Справа №760/612/26 1-кс/760/775/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2026 року місто Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого слідчого відділу Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду клопотання слідчого слідчого відділу Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором Солом`янської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000087 від 05.06.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368КК України, -

встановив:

На розгляд слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва надійшло клопотання слідчого слідчого відділу Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором Солом`янської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000087 від 05.06.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368КК України.

Встановлені органом досудового розслідування обставини. Обґрунтування щодо підстав арешту майна викладені у клопотанні

Слідчим відділом Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000087 від 05.06.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченогоч. 3 ст. 368КК України.

Процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні здійснюють прокурори Солом`янської окружної прокуратури

м. Києва.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 наказом директора Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом?янського району м. Києва» № 61-к від 28.02.2019 призначений на посаду начальника відділу управління нежитловим фондом з 01.03.2019.

Згідно п. п. 1.1, 1.2, 1.3 розділу статуту КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом?янського району м. Києва» (далі - Підприємство), Підприємство засновано на комунальній власності територіальної громади міста Києва. Відповідно до рішення Київської міської ради від 09 жовтня 2014 року № 270/270 «Про удосконалення структури управління житлово-комунальним господарством міста Києва» Підприємство віднесено до сфери управління Солом?янської районної в місті Києві державної адміністрації.

Підприємство утворено рішенням Солом?янської районної у місті Києві ради від 19 грудня 2007 року № 218 «Про утворення комунальних підприємств». Рішенням Київської міської ради від 09 жовтня 2014 року №270/270 «Про удосконалення структури управління житлово-комунальним господарством міста Києва» Підприємство було перейменовано.

Власником КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом?янського району м. Києва» є територіальна громада міста Києва, від імені якої виступає Київська міська рада (далі - Власник).

Так, ОСОБА_5 будучи начальником відділу управління нежитловим фондом КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом?янського району м. Києва», постійно обіймаючи в комунальному підприємстві посаду, пов`язану з виконанням адміністративно-господарських функцій, починаючи з 01.03.2019 являється службовою особою.

Встановлено, що 16.12.2025 фізична особа-підприємець ОСОБА_6 звернувся із заявою до КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом?янського району м. Києва» про дозвіл на передачу в користування на праві оренди нежитлового приміщення, загальною площею 145,5 кв.м., що розташоване за адресою:

АДРЕСА_1 у порядку ст. 5 Закону України «Про оренду державного та комунального майна».

Будучи обізнаним про це, у ОСОБА_5 , який перебуває на посаді начальника відділу управління нежитловим фондом Комунального підприємства, у невстановлений досудовим розслідуванням час, день та місці, але не пізніше 16.12.2025, виник злочинний умисел на вчинення дій, щодо одержання неправомірної вигоди шляхом вимагання її у суб`єкта господарської діяльності, який виявив бажання на користування на праві оренди нежитловими приміщеннями, які перебувають у господарському відданні Комунального підприємства.

З метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на одержання неправомірної вигоди, ОСОБА_5 залучив до своєї протиправної діяльності свою знайому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка, згідно попередньої домовленості, повинна булла виступити посередником, а саме отримати неправомірну вигоду у розмірі 3000 доларів США від ОСОБА_6 та передати їх ОСОБА_5 .

З метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на одержання неправомірної вигоди, 28.12.2025 о 09:40 год. ОСОБА_5 зателефонував до ОСОБА_6 та домовився про зустріч 29.12.2025 на території АЗС «WOG», що розташована за адресою: м. Київ, Севастопольська площа, 1.

У подальшому, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на одержання неправомірної вигоди за попередньою змовою з ОСОБА_7 , 29.12.2025 приблизно о 11:00 год, ОСОБА_5 разом з ОСОБА_7 прибули на територію АЗС «WOG», що розташоване за адресою: м. Київ, Севастопольська площа, 1, де зустрілись з ОСОБА_6 з метою надання роз`яснень щодо процедури отримання в користування на праві оренди нежитлового приміщення, загальною площею 145,5 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1.

Так, ОСОБА_5 в ході розмови висунув вимогу про надання йому неправомірної вигоди у розмірі 3000 доларів США, які потрібно передати ОСОБА_7 в установлений строк, за створення для ФОП ОСОБА_6 умов для перемоги в електронних торгах в порядку ст. 5 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» з метою користування на праві оренди нежитловим приміщенням, загальною площею 145,5 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , на що ОСОБА_6 погодився та домовився з ОСОБА_7 про час та місце передачі грошових коштів.

У подальшому, 30.12.2025, реалізовуючи спільний злочинний умисел на одержання неправомірної вигоди, перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Петра Петриченка, 74, ОСОБА_7 отримала від ОСОБА_6 частину неправомірної вигоди у розмірі 2 000 доларів США для подальшої передачі ОСОБА_5 за створення для ФОП ОСОБА_6 умов для перемоги в електронних торгах з метою користування на праві оренди нежитловим приміщенням, загальною площею 145,5 кв.м., що розташоване за адресою:

АДРЕСА_1 , після чого, домовився з останньою про час та місце передачі решти грошових коштів.

Продовжуючи реалізовувати спільний злочинний умисел на одержання неправомірної вигоди, 05.01.2025 о 07:39 год., перебуваючи за адресою:

м. Київ, вул. Бориса Гмирі, 8Б, ОСОБА_7 отримала від ОСОБА_6 частину неправомірної вигоди у розмірі 1 000 доларів США для подальшої передачі ОСОБА_5 за створення для ФОП ОСОБА_6 умов для перемоги в електронних торгах з метою користування на праві оренди нежитловим приміщенням, загальною площею 145,5 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Так, 05.01.2026 о 09:56 годині в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

05.01.2026 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцю м. Донецьк, громадянину України, з вищою освітою, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_2 , проживаючому за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимому, повідомлено про підозру в одержанні службовою особою неправомірної вигоди, за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду дій з використанням службового становища, за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з вимаганням неправомірної вигоди, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

На даний час, в органу досудового розслідування є підстави вважати, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 обгрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категоріїтяжкого злочину та за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна.

Відповідно до інформації з ДП «Національні інформаційні системи» встановлено, що у підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на праві власності перебуває рухоме майно, а саме автомобіль марки SKODAOCTAVIA, 2019 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , сірого кольору, VIN: НОМЕР_2 , номер кузова: НОМЕР_2 номер двигуна: НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу: НОМЕР_4 .

Враховуючи викладене та дослідивши всі обставини кримінального провадження з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, орган досудового розслідування приходить до висновку у необхідності накладення арешту із забороною відчуження, розпорядження та користування на рухоме майно, а саме автомобіль, марки SKODA OCTAVIA, 2019 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , сірого кольору, VIN: НОМЕР_2 , номер кузова: НОМЕР_2 , номер двигуна: НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу: НОМЕР_4 , яке належить на праві власності підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 РНОКПП НОМЕР_5 з метою забезпечення конфіскації майна, як виду покарання

Участь сторін кримінального провадження, позиція щодо заявленого клопотання.

Слідчий слідчого відділу Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_3 , в судовому засіданні підтримав подане клопотання та просив його задовольнити з підстав, зазначених у клопотанні.

Слідчий суддя, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, встановив таке.

У ч. 2 ст. 172 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) передбачено, що клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Отже, відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України, подане клопотання розглядалося без повідомлення власника майна, оскільки вказане є необхідним з метою забезпечення арешту майна та недопущення розголошення відомостей досудового розслідування.

Правове регулювання питання арешту майна у кримінальному провадженні, мотиви та висновки слідчого судді при розгляді .

Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України (ч. 2 ст. 1 КПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

У ч. 2 ст. 170 КПК України вказано, що арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Заборона або обмеження користування, можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна (ч. 11 ст. 170 КПК України).

Так, слідчим суддею встановлено, що клопотання про арешт майна подано, у відповідності до ст. 170 КПК України, оскільки останнє містить в собі критерії визначені

ч. 2 цієї статті Кодексу, а саме подане з метою конфіскації майна як виду покарання. Саме клопотання відповідає вимогам ст. 171 КПК України.

З урахуванням положень п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження, що застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно з ч. 5 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного за наявності достатніх підстав вважати, що суд може призначити покарання у вигляді конфіскації майна у випадках, передбачених КК України. Санкція ч. 3 ст. 368 КК України передбачає конфіскацію майна як додаткове покарання, що підтверджує можливість застосування арешту для забезпечення його виконання у разі винесення обвинувального вироку.

Слідчий суддя погоджується, що транспортний засіб SKODA OCTAVIA, 2019 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , сірого кольору належить підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується інформацією, наданою органом досудового розслідування. Накладення арешту у вигляді заборони на відчуження та розпорядження є необхідним для запобігання приховуванню, передачі чи перереєстрації майна, що може унеможливити його конфіскацію у разі винесення обвинувального вироку. Ці ризики є обґрунтованими, враховуючи характер злочинів, у яких підозрюється останній, та його можливість впливати на майно.

Щодо заборони користування транспортним засобом, слідчий суддя вважає, що таке обмеження є надмірним втручанням у права підозрюваного. Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона користування майном застосовується лише за наявності обставин, які підтверджують, що її незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування або передачі майна.

У клопотанні не надано доказів, які б свідчили, що використання транспортного засобу ОСОБА_5 для особистих потреб може призвести до зазначених наслідків. Обмеження права користування не є необхідним для забезпечення конфіскації, оскільки заборона відчуження та розпорядження достатньо гарантує збереження майна у власності підозрюваного до завершення провадження. Крім того, транспортний засіб не має ознак речового доказу, оскільки не є знаряддям вчинення злочину чи предметом, що зберіг би сліди правопорушення, відповідно до ст. 98 КПК України.

Слідчий суддя враховує принципи розумності та співрозмірності обмеження права власності, передбачені ч. 2 ст. 170 КПК України, а також практику Європейського суду з прав людини, зокрема рішення у справі «Денісова та інші проти України» від 04.09.2018, яке наголошує на необхідності балансу між інтересами правосуддя та правами особи. Заборона відчуження та розпорядження транспортним засобом є достатньою для досягнення мети кримінального провадження, а саме забезпечення можливої конфіскації, без надмірного обмеження права підозрюваного на користування майном.

Таким чином, клопотання підлягає частковому задоволенню в частині накладення арешту у вигляді заборони на відчуження та розпорядження транспортним засобом. У задоволенні клопотання в частині заборони користування слід відмовити через відсутність обґрунтованих підстав для такого обмеження.

Керуючись ст. ст. 131-132, 170-175, 369-372 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого слідчого відділу Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором Солом`янської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4 ,про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000087 від 05.06.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368КК України - задовольнити.

На класти арешт шляхом заборони відчуження, розпорядження на рухоме майно: автомобіль, марки SKODA OCTAVIA, 2019 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , сірого кольору, VIN: НОМЕР_2 , номер кузова: НОМЕР_2 , номер двигуна: НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу: НОМЕР_4 , яке належить на праві власності підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 РНОКПП НОМЕР_5 з метою забезпечення конфіскації майна, як виду покарання.

Ухвала підлягає негайному виконанню на всій території України.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Копію ухвали негайно після її постановлення вручити учасникам процесу, третім особам, власнику майна, які присутні під час оголошення ухвали. У разі відсутності таких осіб під час оголошення ухвали копія ухвали надіслати їм не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

Роз`яснити сторонам кримінального провадження, що підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за їх клопотанням, якщо вони доведуть, що в подальшому в застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Повний текст ухвали складено 26 січня 2026 року

Слідчий суддя: ОСОБА_1