У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 183/12683/25

№ 1-кс/183/2066/25

11 грудня 2025 року м. Самар

Слідчий суддя Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання заступника начальника СВ ВП № 2 Самарівського РВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_2 , погодженого прокурором Воловецького відділу Мукачівської окружної прокуратури Закарпатської області, у кримінальному провадженні № 0000203 від 10.12.2025, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Дніпропетровськ, громадянину України, маючого середню - спеціальну освіту, неодруженому, маючого на утриманні 1 малолітню дитину, військовослужбовцю, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

21.11.2022 року Новомосковським міськрайонним судом за ч. 1 ст. 263, 69 КК України у вигляді арешту строком на 4 місяці, із відбуттям покарання на гауптвахті,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.407 КК України, за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 (в режимі відеоконференцзв`язку), підозрюваного ОСОБА_3

У С Т А Н О В И В:

до Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшло зазначене вище клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000203 від 10.12.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що солдат ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом, під час мобілізації на особливий період і проходячи її на посаді водія пожежної обслуги взводу забезпечення роти забезпечення боєприпасами батальйону матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 14 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи умисно, з метою тимчасового ухилення від військової служби, з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, 07 квітня 2023 року самовільно, без відповідних дозволів командирів, начальників та без поважних причин, залишив розташування лікувального закладу - Військово-медичний клінічний центр східного регіону військової частини НОМЕР_2 в АДРЕСА_2 та в розташування військової частини НОМЕР_1 не повернувся, чим незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України, та убув до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його із виконанням обов`язків з військової служби та продовжував ухилятися від військової служби до 10 грудня 2025 року, тобто до часу встановлення працівниками правоохоронного органу його місцезнаходження за вказаною адресою.

Таким чином, старший солдат ОСОБА_3 за викладених вище обставин обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України тобто самовільному залишенні місця служби військовослужбовцем, тривалістю понад три доби, вчиненому в умовах воєнного стану.

10.12.2025 підозрюваного ОСОБА_3 затримано в порядку ст. 208 КПК України та в той же день повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Обґрунтовуючи необхідність застосування підозрюваному ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий зазначив, що під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки існує необхідність запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчиняти інші кримінальні правопорушення, що на думку слідчого, виправдовує такий ступінь втручання в права і свободи підозрюваної та тримання її під вартою як виключну міру запобіжного заходу.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 підтримав клопотання слідчого про застосування підозрюваному ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з підстав викладених у клопотанні.

Підозрюваний ОСОБА_3 , в судовому засіданні, не заперечуючи обставин, викладених у повідомленні про підозру, не заперечував проти задоволення клопотання слідчого. Зазначив про бажання служити.

Захисник ОСОБА_6 не заперечував проти задоволення клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив визначити заставу у мінімальному розмірі.

Слідчий суддя, вислухавши думки учасників судового провадження, вивчивши подане клопотання та надані матеріали, висновує про наявність підстав для застосування до підозрюваного ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з огляду на наступне.

Так, слідчим суддею встановлено, що відділом поліції № 2 Самарівського РВП ГУНП в Дніпропетровській області, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000203 від 10.12.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

10.12.2024 о 13:00 год. підозрюваного ОСОБА_3 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам визначеним положенням цієї статті.

Статтею 178 КПК України визначено обов`язок суду, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінити в сукупності всі обставини вчинення підозрюваним кримінального правопорушення та особу підозрюваного.

Згідно із п.п. 2, 4 ч. 1 ст. 196 КПК України, в ухвалі про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зазначає відомості про обставини, які свідчать про існування ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, та посилання на докази, які обґрунтовують ці обставини.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого та додані до нього матеріали в достатніймірі свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчинені ОСОБА_3 кримінального правопорушення , передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

При розгляді доказів, наданих слідчим в підтвердження клопотання, слідчий суддя вважає на підставі ст. 178 КПК України їх вагомими та обґрунтованими. У відповідності до рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Фокс, Камбел і Харлі проти Сполученого Королівства», вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення. Тому слідчий суддя вважає, що існують всі підстави вважати підозру обґрунтованою.

Стосовно ризиків, визначених п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя погоджується з позицією слідчого, підтриманою прокурором, щодо імовірності їх виникнення, з огляду на особу ОСОБА_3 , який підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за які передбачено понесення винною особою покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, у зв`язку із чим, розуміючи тяжкість понесення покарання у разі визнання підозрюваного винним у вчиненні інкримінованого злочину, останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення понесення покарання.

Також є доведеним ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Про його наявність свідчить те, що ОСОБА_3 находячись на волі, ураховуючи режим воєнного стану та особливості вчинення кримінального правопорушення, у якому він підозрюється, має можливість продовжити вчинювати злочини.

Водночас, слідчий суддя вважає ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, на час розгляду клопотання про затримання з метою приводу недоведеними, однак недоведеність цього ризику, ураховуючи указане вище, не є суттєвою підставою, яка впливає на вирішення клопотання в цілому.

Оцінюючи вищевказані обставини, слідчий суддя також приймає до уваги, що у розумінні практики ЄСПЛ те, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою. Разом з цим таке обвинувачення, у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року, ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Слідчим суддею не установлено обставини, які свідчать про наявність соціальних зв`язків у підозрюваного. Так, підозрюваний ОСОБА_3 раніше судимий, неодружений, має малолітню дитину, 2017 року народження, яка проживає з матір`ю та не перебуває на утриманні підозрюваного зі слів останнього, офіційні джерела доходу відсутні. Також слідчий суддя враховує вагомість наданих в обґрунтування клопотання доказів, вік та стан здоров`я підозрюваного, який відповідно до довідки військово-лікарської комісії № 2025-1209-1319-2570-7 від 09.12.2025 має хронічний вірусний гепатит «С» мінімального ступеню активності. В той же час долучені до клопотання письмові матеріали не вказують на неможливість застосування до підозрюваного ОСОБА_3 запобіжного заходу, про який просить слідчий.

Також слідчий суддя враховує, що дії, які інкримінуються підозрюваному, мають виняткову суспільну небезпечність, оскільки відбулися в період триваючої збройної агресії російської федерації. Означене є беззаперечною підставою для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч.8 ст.176 КПК України, під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст.402-405, 407, 408, 429 КК України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Запобіжним заходом, визначеним п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, є тримання під вартою.

За наведених обставин, слідчий суддя вважає, що сторона обвинувачення довела наявність обґрунтованої підозри, існування ризиків, передбачених п.п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України, що з урахуванням попередньої кваліфікації дій, у яких підозрюється ОСОБА_3 як військовослужбовець, за ч.5 ст.407 КПК України, є безумовною підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить, на переконання слідчого судді, належної процесуальної поведінки ОСОБА_3 .

Розглядаючи питання щодо наявності підстав застосування застави, суд виходить з того, що ч. 3 ст. 183 КПК України, покладає на слідчого суддю обов`язок при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Зокрема, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого, зокрема ст.407 Кримінального кодексу України (ч. 4 ст. 183 КПК України).

Отже, враховуючи вищевикладене, а також те, що підозрюваний не надав доказів про можливість внесення застави, слідчий суддя не знаходить підстав для визначення підозрюваному розміру застави як альтернативного виду запобіжного заходу.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 176-178, 183,184,186, 194,309 371, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання заступника начальника СВ ВП № 2 Самарівського РВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_2 , погодженого прокурором Воловецького відділу Мукачівської окружної прокуратури Закарпатської області, у кримінальному провадженні №0000203 від 10.12.2025, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, уродженця м. Дніпропетровська, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до закінчення строку досудового розслідування, а саме до 07.02.2026 року включно.

Копію ухвали суду вручити підозрюваному ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1