Справа № 645/5253/25
Провадження № 1-кп/645/480/25
В И Р О К
28 жовтня 2025 року м. Харків
Немишлянський районний суд міста Харкова в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Дніпропетровської області, м. Тернівки, з середньою освітою, одруженого, офіційно не працюючого, раніше в силу ст. 89 КК України не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 345 КК України, -
21 червня 2025 року, близько 23 год. 00 хв., старший лейтенант поліції ОСОБА_6 , разом зі молодшим лейтенантом поліції ОСОБА_7 у складі екіпажу № 4102, будучи одягненими у формений одяг із знаками вирізнення та нагрудними спеціальними жетонами, виконуючи свої функціональні обов`язки, покладені на них Законом України «Про Національну поліцію» та функціональними обов`язками, здійснювали патрулювання території обслуговування, а саме АЗС «ОККО» за адресою: м. Харків, пр-т. Героїв Харкова, 269A. Так, під час несення служби вказаними працівниками поліції 21.06.2025 у на території АЗС було виявлено двох осіб, а саме обвинуваченого ОСОБА_5 та його товариша, які повідомили, що двоє невстановлених осіб, перебуваючи в приміщенні АЗС здійснюють порушення закону. Так, в ході перевірки повідомлення, обвинувачений ОСОБА_5 почав конфліктувати з чоловіками в приміщенні АЗС, тому з метою деескалації конфлікту останнього було виведено на вулицю, у відповідь останній почав виражатись нецензурною лайкою та надавати погрози у бік працівників поліції. Після цього, згідно ст. 32 ЗУ «Про Національну поліцію України» працівники поліції попрохали вишезазначених осіб надати свої документи. На законну вимогу поліцейського надати документи, що встановлюють особу, один з чоловіків надав для ознайомлення документи в застосунку «Дія», під час ного було встановлено особу, а саме ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а другий відмовився, у відповідь працівник поліції відрекомендувався та надав останньому своє службове посвідчення до повного ознайомлення. В подальшому, у відповідь на продовжувану лайку та погрози у бік працівників поліції, ОСОБА_5 було неодноразово повідомлено, що у випадку не припинення, до нього відповідно до ст. 44 ЗУ «Про Національну поліцію України» буде застосовано фізичну силу, на що останній відреагував агресивно та наніс старшому лейтенанту поліції ОСОБА_6 удар своєю правою рукою в обличчя, в область лівої щоки ближче до ока. У зв`язку з чим, відповідно до ст. 44 ЗУ «Про Національну поліцію України» старшим лейтенантом поліції ОСОБА_6 та молодшим лейтенантом поліції ОСОБА_7 було застосовано фізичну силу до обвинуваченого ОСОБА_5 з метою припинення нападу на поліцейського під час виконання ним службових обов`язків. В подальшому, обвинувачений ОСОБА_5 , перебуваючи в положенні стоячи, зрозумівши, що знаходиться попереду старшого лейтенанта ОСОБА_6 на відстані 15-20 см., наніс удар своєю головою, а саме потиличною частиною, в обличчя в область перенісся працівнику поліції ОСОБА_8 . Таким чином, у результаті умисних протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_5 старшому лейтенанту поліції інспектору департаменту патрульної поліції ОСОБА_6 , відповідно до висновку експерта № 09/613-С/2025 від 16 липня 2025року, спричинено тілесні ушкодження у вигляді перелому носових кісток, що є легкими тілесними ушкодженнями, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад 6-ти днів, але не більше 3-х тижнів (21 дня) (п.п. 2.3.1.a, 2.3.2.a, 2.3.3. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17 січня 1995 року №6) та всі синці (кожний окремо), є такими, що викликали незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6-ти днів, і за цією ознакою відповідно до п.п. 2.3.2.6, 2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ від 17 січня 1995 року №6, є легкими тілесними ушкодженнями.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 беззаперечно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України та дав суду правдиві показання про обставини вчинення ним злочину, як зазначено в цьому вироку. У скоєному щиросердно розкаюється, просить суворо не карати.
Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, повідомлявся про час та місце слухання справи належним чином. Надав суду заяву, з якої вбачається, що він просить слухати справу за його відсутності, не заперечує проти розгляду провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України. Цивільний позов не заявляв.
На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, так як проти цього не заперечували учасники судового провадження. При цьому судом з`ясовано, чи правильно розуміють зазначені особи зміст обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції. Учасникам процесу роз`яснено, що у такому випадку сторони будуть позбавлені права оскаржувати дані обставини в апеляційному порядку.
Дії обвинуваченого ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 345 КК України, тобто умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.
Вину обвинуваченого в скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України суд вважає доведеною.
Згідно ст. 66 КК України, обставини, що пом`якшують покарання, суд вважає повне визнання вини та щире каяття.
Обставини, які обтяжують покарання, передбачені ст. 67 КК України судом не встановлено.
Вивченням в ході судового розгляду даних особи обвинуваченого встановлено, що він раніше в силу ст. 89 КК України не судимий, на обліках у лікаря нарколога та психіатра не перебуває. Є військовослужбовцем, який під час захисту Батьківщини, а саме виконання бойових завдань у складі військової частини НОМЕР_1 , в районі населеного пункту Новоєгорівка зазнав поранення в результаті влучання дрону-камікадзе противника. Поранення отримане під час виконання бойового завдання, не пов`язане з вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення та не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження. Внаслідок поранення була здійснена операція реампутація ампутаційної культі правої нижньої кінцівки.
Згідно досудової доповіді, орган пробації зазначив, що дослідження інформації, що характеризує особу за місцем його проживання/навчання/роботи, умов його життєдіяльності відносин у суспільстві, результати оцінки ризику вчинення ним повторного кримінального правопорушення, а також його імовірної небезпеки для суспільства свідчать про можливість виправлення особи без ізоляції від суспільства. Зважаючи на виявлені фактори ризику вчинення повторного правопорушення (освіта, контроль над поведінкою та мисленням), у випадку прийняття судом рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним крім обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України, покласти на особу додаткові обов`язки, передбачені ч. 3 ст. 76 КК України, зокрема: не виїжджати за межі України без погодження з органом пробації; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою «Успішне спілкування».
Відповідно до ст. 65 КК України, пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» з послідуючими її змінами, суд призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.
Судом, враховуються вимоги ч. 2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.
При призначенні покарання суд виходить з положень ст. 65 КК України, а саме - принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, враховує характер та ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, який, за змістом ст. 12 КК України, є нетяжким злочином, наслідки вчиненого кримінального правопорушення, наявність обставин, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, які обтяжують покарання, особу обвинуваченого, а також вимоги ст. 50 КК України, що метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого, а також попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, суд приходить до висновку про можливість його виправлення без відбування покарання у вигляді позбавлення волі і вважає за можливе, застосувавши ст. 75 КК України, звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням з покладанням на нього обов`язків згідно зі ст. 76 КК України, що відповідатиме тяжкості злочину та особі обвинуваченого, буде необхідним для виправлення останнього та попередження вчинення нових злочинів. Підстав для застосування ст. 69 КК України суд не вбачає.
У зв`язку зі звільненням від відбування покарання з випробуванням покласти на ОСОБА_5 обов`язки передбачені п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України.
Дане покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів. Крім того, призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Як вбачається з протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 22.06.2025 року, ОСОБА_5 був затриманий 22.06.2025 року о 01.00 годин. Ухвалою слідчого судді Немишлянського районного суду м. Харкова від 23.06.2025 року у задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою було відмовлено та обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Ухвалою Немишлянського районного суду міста Харкова від 25.09.2025 запобіжний захід у виді нічного домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 змінено на запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, поклавши на нього такі обов`язки: прибувати до суду за першою вимогою; повідомляти суд про зміну свого місця проживання.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.
Судові витрати підлягають стягненню відповідно до вимог ст. 124 КПК України.
Керуючись ст.ст. 349, 370, 371, 373, 374, 376,395 КПК України суд, -
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати виним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбуття основного остаточного покарання, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.
Згідно зі ст. 76 КК України протягом іспитового строку покласти на засудженого ОСОБА_5 обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Зарахувати ОСОБА_5 в строк покарання строк фактичного затримання з 22.06.2025 по 23.06.2025.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 у вигляді особистого зобов`язання до набрання вироком законної сили залишити без змін.
Речовий доказ у кримінальному провадженні, а саме: DVD-R диск із відеозаписом з камери відеоспостереження з АЗС «ОККО» за адресою М. Харків, проспект Героїв Харкова 269-А, та DVD-R диски із відеозаписами з бодікамер екипажу № 4102, - після набрання вироком законної сили залишити в матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 349 КПК України, до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Немишлянський районний суд міста Харкова протягом 30 діб з дня його проголошення, а засудженим в той же строк з часу отримання копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку після його оголошення вручається прокурору та обвинуваченому.

Суд роз`яснює обвинуваченому, потерпілому право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Головуючий суддя -