Провадження №: 1-кс/755/4054/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" листопада 2025 р. слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність уповноваженої особи Дніпровської окружної прокуратури м. Києва, що полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про кримінальне правопорушення,

встановив:

28 жовтня 2025 року в провадження Дніпровського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_4 на бездіяльність уповноваженої особи Дніпровської окружної прокуратури м. Києва, що полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про кримінальне правопорушення.

В обґрунтування скарги зазначено, що 07.10.2025 вона звернулась до Дніпровської окружної прокуратури м. Києва із письмовою заявою про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 149 КК України шляхом направлення засобами поштового зв`язку. Однак, жодної відповіді про результати розгляду її заяви та прийняте рішення не отримала, чим порушено її права як заявника та норми КПК України.

У зв`язку з чим просила зобов`язати уповноважену особу Дніпровської окружної прокуратури м. Києва внести відповідні відомості за її заявою від 07.10.2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 149 КК України.

У судовому засіданні прокурор скаргу вважала безпідставною, необґрунтованою та просила відмовити в її задоволенні. Зазначила, що 16.10.2025 від імені ОСОБА_4 надійшло три заяви, де вона просила внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо громадян, які не являються мешканцями Дніпровського району або України щодо злочинів, передбачених ст.ст. 255, 146, 425 КК України. Заявницею було долучено статті з мережі інтернет. В її заявах були відсутні дата, час, період та спосіб вчинення кримінальних правопорушень. Крім того, всі три заяви одного змісту, лише в прохальній частині заяв зазначались різні особи та норми закону. Відсутні дані і щодо вказаного в заяві військовослужбовця та його причетність до військової служби.

У судове засідання скаржниця не з`явилась, в прохальній частині скарги просила здійснювати розгляд скарги без її участі, викладені доводи підтримала, скаргу просила задовольнити.

Враховуючи викладене, а також беручи до уваги положення ч. 1 ст. 26 КПК України, згідно якої сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачені КПК України, та ч. 3 ст. 306 КПК України, слідчий суддя розглядає скаргу у відсутність осіб, що не прибули.

Вислухавши позицію прокурора, дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Так, слідчим суддею встановлено, що 07.10.2025 року ОСОБА_4 засобами поштового зв`язку звернулась до Дніпровської окружної прокуратури м. Києва із заявою про вчинення злочину, де зазначила про те, що після подій 24.02.2022 громадянка України ОСОБА_5 , з метою особистого збагачення, за попередньою змовою з громадянином Республіки Болгарія ОСОБА_6 , проживаючи в одному з кантонів Швейцарської Конфедерації, організували та реалізували схеми (оборудки) щодо оформлення громадянами України статусу захисту S, за обумовлену фінансову винагороду. Також, даних осіб вони залучали до нелегальної праці.

Крім того, з метою заволодіння компенсаціями, які передбачені для сімей загиблого військовослужбовця, залучивши колишнього чоловіка - ОСОБА_7 , підшуковували відповідних осіб з метою отримання так званого «відкату».

Так, громадянка ОСОБА_8 , скористалась послугами міжнародного злочинного угрупування, та ОСОБА_7 за вказівкою ОСОБА_5 «допоміг» перевести чоловіка ОСОБА_8 , який є військовослужбовцем, без його відома та бажання з однієї військової частини до іншої, де він майже одразу після переведення загинув, і в подальшому, ОСОБА_7 «неофіційно» супроводжував отримання права на компенсацію - одноразову грошову допомогу у розмірі 15 мільйонів гривень. У подальшому злочинне угрупування почало шантажувати ОСОБА_8 тим, що формально вона є замовником та організатором вбивства свого чоловіка. Потрапивши в залежність, через побоювання та погрози, вказані особи зайнялись здирництвом, проституцією та сутенерством та почали примусово експлуатувати ОСОБА_8 в організованих ними місцях розпусти, з метою отримання прибутку. ОСОБА_8 не єдина жінка з України, яка потрапила в залежність міжнародного злочинного угрупування.

В додатках зазначено - стаття «Відкат за смерть» - одна з кримінальних схем заробітку на загиблих воїнах (в якій описана згадана схема злочинного заробітку).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, в тому числі бездіяльність слідчого, дізнавача, та прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відповідно до висновку, викладеному у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.04.2019 у справі № 818/15/18 (провадження № 11-1466апп18), слідчий суддя має з`ясувати обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Таким чином, перш ніж дійти висновку про наявність бездіяльності уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до ЄРДР необхідно встановити, що подана заява дійсно є заявою про вчинення кримінального правопорушення та містить відповідні відомості.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування, а дізнавач - керівником органу дізнання, а в разі відсутності підрозділу дізнання - керівником органу досудового розслідування.

Згідно з нормами частини 2 ст. 214 КПК України досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення затверджуються Офісом Генерального прокурора за погодженням з Міністерством внутрішніх справ України, Службою безпеки України, Національним антикорупційним бюро України, Державним бюро розслідувань, органом, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства.

Положення ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

До Єдиного реєстру досудових розслідувань, зокрема, має бути внесено короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела (п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України).

Відповідно до п. 1 Розділу ІІ Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генерального прокурора №298 від 30.06.2020, відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам пункту 4 частини п`ятої статті 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Це є гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Підставами вважати, що в заяві чи повідомленні містяться відомості саме про злочин є об`єктивні дані, які дійсно свідчать про наявність ознак злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Як зазначено у постанові Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 16.05.2019 по справі №761/20985/18 (провадження № 51-8007км18) положеннями ст. 3 КПК визначено, що кримінальне провадження це досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність. Досудове розслідування - це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується, серед іншого, закриттям кримінального провадження. Якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато. А якщо через помилку чи з інших причин таке провадження було розпочато, то воно негайно має бути припинено і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правовідносин.

Отже, ініціювати процедуру кримінального переслідування та застосувати державний механізм для здійснення досудового розслідування доцільно лише у випадку, коли наявні підстави вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення.

За таких обставин, бездіяльність, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, може мати місце лише у разі надходження заяви про вчинення кримінального правопорушення до суб`єкта, який наділений повноваженнями вносити відомості до ЄРДР; наявність в такій заяві короткого викладу обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведеного заявником; невнесення відомостей за заявою, яка надійшла уповноваженому суб`єкту і містить короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, впродовж 24 годин.

Водночас, заява ОСОБА_4 , в розумінні ст. 214 КПК України, не містить викладу обставин про вчинення кримінального правопорушення, які б могли об`єктивно свідчити, що подане заявником повідомлення про кримінальне правопорушення містить достатні відомості про реальність конкретної події кримінального правопорушення та є суспільно небезпечним.

Вказане вище дозволяє зробити висновок про відсутність правової підстави для виникнення обов`язку вчинити певні дії за такою заявою щодо початку досудового розслідування кримінального провадження відповідно до положень ст. 214 КПК України.

Слід зазначити, що кримінальний процесуальний закон дійсно не вимагає від заявника зазначення в заяві усіх складових злочину. Однак, це не означає, що будь-яка заява про вчинене кримінальне правопорушення виключно з огляду на її назву набуває статусу цього документа і її подання тягне за собою процесуальні наслідки у виді внесення відомостей до ЄРДР.

Отже, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність в заяві ОСОБА_4 від 07.10.2025 об`єктивних даних, які б свідчили про ймовірність вчинення кримінального правопорушення, а викладених у заяві обставин недостатньо для того, щоб розпочати досудове розслідування.

Враховуючи наведене, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення скарги.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 303, 305-307, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ухвалив:

У задоволенні скарги ОСОБА_4 на бездіяльність уповноваженої особи Дніпровської окружної прокуратури м. Києва, що полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про кримінальне правопорушення - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 5 днів з дня її проголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду, а особою, без участі якої її постановлено, апеляційна скарга може бути подана протягом п`яти днів з дня отримання копії даної ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1