єдиний унікальний номер справи 546/1166/25
номер провадження 1-кп/546/103/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2025 року м. Решетилівка

Решетилівський районний суд Полтавської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі прокурора ОСОБА_2 , потерпілого ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 та секретаря судового засідання ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10 жовтня 2025 року за № 0000053 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

РНОКПП - НОМЕР_1 , громадянки України, яка народилася в с. Кочубеївка Решетилівського району Полтавської області, зареєстрована та фактично проживає по АДРЕСА_1 , заміжня, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судима,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357 та ч. 4 ст. 185 КК України,

встановив:

10 вересня 2025 близько 08 години 00 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи по вул. Шевченка в м. Полтава неподалік КП «Полтавська обласна клінічна лікарня ім. М.В. Скліфосовського Полтавської обласної ради», на тротуарі побачила банківську картку АТ «УНІВЕРСАЛБАНК» № НОМЕР_2 , яка емітована на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

У цей момент у ОСОБА_4 виник умисел, направлений на викрадення офіційного документу, а саме вищезгаданої банківської картки, яка згідно зі ст. 1 Закону України «Про інформацію», п. 1.27 ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», та примітки до ст. 200 КК України є електронним платіжним документом, засобом доступу до банківського рахунку, тобто офіційним документом.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на викрадення офіційного документу з метою подальшого його використання для розрахунку при оплаті за товари в закладах торгівлі, ОСОБА_4 , переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів підібрала вищевказану картку АТ «УНІВЕРСАЛБАНК» № НОМЕР_2 , емітовану на ім`я ОСОБА_3 , та помістила до своєї кишені, тобто викрала, після чого залишила місце вчинення кримінального правопорушення.

Своїми умисними діями, які виразилися у викраденні офіційних документів, вчинене з корисливих мотивів, ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 357 КК України.

У подальшому після викрадення вищевказаної банківської картки АТ «УНІВЕРСАЛБАНК» № НОМЕР_2 , яка емітована на ім`я ОСОБА_3 , у ОСОБА_4 виник умисел на вчинення крадіжки грошових коштів, належних потерпілому ОСОБА_3 , шляхом використання викраденої у нього банківської картки для оплати за товар у різних торгівельних закладах.

Реалізуючи свій протиправний умисел, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_4 10 вересня 2025 року, діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, вчинила крадіжку належних потерпілому ОСОБА_3 грошових коштів, використавши раніше викрадену нею банківську картку АТ «УНІВЕРСАЛБАНК» № НОМЕР_2 при оплаті за товар через платіжний термінал, в різних торгівельних закладах, а саме:

- о 10 год. 02 хв. у магазині «ТА-ДА», за адресою: вул. Гоголя, 38, м. Полтава, оплатила товар на суму 179,00 грн;

- о 14 год. 20 хв. та о 14 год. 48 хв. у магазині «ЄВА», за адресою:

вул. Покровська 1/3, м. Решетилівка Полтавської області, оплатила товар двома транзакціями на загальну суму 1340,90 грн;

- о 14 год. 24 хв. та о 14 год. 29 хв. у магазині «Аврора» за адресою: вул. Покровська, 2/5, м. Решетилівка Полтавської області, оплатила товар двома транзакціями на загальну суму 656,00 грн;

- о 14 год. 41 хв. у магазині «Оленка» за адресою: вул. Покровська, 3А, м. Решетилівка Полтавської області, оплатила товар на суму 350,00 грн;

- о 15 год. 15 хв. та о 15 год. 19 хв. у магазині «Оберіг» за адресою: вул. Центральна, 1, с-ще Покровське Полтавського району Полтавської області, оплатила товар двома транзакціями на загальну суму 696,00 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 розпорядилася викраденими грошовими коштами на власний розсуд, чим спричинила потерпілому ОСОБА_3 матеріальну шкоду на загальну суму 3221,00 грн.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався та діє на теперішній час.

Своїми умисними діями, які виразилися у крадіжці, вчиненій в умовах воєнного стану, ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 358 КК України.

21 листопада 2025 року між прокурором ОСОБА_2 та підозрюваною ОСОБА_4 , за участі захисника ОСОБА_5 , укладена угода про визнання винуватості.

Згідно зі змістом наведеної угоди, яка скріплена підписами прокурора, підозрюваної та захисника, підозрювана повністю визнала себе винуватою в інкримінованих їй стороною обвинувачення кримінальних правопорушеннях. Сторони досягли відповідних домовленостей, погоджуючись на призначення обвинуваченій покарання за ч. 1 ст. 357 КК України у виді обмеження волі на строк один рік та за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк п`ять років. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років зі звільненням її від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України із встановленням іспитового строку.

В угоді зазначені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, та наслідки невиконання угоди, встановленні ст. 476 КПК України.

У підготовчому судовому засіданні 25 грудня 2025 року прокурор ОСОБА_2 , оголосивши зміст угоди про визнання винуватості, просив визнати ОСОБА_4 винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 та ч. 1 ст. 357 КК України, та призначити їй узгоджене покарання згідно умов угоди про визнання винуватості, оскільки укладення угоди не суперечить вимогам закону.

Захисник ОСОБА_8 просив затвердити угоду про визнання винуватості та призначити узгоджене сторонами покарання, вирішити долю речових доказів згідно чинного законодавства.

Обвинувачена ОСОБА_4 визнала себе винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 та ч. 1 ст. 357 КК України. Уклавши відповідну угоду про визнання винуватості, вона цілком розуміє надані їй законом права, а також роз`яснені судом наслідки укладення та затвердження вказаної угоди, визначені ст. 473 КПК України, щодо обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями ст. 394 і ст. 424 КПК України, і щодо відмови від здійснення прав, передбачених п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а саме: права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину інкримінованого кримінального правопорушення, права на виклик і на допит у судовому засіданні свідків, права заявляти клопотання, права надання суду своїх доказів, а також характер пред`явленого обвинувачення, відповідно до якого обвинувачений визнає себе винними, вид покарання, й інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження зазначеної угоди судом, у тому числі, і наслідки невиконання вказаної угоди, визначені у ст. 476 КПК України. Обвинувачена просила суд затвердити угоду про визнання винуватості та призначити узгоджене покарання. Крім того, обвинувачена підтвердила, що вказана угода про визнання винуватості укладена нею з прокурором добровільно без застосування будь-якого насильства, примусу та погроз. Розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення її до кримінальної відповідальності.

Потерпілий ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, 25 грудня 2025 року подав до суду заяву у якій просив проводити справу за його відсутності, підтвердив надання ним письмової згоди прокурору на укладення угоди про визнання винуватості (а. п. 34).

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження та розглядаючи питання про затвердження угоди, виходить з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні, зокрема, щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 358 КК України, з огляду на положення ст. 12 КК України, віднесене до кримінальних проступків.

Потерпілий ОСОБА_3 надав письмову згоду на укладення угоди від 21 листопада 2025 року, яка долучена прокурором до матеріалів кримінального провадження.

Судом установлено, що обвинувачена ОСОБА_4 цілком розуміє положення ч. 3 ст. 394, ч. 3 ст. 424 та ч. 4 ст. 474 КПК України. Також обвинуваченій роз`яснені наслідки невиконання угоди, передбачені положеннями статті 476 КПК України.

Судом установлено, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Судом також установлено, що умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, зокрема вимогам ст. 471 КПК України, підстави для відмови у затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачені положеннями ч. 7 ст. 474 КПК України, відсутні.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не установлено.

Суд зазначає, що узгоджена міра покарання за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357 КК України та ч. 4 ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі на строк п`ять років зі звільненням від відбування покарання відповідає вимогам закону, а отже ОСОБА_4 слід призначити визначене сторонами угоди покарання. Таке покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним ст. 65 КК України, ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особистості обвинуваченого з урахуванням обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченої, відповідає загальним засадам призначення покарання, а також вимогам ч. 2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Очевидної неможливості виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань судом не установлено.

Відповідно до ч. 5 ст. 469 КК України укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Згідно із п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду.

Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та підозрюваною ОСОБА_4 .

Ураховуючи ту обставину, що стосовно обвинуваченої запобіжний захід не застосовувався, а сторони провадження не заявили клопотання про застосування запобіжного заходу, суд не вбачає підстав для застосування запобіжного заходу до набрання вироком законної сили відносно обвинуваченої.

Цивільний позов по даному кримінальному провадженню не заявлявся.

Витрати на залучення експерта відсутні.

Питання про долю речових доказів суд вважає за необхідне вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 100, 124, 174, 314, 373, 374, 376, 377, 474, 475 КПК України, суд

ухвалив:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 21 листопада 2025 року, укладену між прокурором Решетилівської окружної прокуратури ОСОБА_2 та підозрюваною ОСОБА_4 , за участі захисника ОСОБА_5 , по кримінальному провадженню № 0000053 відносно ОСОБА_4 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357 та ч. 4 ст. 185 КК України.

Визнати ОСОБА_4 винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357 та ч. 4 ст. 185 КК України.

Призначити ОСОБА_4 узгоджене покарання:

- за ч. 1 ст. 357 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік;

- за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 (один) рік.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що відповідно до ч. 1 ст. 165 КВК України іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

Запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_4 до набрання вироком суду законної сили не обирати.

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме: СД диск із записом із камер спостереження, розташованих у приміщенні магазину «ТА ДА», який розташований за адресою: м. Полтава, вул. Гоголя, 38, за 10.09.2025 у період часу з 09:50 год по 10:10 год; СД диск із записом із камер спостереження, розташованих у приміщенні магазину «Аврора», який розташований за адресою: м. Решетилівка, вул. Покровська, 2/5, за 10.09.2025 у період часу з 14:20 год по 14:35 год; СД диск із записом із камер спостереження, розташованих у приміщенні магазину «Маркетопт», який розташований за адресою: с-ще Покровське, пров. Шкільний, 4, за 11.09.2025 у період часу з 09:50 год по 10:10 год, залишити зберігати у матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений лише з підстав передбачених частиною 4 статті 394 КПК України до Полтавського апеляційного суду через Решетилівський районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Відповідно до частини 15 статті 615 КПК України суд обмежився проголошенням резолютивної частини вироку.

Суддя ОСОБА_1