із п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України застосування запобіжного заходу є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим і застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби і може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Частиною 1 статті 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Клопотанням слідчого та доданими до нього доказами підтверджується, що СУ ГУНП в Дніпропетровській області здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001602 від 06.12.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, в рамках якого 06 грудня 2025 року ОСОБА_7 було затримано в порядку ст. 208 КПК України та повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, а саме у тому, що 05 грудня 2025 року близько о 23 годині 50 хвилин, водій ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння (тестування на алкоголь на приборі «Drager» 0.7 проміле), чим заздалегідь позбавив себе можливості об`єктивно оцінювати дорожню обстановку і координувати свої дії, керуючи технічно справним автомобілем «ЗА3 Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_11 , рухався по сухим бетонним плитам проїзної частини дороги без назви, що проходить в Криворізькому районі Дніпропетровської області з боку с. Новомар?янівське в напрямку с. Новий шлях, перевозячи в якості пасажирів на передньому сидінні ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на задньому сидінні за ОСОБА_12 - ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за водієм ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . У ході подальшого руху в цих же умовах, 05 грудня 2025 року близько о 23 годині 50 хвилин, водій ОСОБА_7 , проявляючи кримінальну протиправну самовпевненість, легковажно розраховуючи на відвернення суспільно-небезпечних наслідків, не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров`я громадян, будучи неуважним до дорожньої обстановки та її змінам, не маючи жодних перешкод технічного і фізичного характеру для забезпечення безпечного руху, не обрав безпечної швидкості руху, внаслідок чого перед електроопорою без номеру, на закругленні дороги вліво за напрямком його руху, втратив контроль над керуванням автомобіля, у стані занесення вправо допустив виїзд за межі проїзної частини дороги на праве узбіччя. Своїми діями водій ОСОБА_7 , грубо порушив вимоги п. п. 1.3., 1.5., 2.3. 6), 2.9. а) та 12.1. Правил дорожнього руху. Внаслідок ДТП пасажиру ОСОБА_14 були заподіяні тілесні ушкодження, від яких настала смерть останнього. Ступень тяжкості тілесних ушкоджень, заподіяних іншим пасажирам автомобіля, уточнюється.

З апеляційної скарги вбачається, що стороною захисту обґрунтованість підозри як підстава для застосування запобіжного заходу ОСОБА_7 не оскаржується, а тому колегія суддів не вдається до детального обговорення висновків суду у цій частині та обмежується констатацією того, що наданим матеріалами обгрунтованість підозри щодо ОСОБА_7 підтверджується достатньою мірою для вирішення питання про застосування щодо нього запобіжного заходу.

Слідчим суддею враховано вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді щодо наявності підстав вважати, що підозрюваний ОСОБА_7 , усвідомлюючи суворість можливого покарання за кримінальне правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, дійсно може переховуватись від органу досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні з метою зміни їх показів на такі, що будуть вигідні стороні захисту.

Відповідно до положень ст. 178 КПК України, слідчим суддею було враховано дані про особу підозрюваного і те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину,

Колегія суддів зважає на те, що тяжкість можливого покарання хоча сама по собі і не може бути підставою для тримання особи під вартою, втім підлягає врахуванню у сукупності з іншими встановленими ризиками та свідчить про їх особливу вагомість, оскільки ОСОБА_7 небезпідставно підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, застосування до покарання за який правил ст. 75 КК України заборонене законом.

Колегія суддів також погоджується з висновками слідчого судді щодо відсутності ризиків, передбачених п.п. 2, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки стороною обвинувачення їх існування не доведене.

Вищезазначене повністю спростовує, апеляційні доводи захисника про недоведеність ризиків, встановлених слідчим суддею під час розгляду клопотання слідчого. На вагомість встановлених ризиків також вказує те, що ОСОБА_7 керував не належним йому транспортним засобом, не маючи права керування ним та перебуваючи при цьому у стані алкогольного сп`яніння, що дозволяє грунтовно припускати його схильність до протиправної поведінки.

З урахуванням обставин справи, наявності ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді щодо необхідності застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст. 177 КПК України і тримання підозрюваного під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу.

У подальшому доцільність застосування саме такого запобіжного заходу може бути переглянута, втім на даному ранньому етапі досудового розслідування, коли відбувається первинне збирання доказів, тримання підозрюваного під вартою є виправданим.

Доводи захисника щодо того, що слідчим суддею не було надано належної оцінки характеризуючим даним ОСОБА_7 колегія суддів вважає необгрунтованими з огляду на те, що слідчим суддею під час розгляду клопотання слідчого у достатній мірі були досліджені характеризуючі дані підозрюваного та надано їм належну оцінку, усі вказані обставини в апеляційний скарзі були відомі під час розгляду клопотання слідчим суддею.

Колегія суддів також вказує, що посилання захисника на те, що підозрюваний ОСОБА_7 дуже жалкує щодо вчиненого та щиро співчуває, у зв`язку із чим намагається відшкодувати моральний та матеріальний збиток потерпілим, не спростовують обставин, які стали підставою для застосування до нього найбільш суворого запобіжного заходу.

З огляду на викладене, істотних порушень кримінального процесуального закону при постановленні зазначеної ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому за наслідками апеляційного розгляду, колегія суддів вважає за необхідним апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді - залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпра від 08 грудня 2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

_________________ __________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4