Справа №: 671/2220/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2025 року м. Волочиськ

Волочиський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю: прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

представника потерпілої ОСОБА_9 ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0002897 про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Пахутинці Волочиського району Хмельницької області, громадянина України, з середньою освітою, пенсіонера, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого слюсарем КП МК Житлосервіс Волочиської міської ради, раніше не судимого,

за ч. 3 ст. 286-1 КК України,

встановив:

ОСОБА_6 14 вересня 2024 року близько 15 години 40 хвилин, в порушення вимог п. 2.9. (а) Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ №1306 від 10.10.2001 (далі Правил дорожнього руху), здійснював керування технічно справним автомобілем Opel Astra державний номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, в порушення вимог пп. 2.3.(б), 12.1., 12.6. (ґ) Правил дорожнього руху, рухаючись по автомобільній дорозі Т-2311 сполучення Хмельницький - Волочиськ, зі сторони с. Бубнівка в напрямку до с. Купіль із перевищенням дозволеної на даній ділянці проїзної частини швидкістю руху автомобіля, діючи протиправно недбало, тобто не передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був та міг їх передбачити, проявив крайню неуважність до дорожньої обстановки, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки, яка склалась, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати транспортним засобом, внаслідок чого рухаючись на заокругленні проїзної частини автодороги ліворуч по ходу руху на 32км+700м, створив небезпеку та допустив виїзд керованого ним автомобіля Opel Astra державний номерний знак НОМЕР_1 за межі проїзної частини із подальшим перекиданням транспортного засобу в кювет.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та порушення ОСОБА_6 вимог Правил дорожнього руху, пасажир автомобіля Opel Astra державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_11 отримав тілесні ушкодження у вигляді:

- закритої черепно-мозкової травми у вигляді забою речовини головного мозку в корі випуклої поверхні правої тім`яної частки середнього ступеня, субарахноїдальних крововиливів на випуклій поверхні правих тім`яної, лобної й скроневої часток та на випуклій поверхні лівої тім`яної частки головного мозку, яка в клінічному перебігу супроводжувалася вторинними крововиливами в речовині кори головного мозку та в стовбуровій частині мозку, та призвела до вираженого набряку кори і стовбура головного мозку, з місцями прикладання травмуючої сили у вигляді синця (крововиливу) в правих щічній, виличній та лобно-скронево-тім`яній ділянках, садна в правій виличній ділянці, забійних ран в лівій тім`яно-потиличній ділянці голови, правій щічній ділянці, що через ураження стовбурової ділянки призвела до порушення центральної регуляції серцевої діяльності та спричинила прогресуюче погіршення перебігу захворювання серця, що проявилось гострим ушкодженням міокарду та в клінічному перебігу призвело до розвитку гострої серцевої недостатності, в сукупності мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння та які в своєму клінічному перебігу спричинили виражений набряк кори і стовбура головного мозку та гостру серцеву недостатність, які і виявились безпосередньою причиною смерті ОСОБА_12 ;

- закритої травми грудної клітки у вигляді переломів ребер 1-2 справа та 3-8 зліва по середнім пахвовим лініям із крововиливами навколо переломів в міжреберних м`язах, з місцем прикладання травмуючої сили у вигляді синця (крововиливу) на лівій боковій поверхні грудної клітки в середній третині на рівні 6 ребра між лівими передньою і середньою пахвовими лініями, із крововиливами в товщі підшкірно-жирової клітковини і м`язів лівої бокової поверхні грудної клітки в середній третині та в товщі підшкірно-жирової клітковини і м`язів передньої поверхні грудної клітки у верхній третині; закритої травми лівої нижньої кінцівки у вигляді розривів зовнішньої бічної та задньої хрестоподібної зв`язок лівого колінного суглобу з крововиливом в порожнину суглобу (гемартроз) 15 мл, із місцем прикладання травмуючої сили у вигляді синця (крововиливу) на передньо-внутрішній поверхні лівого колінного суглоба та з крововиливом у підшкірно-жировій клітковині та м`язах передньо-внутрішньої поверхні лівого колінного суглобу в проекції даного синця, що в сукупності має ознаки середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, які не були небезпечними для життя в момент заподіяння, але за звичайним своїм перебігом у живої людини спричиняються тривалий розлад здоров`я понад 21 день;

- саден на верхній поверхні лівого плечового суглоба, синці (крововиливи): на тильній поверхні лівої кисті, на передній поверхні правого передпліччя, на зовнішній поверхні правого гомілково-стопного суглоба та тильній поверхні правої стопи, синця (крововиливу) із садном на внутрішньо-задній поверхні лівого гомілково-стопного суглобу, що в сукупності і кожне окремо мають ознаки легких тілесних ушкоджень, які у живої людини мають незначні скороминущі наслідки.

Своїми діями ОСОБА_6 порушив вимоги пп. 2.3.(б), 2.9.(а), 12.1., 12.6. (ґ) Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року, зміст яких полягає у наступному:

- п. 2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом в дорозі.

- п. 2.9.Водієві забороняється:

а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

- п. 12.1. Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним;

- п. 12.6. Поза населеними пунктами на всіх дорогах та на дорогах, що проходять через населені пункти, позначені знаком 5.51, дозволяється рух із швидкістю: ґ) іншим транспортним засобам: на автомобільній дорозі, що позначена дорожнім знаком 5.1 не більше 130 км/год, на автомобільній дорозі з окремими проїзними частинами, що відокремлені одна від одної розділювальною смугою не більше 110 км/год, на інших автомобільних дорогах не більше 90 км/год.

Вищевказані порушення вимог безпеки дорожнього руху ОСОБА_6 знаходяться у прямому причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками, а саме смертю потерпілого ОСОБА_12 .

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненні зазначеного вище кримінального правопорушення визнав частково і пояснив, що 14 вересня 2024 року біля 12 години на прохання потерпілого ОСОБА_12 він завіз його своїм автомобілем Opel Astra державний номерний знак НОМЕР_1 з міста Волочиськ в село Новоленськ на цвинтар. Пояснив, що перед цим потерпілий перебував в кафе, тому він під`їхав до кафе, зайшовши в приміщення кафе з метою покликати потерпілого, однак при цьому в кафе алкогольних напоїв він не вживав. Вони поїхали на цвинтар, де перебували приблизно 1,5 2 години. Потерпілий мав з собою пляшку коньяку 250 грам, з якої на цвинтарі випив 100 грам, а решту допивав в автомобілі по дорозі додому. ОСОБА_6 пояснив, що в дорозі він як водій почував себе добре, автомобіль був справний, була світла пора доби, шини хороші, протектор не сильно зношений 50-60%, однак по дорозі назад в Волочиськ була мряка, мокра дорога, він їхав зі швидкістю не більше 60-80 км і на одному із поворотів, між селами Бубнівка та с. Купіль, він пригальмував і, може, камінчик попав під колесо, через мокру слизьку дорогу автомобіль понесло в бік, він підхватив узбіччя на місці, де відбійника не було, лише металеві стовбчики. Автомобілем почало крутити, він відчув удар, автомобіль розвернуло, при повороті потерпілий ОСОБА_12 , який сидів на передньому пасажирському сидінні, випав з автомобіля на дорогу. Автомобіль перекинувся через дах, після чого автомобіль став на колеса. Від удару дверки зі сторони водія заклинило, спрацювала ліва подушка безпеки, він відчув удар. Позаду нього їхав інший автомобіль, пасажири якого після ДТП викликали Швидку медичну допомогу. Далі він побачив, що приїхав автомобіль Швидкої медичної допомоги та поліція. На місці ДТП йому не пропонували пройти огляд на стан сп`яніння. Потерпілого забрали першим, тоді він був ще при свідомості. За ним приїхав інший автомобіль Швидкої медичної допомоги і біля 17 години він прибув до лікарні, де пройшов обстеження. Його направили в відділення травматології, оскільки він отримав ушкодження та тріщину в ключиці. Потім йому сказали, що більше ніяких маніпуляцій не будуть робити, тому він пішов в магазин і купив чекушку горілки для зняття болю і стресу. Придбану пляшку горілки він повністю всю випив в палаті, нічим не закусуючи і лише після цього десь за 30-40 хвилин до нього прийшла медсестра на відбір крові. Забір крові був в палаті в проміжку часу між 18 год. - 18 год. 30 хв. - 19 год. Стверджував, що він не вживав алкогольні напої напередодні дтп та не перебував в стані алкогольного сп`яніння під час дорожньо-транспортної пригоди. Він відшкодував дочці потерпілого ОСОБА_8 шкоду в загальній сумі 105000 грн. і цю суму вважає достатньою.

Вина обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується сукупністю доказів:

- показаннями потерпілої ОСОБА_9 , яка в судовому засіданні показала, що в ДТП загинув її чоловік ОСОБА_12 . Про обставини ДТП їй повідомила дочка ОСОБА_8 . Вказала, що їй відомо, що для поїздки на цвинтар в село Новоленськ її чоловік домовися із обвинуваченим як із водієм таксі. Після події ДТП обвинувачений в розмові із нею говорив про те, що на цвинтарі вони разом із її чоловіком вживали алкогольні напої. Цивільний позов підтримує.;

- показаннями потерпілої ОСОБА_8 , яка в судовому засіданні показала, що внаслідок ДТП загинув її батько. Очевидцем події вона не була, про ДТП їй повідомили по телефону. Батько перебував в реанімаційному відділенні, його стан здоров`я був важкий, він втратив багато крові, не міг чітко говорити, не міг ставати на ноги. Батько помер в лікарні через сім днів після ДТП. Вказала, що 14 вересня 2024 року відразу після події ДТП вона приходила в лікарняну палату до обвинуваченого, де під час їхнього спілкування чула від нього різкий запах алкоголю. Також стверджує, що пізніше обвинувачений говорив їй, що він вживав алкоголь в с. Новоленськ перед ДТП. Пояснила, що після ДТП обвинувачений частково відшкодував заподіяну шкоду на загальну суму 105000 грн., однак він не попросив вибачення за свої дії ні у неї, ні у її матері. Цивільний позов підтримує.;

- даними рапорту інспектора ВП №2 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_13 від 14 вересня 2024 року про отримання 14 версня 2024 року о 15 год. 47 хв. повідомлення зі служби 102 про дорожньо-транспортну пригоду з потерпілими у вищевказаному місці, що відбулася з участю автомобіля Opel Astra державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_6 , який не впорався з керуванням і допустив з`їзд у кювет;

- даними протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 14 вересня 2024 року із схемою та таблицею фотоілюстрацій до нього, з яких вбачається, що під час огляду дороги Т2311 від с. Бубнівка в напрямку до с. Купіль, проведеного з 20 год. 47 хв. по 21 год. 20 хв. 14 вересня 2024 року, слідчим було зафіксовано місце ДТП, розміщення автомобіля після ДТП поза межами проїзної частини на відстані 4,6 м від переднього правого колеса до правого краю проїзної частини, 38,2 м до металевого огородження, 5,3 м від заднього правого колеса до правого краю проїзної частини, наявність пошкодження автомобіля у вигляді деформації кузова, дорожню обстановку, у тому числі зображення слідів шин на трав`яному покритті довжиною 39,4 м. Вказана дорожня обстановка вказує на те, що у разі дотримання обвинуваченим вимог Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМУ №1306 від 10.10.2001, він би міг уникнути наслідків у вигляді ДТП та травмування потерпілого.;

- даними протоколу огляду та план-схемою до нього від 17.10.2024 року автодороги Т2311 в місці заокруглення поблизу закінчення металевого огородження по напрямку с.Купіль. Під час огляду встановлено, що заокруглення хорди довжиною 50 м, висота сегменту, а саме відстань від рулетки до краю проїзної частини становить 1 м. В місці закінчення металевого огородження на проїзній частині встановлено, що ухил проїзної частини в даному місці має спуск в напрямку до с. Купіль на рівні 1,5 м.;

- даними відеозаписів із портативних нагрудних відеореєстраторів поліцейських, які 14.09.2024 року здійснювали виїзд на місце дорожньо-транспротної пригоди на автодорозі Т2311, на яких зафіксовано розташування автомобіля, яким керував обвинувачений, обстановку після ДТП, а саме те, що тіло потерпілого було в лежачому положенні на проїжджій частині дороги, розташування автомобіля в кюветі, поведінку та стан обвинуваченого, який на запитання підтвердив, що виїхав на зустрічну і підхватив узбіччя та відмовлявся виходити із салону втомобіля, аргументуючи, що: чого я буду виходити, я не вийду, бо не хочу, я сижу собі нормально. На місці дорожньо-транспортної пригоди присутніми було повідомлено те, що від обвинуваченого чути запах перегару;

- даними протоколу огляду від 21 вересня 2024 року із ілюстративною таблицею, за результатами огляду слідчим трупа потерпілого ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в приміщенні відділення анастезіології та інтенсивної терапії КНП Хмельницька обласна лікарня, в якому описано зовнішні тілесні ушкодження наявні на тілі потерпілого;

- даними інформації КНП Хмельницький обласний центр екстренної медичної допомоги та медицини катастроф Хмельницької обласної ради, з якої вбачається, що повідомлення про ДТП, в якому травмувався ОСОБА_12 надійшло в центральну оперативну диспетчерську о 15 год. 43 хв. 14 вересня 2024 року;

- даними карт форми 110/о КНП Хмельницький обласний центр екстренної медичної допомоги та медицини катастроф Хмельницької обласної ради з приводу виїзду екстреної медичної допомоги № 276 щодо ОСОБА_12 та № 277 щодо ОСОБА_6 , в яких зафіксовано час приїзду на місце ДТП та доставлення 14.09.2024 року потерпілого і обвинуваченого в заклад охорони здоров`я. Зокрема, потерпілого доставлено в приймальне відділення лікарні о 16 год. 35 хв., обвинуваченого передано до приймального відділення з 17 год. 02 хв. по 17 год. 14 хв.;

- показаннями свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , працівників поліції, які, кожен окремо, пояснили, що 14 вересня 2024 року за викликом прибули на місце дорожньо-транспортної пригоди за участю водія ОСОБА_6 .

Зокрема, свідок ОСОБА_14 повідомив, що на місце події ДТП він та ОСОБА_15 приїхали одні із перших. Він побачив, що на дорозі вже стяли два автомобіля Швидкої медичної допомоги, автомобіль Опель був вкюветі, обвинувачений ще перебував автомобілі. До обвинуваченого він близько не підходив, однак бачив, що в обвинуваченого було почервоніння обличчя.

Свідок ОСОБА_15 пояснив, що на місці ДТП він здійснював регулювання дорожнього руху, потерпілий - пасажир автомобіля лежав на проїжджій частині дороги, а пошкоджений автомобіль був в кюветі, водій перебував в салоні автомобіля.

Свідок ОСОБА_16 показав, що на місці дорожньо-транспортної пригоди він допомагав обвинуваченому вийти з кювету на дорогу, а саме давав йому свою руку для опори і тоді він чув від обвинуваченого різкий запах алкоголю, а також в обвинуваченого була нечітка ходьба і почервоння обличчя.

- свідок ОСОБА_17 показала, що вона як парамедик швидкої допомоги була на виїзді на місці ДТП, вона надавала медичну допомогу обвинуваченому, а саме зробила ін`єкцію протизапального препарату. Обвинувачений був в заторможеному стані, відомостей щодо наявності чи відсутності у нього ознак алкогольного сп`яніння вона не пам`ятає.;

- показаннями свідка ОСОБА_18 , чергової меличної сестри ЦРЛ, яка показала, що за призначенням лікаря вона здійснювала відбір крові на алкоголь в ОСОБА_6 в приміщенні травматологічного відділення. Пояснила, що вона пам`ятає, що забір крові відбувався не пізніше однієї години з часу доставлення його в лікарню.;

- показаннями свідка ОСОБА_19 , яка показала, що обвинуваченого в лікані обстежував лікар травматолог, обстеження тривало не довго, не більше 30 хвилин, а вона як черговий лікар ЦРЛ підписувала направлення на відбір крові, а медсестра відбирала кров на аналіз на вміст алкоголю;

- інформацією, наданою КНП Волочиська БПЛ та записами в журналі реєстрації забору крові на міст алкоголю, відповідно до якої забір крові в ОСОБА_6 здійснено 14.09.2024 року о 17 год. 02 хв.;

- даними постанови слідчого про відібрання біологічних зразків для проведення експертизи від 15.09.2024 року, а саме щодо зразків крові водія ОСОБА_6 , які були відібрані в КНП Волочиська БПЛ 14.09.2024 року під час його огляду та зберігаються в приймальному відділенні лікарні.;

- даними протоколу отримання зразків для експертизи від 15.09.2024 року, з якого вбачається, що слідчий отримав зразки крові водія ОСОБА_6 , які були відібрані в КНП Волочиська БПЛ 14.09.2024 року.;

- даними висновку судово-токсилогічної експертизи № 1761 від 24.09.2024 року, згідно з яким під час судово-медичної експертизи зразка крові ОСОБА_6 , виявлено наявність етилового (винного) алкоголю в кількості в крові 3,52 проміле. Метилового, пропілового, бутилового, амілового спиртів та їх ізомерів не виявлено.

- поясненнями в судовому засіданні судово-медичного експерта токсиколога ОСОБА_20 , яка підтвердила наданий нею висновок судово-токсилогічної експертизи № 1761 щодо виявлення в крові ОСОБА_6 наявності етилового (винного) алкоголю в кількості в крові 3,52 проміле. Експерт пояснила, що під час дослідження крові в двох моноветах з кров`ю ОСОБА_6 був виявлених запах, що нагадував етанол (винний алкоголь) та нею було вставлено навність однакової кількості етилового алкоголю в кожному моноветі, тому будь-яка похибка в кількості проміле виключається.

Також експерт пояснила, що дослідженням крові не визначається кількість випитого особою алкголю та час його вживання. Згідно із науковими дослідженнями, максимальний рівень алкоголю в крові досягає через 1-2 години після вживання алкоголю, після чого рівень алкоголю в крові йде на спад. При цьому, в кожному випадку концентрація алкоголю в крові особи має індивідуальних характер та залежить від особливостей організму, зокрема від того, як часто особа вживає алкоголь, чи вживала разом із алкоголем рідину, їжу тощо.;

- даними висновку інженерно-транспортної експертизи технічного стану транспортного засобу №СЕ-19/123-24/11455-ІТ від 18.10.2024 року, згідно з якими за результатами експертного дослідження експерт, провівши огляд Opel Astra державний номерний знак НОМЕР_1 , встановив, що на момент огляду робоча гальмова система, рульове керування та ходова частина автомобіля перебували в несправному вигляді. Виявлені несправності носять аварійних характер і їх виникнення пов`язується із дією ударних навантажень на елементи конструції автомобіля під час розвитку ДТП. Тобто, зазначене свідчить, що несправності досліджених систем автомобіля сталися внаслідок ДТП.;

- даними висновку інженерно-транспортної експертизи обставин і механізму дорожньо-транспортної пригоди №СЕ-19/102-24/22308-ІТ від 14.11.2024 року, відповідно до якого в заданій дорожній ситуації, при вказаних в постанові вихідних даних, водій автомобіля Opel Astra державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_6 повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 12.1., 12.6. (ґ) Правил дорожнього руху. В ситуації, яка склалася, можливість попередження виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди з боку водія ОСОБА_6 з технічної точки зору забезпечувалася виконанням ним вимог п. 12.1. Правил дорожнього руху, для чого він не мав будь-яких перешкод технічного характеру. Невідповідність дій водія ОСОБА_6 вимогам п. 12.1 Правил дорожнього руху з технічної точки зору знаходяться у причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди.

Із дослідницької частини даного висновку вбачається, що під технічною можливістю попередження ДТП в експертній практиці розуміють можливість уиникнути наїзду (зіткнення, перекидання) шляхом зниження швидкості, зупинки транспортного засобу або маневру. З урахуванням положень п.п. 12.1., 12.6. (ґ) Правил дорожнього руху, експерт вважає, що в даному випадку очевидною практичною умовою попередження даної ДТП повинно бути з технічної точки зору вибір водієм ОСОБА_6 такого режиму руху автомобіля (швидкості та прийомів керування ним), які б забезпечили проїзд даної ділянки дороги без втрати поперечної стйкості, а тому в заданій дорожній ситуації, можливість попередження виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди з боку водія автомобіля ОСОБА_6 з технічної точки зору забезпечувалася виконанням ним вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху, для чого він не мав будь-яких перешкод технічного характеру.

В заданій дорожній ситуації водлій ОСОБА_6 у процесі руху по автошляху обрав таку швидків руху і такі прийоми керування транспортним засобом, при яких допустив виїзд за межі проїзної частини та послідуюче перекидання автомобіля. Оскільки за умови виконання вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху з`їзд з проїзної частини та послідуюче перекидання автомобіля виключалося, то невідповідність зазначеним положенням у діях водія ОСОБА_6 з технічної точки зору перебувають у причинному зв`язку з виникнення події даної дорожньо-транспортної пригоди.;

- даними постанови слідчого від 14.09.2024 року про визнання речовим доказом автомобіля Opel Astra державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 16.02.2022 року.;

- даними висновків комісійної судово-медичної експертизи № 34 від 18.09.2025 року, судово-гістологічної експертизи № 1016 від 27.07.2025 року, згідно з якими за результатами проведеної комісійної судово-медичної експертизи встановлено, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в строк та за обставин, зазначених в обвинувальному акті, 14 вересня 2024 року пасажир автомобіля Opel Astra державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_11 отримав тілесні ушкодження у вигляді:

- закритої черепно-мозкової травми у вигляді забою речовини головного мозку в корі випуклої поверхні правої тім`яної частки середнього ступеня, субарахноїдальних крововиливів на випуклій поверхні правих тім`яної, лобної й скроневої часток та на випуклій поверхні лівої тім`яної частки головного мозку, яка в клінічному перебігу супроводжувалася вторинними крововиливами в речовині кори головного мозку та в стовбуровій частині мозку, та призвела до вираженого набряку кори і стовбура головного мозку, з місцями прикладання травмуючої сили у вигляді синця (крововиливу) в правих щічній, виличній та лобно-скронево-тім`яній ділянках, садна в правій виличній ділянці, забійних ран в лівій тім`яно-потиличній ділянці голови, правій щічній ділянці, що через ураження стовбурової ділянки призвела до порушення центральної регуляції серцевої діяльності та спричинила прогресуюче погіршення перебігу захворювання серця, що проявилось гострим ушкодженням міокарду та в клінічному перебігу призвело до розвитку гострої серцевої недостатності, в сукупності мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння та які в своєму клінічному перебігу спричинили виражений набряк кори і стовбура головного мозку та гостру серцеву недостатність, які і виявились безпосередньою причиною смерті ОСОБА_12 ;

- закритої травми грудної клітки у вигляді переломів ребер 1-2 справа та 3-8 зліва по середнім пахвовим лініям із крововиливами навколо переломів в міжреберних м`язах, з місцем прикладання травмуючої сили у вигляді синця (крововиливу) на лівій боковій поверхні грудної клітки в середній третині на рівні 6 ребра між лівими передньою і середньою пахвовими лініями, із крововиливами в товщі підшкірно-жирової клітковини і м`язів лівої бокової поверхні грудної клітки в середній третині та в товщі підшкірно-жирової клітковини і м`язів передньої поверхні грудної клітки у верхній третині; закритої травми лівої нижньої кінцівки у вигляді розривів зовнішньої бічної та задньої хрестоподібної зв`язок лівого колінного суглобу з крововиливом в порожнину суглобу (гемартроз) 15 мл, із місцем прикладання травмуючої сили у вигляді синця (крововиливу) на передньо-внутрішній поверхні лівого колінного суглоба та з крововиливом у підшкірно-жировій клітковині та м`язах передньо-внутрішньої поверхні лівого колінного суглобу в проекції даного синця, що в сукупності має ознаки середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, які не були небезпечними для життя в момент заподіяння, але за звичайним своїм перебігом у живої людини спричиняються тривалий розлад здоров`я понад 21 день;

- саден на верхній поверхні лівого плечового суглоба, синці (крововиливи) : на тильній поверхні лівої кисті, на передній поверхні правого передпліччя, на зовнішній поверхні правого гомілково-стопного суглоба та тильній поверхні правої стопи, синця (крововиливу) із садном на внутрішньо-задній поверхні лівого гомілково-стопного суглобу, що в сукупності і кожне окремо мають ознаки легких тілесних ушкоджень, які у живої людини мають незначні скороминущі наслідки.

Дані тілесні ушкодження могли утворитися від дії тупих твердих предметів, як від ударів такими предметами, так і при ударі об такі, якими, в тому числі могли бути і конструктивні частини салону автомобіля.

Враховуючи дані медичної карти стаціонарного хворого № 7002 КНП Волочиська багатопрофільна лікарня, згідно якої ОСОБА_12 госпіталізований 14.09.2025 року о 16 год. 35 хв. у важкому стані, з порушенням свідомості по типу помірного приглушення, малодоступний контакту, зі скаргами на головний біль, біль в правому плечовому суглобі, біль в лівому колінному суглобі, з об`єктивними ознаками тілесних ушкоджень та ознаками черепно-мозкової травми (за даними комп`ютерної томографії головного мозку), враховуючи колір синців та стан поверхонь садаен і ран при судово-медичній експертизі (розтину) трупа, можна говорити, що вищевказані тілесні ушкодження ОСОБА_12 міг отримати незадовго до госпіталізації 14.09.2024 року.

Комісія дійшла висновку, що причиною смерті ОСОБА_12 стала закрита черепно-мозкова травма у вигляді забою речовини головного мозку в корі випуклої поверхні правої тім`яної частки середнього ступеня, субарахноїдальних крововиливів на випуклій поверхні правих тім`яної, лобної й скроневої часток та на випуклій поверхні лівої тім`яної частки головного мозку, яка в клінічному перебігу супроводжувалася вторинними крововиливами в речовині кори головного мозку та в стовбуровій частині мозку, призвела до вираженого набряку кори і стовбура головного мозку, та через ураження стовбурової ділянки призвела до порушення центральної регуляції серцевої діяльності, що спричинило прогресуюче погіршення перебігу захворювання серця, а саме вторинної кардіоміопатії з дилятацією порожнин серця, вираженою систолічною дисфункцією лівого шлуночка на тлі вродженої вади серця (двохстулкового аортального клапану) комбінованої аортальної вади без чіткої переваги, персистуючої форми фібриляції пересердь та вторинної артеріальної гіпертензії на тлі гіпоплазії лівої нирки, ускладненої розвитком хронічної серцевої недостатності з фрацією викиду 28%, яке проявилося гострим ушкодженням міокарду та в клінічному перебігу призвело до розвитку гострої серцевої недостатності. Виражений набряк кори і стовбура головного мозку та гостра серцева недостатність в даному випадку є безпосередньою причиною смерті ОСОБА_12 .

Із висновку судово-гістологічної експертизи № 1016 від 27.07.2025 року вбачається, що за результатами мікроскопічного дослідження встановлено виражений набряк кори та стовбура головного мозку. В речовині кори головного мозку ділянки забою. Кільцевидні крововиливи в речовині мозку кори та стовбура можна розцінити як вторинні крововиливи. Дрібновогнищева інфільтрація в м`яких мозкових оболонках кори головного мозку з лімфоцитів та макрофагів. В стулці аортального клапану спостерігається набряк, ділянка звапнення та склерозу. Фрагментаці м`язових волокон міокарда. Помірний набряк строми міокарда. Дрібновогнищевий міокардіосклероз. В легенях скупчення лейкоцитів та еритроцитів. Дистрофія нирок та печінки. Достовірних ознак, характерних для забою серця не виявлено.

Зазначений висновок комісійної судово-медичної експертизи № 34 в судовому засіданні підтвердили судово-медичні експерти, які мають вищу кваліфікаційну категорію, мають достатній фах, досвід і стаж експертної роботи, а саме ОСОБА_21 (лікар судово-медичний експерт, стаж за фахом судово-медична експертиза з 2005 року), ОСОБА_22 (експерт зі спеціальності Кардіологія, стаж роботи з 1998 року, кандидат медичних наук), ОСОБА_23 (лікар судово-медичний експерт, стаж роботи з 1998 року, кандидат медичних наук), які проводили дану комісійну експертизу та роз`яснили в суді складений ними висновок експертизи та надали відповіді на питання усіх учасників процесу.

Суд приймає до уваги зазначені вище досліджені в судовому засіданні висновки судових експертиз та не вбачає підстав сумніватися в правильності зазначених висновків, оскільки такі складені із дотриманням вимог статей 101, 102 КПК України. Експерти, які проводили дані експертизи, є кваліфікованими експертами із відповідною освітою та стажем роботи, згідно вимог Закону України Про судову експертизу, були попереджені про кримінальну відповідальність за статтями 384, 385 КК України.

Вищезазначені висновки експертів, з наукової точки належно вмотивовані, відповідають фактичним обставинам справи та зібраним у справі доказам, зроблені на підставі вихідних даних, які здобуті слідством в установленому кримінально-процесуальним законом порядку.

Суд надає перевагу висновку зазначеної комісійної судово-медичної експертизи № 34, яким встановлено ступінь тяжкості отриманих потерпілим тілесних ушкоджень, в тому числі і тих, які стали безпосередньою причиною його смерті, над проведеною під час досудового розслідування судово-медичною експертизою, за результатами якої складено висновок експерта №714 від 08.11.2024 року, згідно з яким: внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 14.09.2024 року за участю водія ОСОБА_6 , потерпілий ОСОБА_11 (пасажир) отримав тілесні ушкодження у вигляді: - закритого перелому правої ключиці на рівні її акроміального кінця, переломів 1 й 2 ребер по правій та 3-8 ребер по лівій середнім пахвовим лініям, крововиливу в м`яких тканинах передньої поверхні грудної клітки у верхній третині в проекції акроміального кінця правої ключиці, крововиливу на лівій боковій поверхні грудної клітки в середній третині, розривів зовнішньої бічної та задньої хрестоподібної зв`язок лівого колінного суглобу, гемартрозу лівого колінного суглоба та крововиливу на передньо-внутрішній поверхні лівого колінного суглоба мають ознаки тілесних ушкоджень середньої тяжкості, у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті не перебувають; - два садна на верхній поверхні лівого плечового суглоба, крововилив на тильній поверхні лівої кисті, крововилив на передній поверхні правого передпліччя, крововилив на зовнішній поверхні правого гомілково-стопного суглоба та тильній поверхні правої стопи, крововилив та садно на внутрішньо-задній поверхні лівого гомілково-стопного суглоба мають ознаки легких тілесних ушкоджень, у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті не перебувають. Смерть ОСОБА_12 настала ІНФОРМАЦІЯ_3 о 20 год. 30 хв. внаслідок вродженої вади розвитку серця у вигляді двостулкового аортального клапана, яка проявилася його стенозом з недостатністю та супроводжувалася гіпертрофією міокарда шлуночків, розширенням камер серця, функціональною недостатністю інших клапанів серця, легеневою гіпертензією, хронічною серцевою недостатністю й призвела до розвитку гострої ішемії міокарда та набряку легень..

В судовому засіданні судові експерти ОСОБА_22 та ОСОБА_23 детально обгрунтували доводи на спростування твердження можливості того, що за встановлених обставин ДТП та отримання потерпілим ОСОБА_12 закритої черепно-мозкової травми, безпосередньою причиною його смерті могла бути вроджена вада розвитку серця у вигляді двостулкового аортального клапана.

Тому, суд не приймає до уваги висновок експерта №714 від 08.11.2024 року.

Дії ОСОБА_6 вірно кваліфіковано за ч. 3 ст. 286-1 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило смерть потерпілого.

З`ясувавши встановлені під час кримінального провадження обставини, перевіривши їх доказами, оцінивши докази з точки зору їх достовірності, належності, допустимості, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття процесуального рішення, суд дійшов висновку про доведеність винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Сторона захисту вважає, що висновок судово-токсилогічної експертизи № 1761 від 24.09.2024 року є недопустимим доказом, оскільки зразки крові були відібрані обвинуваченого з порушенням вимог закону.

Відповідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Відповідно до вимог ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Дослідивши зазначені захисником докази щодо належності та допустимості, суд не вбачає передбачених КПК України підстав для визнання їх неналежними чи недопустимими.

Суд вважає неприйнятними такі твердження сторони захисту та враховує те, що відібрання та дослідження зразків біологічного середовища (крові) обвинуваченого було проведено відповідно до вимог нормативних документів, які регламентують цю процедуру, в тому числі і згідно з п. 8 Розділу І, п. 14 Розділу ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року №1452/735, згідно з якими, у разі скоєння дорожньо-транспортної пригоди, унаслідок якої є особи, що загинули або травмовані, проведення огляду на стан сп`яніння учасників цієї пригоди є обов`язковим у закладі охорони здоров`я. Якщо водій - учасник дорожнього руху внаслідок ДТП перебуває у несвідомому стані або з тяжкими травмами, обов`язково проводиться дослідження біологічного середовища або крові на вміст алкоголю, наркотичних чи психотропних речовин у закладах охорони здоров`я, куди він доставлений.

Оскільки, за обставин цього кримінального провадження проведення огляду учасників ДТП на стан сп`яніння, який передбачає відбирання біологічних зразків, було обов`язковим відповідно до вимог нормативного акту, права обвинуваченого у ході відбирання біологічних зразків порушено не було, відтак немає підстав, передбачених ст. 87 КПК, вважати висновок судово-токсикологічної експертизи за результатом їх дослідження недопустимим доказом.

Доводи обвинуваченого про перебування під час ДТП у тверезому стані спростовуються показаннями потерпілих, свідків та даними висновку судово-токсилогічної експертизи № 1761 від 24.09.2024 року, які в своїй сукупності свідчать про достовірність та об`єктивність результатів огляду обвинуваченого на стан алкогольного сп`яніння.

Показання свідка сторони захисту ОСОБА_24 , який пояснив, що після події дорожньо-транспортної пригоди, ввечері в проміжку часу між 19 год. - 20 год. він провідував в лікарні обвинуваченого ОСОБА_6 , де пробув в його палаті біля 30 хвилин, і при цьому не бачив в ОСОБА_6 ознак алкогольного сп`яніння, суд оцінює критично та не приймає до уваги. Дані показання суперечать даним інших досліджених письмових доказів, показанням свідків. Крім того, обвинувачений стверджував, що свідок приходив до нього в лікарню після того, як він вжив алкогольний напій (горілку) та після відібрання аналізу крові на вміст алкоголю.

За встановлених обставин, суд вважає, що доводи сторони захисту в частині заперечення вчинення обвинуваченим ДТП у стані алкогольного сп`яніння та твердження про вживання алкоголю після ДТП (перед забором біологічного матеріалу (крові) обумовлені позицією захисту та бажанням пом`якшити відповідальність за вчинення злочину.

Показання свідка ОСОБА_25 суд не враховує, оскільки даний свідок повідомила обставини, що стали відомі їй із чужих слів, а саме від маловідомого їй громадянина.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому, є часткове відшкодування заподіяної шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, не встановлено.

Суд враховує, що обвинувачений вчинив тяжкий необережний злочин, до кримінальної відповідальності притягується вперше, не перебуває на диспансерному обліку в нарколога та Д обліку у психіатра, має статус учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1987 року категорії 2, є пенсіонером за віком з 03.11.2015 року, під час розгляду кримінального провадження працював в ТОВ Агробізнес на посаді охоронника, на даний час працює слюсарем КП МК Житлосервіс Волочиської міської ради.

Суд приймає до уваги інформацію, що характеризує обвинуваченого як учасника дорожнього руху, якому видано посвідчення водія 30.03.2006 року. В матеріалах кримінального провадження наявні постанови суду від 06.11.2014 року за ч. 1 ст. 130 КУпАП, від 04.04.2019 року за ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП, з яких вбачається встановленні судом допущення порушення ним Правил дорожнього руху, серед яких є і порушення вимог п. 2.9. а Правил (керування автомобілем в стані алкогольного сп`яніння).

Крім того, суд враховує, що в межах одного року до дати вчинення даного кримінального правопорушення, обвинуваченого 24 листопада 2023 року було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124, ст. 122-4 КУпАП (порушення вимог п.п. 2.3. в, 12.1., 13.1 Правил дорожнього руху, та п. 2.10. а Правил дорожнього руху - залишення місця пригоди).

Також суд враховує думку потерпілих, які не просили суд про пом`якшення обвинуваченому міри покарання. Потерпіла ОСОБА_8 просила про призначення суворої міри покарання.

Згідно даних досудової доповіді органу пробації, ОСОБА_6 04 березня 2013 року, 30 січня 2024 року притягувався до адміністративної відповідальності ч. 1 ст. 122 КУпАП (перевищення встановлених обмежень швидкості руху та інших ПДР).

Органом пробації встановлено, що факторами, які підвищують ризик вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, ураховуючи його криміногенні потреби є вживання алкоголю.

Згідно з висновком досудової доповіді органу пробації, ризик вчинення обвинуваченим повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства, в тому числі і для окремих осіб, є низькими, його виправлення без ізоляції від суспільства можливе.

Даний рекомендаційний висновок органу пробації щодо можливості виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, з врахуванням вимог закону та обставин справи, не дає суду підстав для звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням за вчинення тяжкого злочину, оскільки положення ч. 1 ст. 75 КК України містять пряму заборону на звільнення від відбування покарання з випробуванням осіб, засуджених за кримінальні правопорушення, пов`язані з порушенням правил безпеки руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного сп`яніння.

Під час розгляду кримінального провадження, судом не встановлено наявності у обвинуваченого дійсного щирого каяття з приводу вчиненого, яке, з огляду на практику Верховного Суду, передбачає, окрім визнання собою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання.

Щире каяття це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації.

Обвинувачений в суді визнав наявність причинного зв`язку між його діями та наслідком - спричиненням смерті потерпілого, однак показав, що на час вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння він не перебував, вибачення в потерпілих попросив лише на стадії оголошення ним останнього слова, що, на думку суду, свідчить про часткове визнання вини та відсутність щирого розкаяння.

Сукупність усіх перерахованих вище обставин у поєднанні з тяжкістю злочину, що визначена законом, та його підвищену суспільну небезпеку, що пов`язана із вчиненням злочину особою, яка перебувала в стані алкогольного сп`яніння, вказують на можливість виправлення ОСОБА_6 при обранні йому покарання у виді позбавлення волі у розмірі, передбаченому санкцією ч. 3 ст. 286-1 КК України з призначенням додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Суд враховує, що обвинувачений в добровільному порядку на стадії досудового розслідування частково відшкодував потерпілим заподіяну шкоду, під час судового розгляду частково визнав вину, проте, ці обставини не можуть бути достатньою підставою для застосування ст. 69 КК України, оскільки не встановлено обставин справи, як істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

При призначенні міри покарання суд приймає до уваги, що протиправні дії обвинуваченого призвели до тяжких непоправних наслідків у вигляді загибелі потерпілого, тоді як відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя, здоров`я та безпека належать до найвищих соціальних цінностей.

Порушення ПДР особою у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння було відокремлено законодавцем в окремий склад кримінального правопорушення саме у зв`язку з його підвищеною суспільною небезпечністю в порівнянні з кримінальним правопорушенням, передбаченим ст. 286 КК України, що свідчить про те, що в даному випадку перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не досягне своєї мети, визначеної ст. 50 КК України, - виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень. Водій у стані сп`яніння є загрозою як для життя та здоров`я інших учасників дорожнього руху, так і для самого себе та власності третіх осіб.

Суд вважає, що саме реальне відбування покарання за своїм видом і розміром є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, а також відповідає справедливому балансу між загальними інтересами суспільства і вимогами захисту основоположних прав та інтересів особи.

З огляду на наведене, підстав для призначення обвинуваченому покарання ближче до мінімальної межі санкції, передбаченої ч. 3 ст. 286-1 КК України, суд не вбачає.

Вирішуючи цивільні позови потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , подані до обвинуваченого ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди, суд враховує наступне.

В поданій позовній заяві потерпіла ОСОБА_9 просить стягнути з ОСОБА_6 300000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Потерпіла ОСОБА_8 просить стягнути з ОСОБА_6 200000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

В обгрунтування позовних вимог потерпілі вказували, що втрата чоловіка та батька спричинила їм моральні та душевні страждання, викликала негатитивні зміни в житті, вони пережили стрес та втратили спокій, погіршилося їхнє психологічне та фізичне здоров`я, а також призвела до неможливості повноцінно працювати, спричинила стан пригніченості, тривоги, емоційної реакції при згадуванні, відірваності, від соціального життя, порушення сну, неприємних сновидінь, емоційної напруги, проблем із здоров`ям, в тому числі необхідністю проходження лікування.

Потерпілі вказали, що вони не заявляють про відшкодування матеріальної шкоди, оскільки лікування ОСОБА_11 фактично відбулося за рахунок лікувальних установ. На лікування вони витратили кошти у сумі 5000 грн., які були відшкодовані обвинуваченим.

Обвинувачений та цивільний відповідач ОСОБА_6 позови потерпілих не визнав в повному обсязі, посилаючись на те, що ним під час досудового розслідування в добровільному порядку було відшкодовано заподіяну шкоду в загальному розмірі 105000 грн. (5000 грн. на лікування потерпілого, 10000 грн. після смерті потерпілого, платежі: 50000 грн. - 22.10.2024 року, 20000 грн. - 01.11.2024 року, 20000 грн. - 19.11.2024 року), яку він вважає достатньою. Вказує, що заявлена потерпілими в позові сума моральної шкоди свідчить про їхню мету невиправданого збагачення, оскільки ними не доведено заподіяння моральної шкоди та того, що через пережитий стрес вони мають проблеми із здоров`ям та не можуть повноцінно працювати. Крім того, вказує, що йому відомо про те, що між потерпілим та його дружиною ОСОБА_9 були лише формальні відносини, оскільки вона тривалий час перебувала на заробітках закордоном. При вирішенні позову просить врахувати його матеріальне становище, сімейний стан та стан його здоров`я.

Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Стаття 1187 ЦК України відносить до джерела підвищеної небезпеки діяльність, яка пов`язана з використанням транспортних засобів.

Як встановлено у частині другій цієї статті, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Судом встановлено, що неправомірними діями обвинуваченого потерпілій ОСОБА_9 заподіяно моральну шкоду, яка полягає у глибоких та тривалих душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку з втратою чоловіка, порушенням у зв`язку з цим життєвих сімейних зв`язків, які поновити неможливо, істотних вимушених змін у житті потерпілої, погіршенням стану здоров`я та необхідністю проходження лікування. Потерпілій ОСОБА_8 заподіяно моральну шкоду внаслідок втрати батька, у зв`язку з чим у неї відбулося порушення нормального ритму життя, вона перенесла нервовий стрес, душевні страждання, переживання та певні негативні зміни у житті, в тому числі погіршення здоров`я, перебування на лікуванні. На підтвердження обставин погішення здоров`я та проходження лікування потерпіими надані відповідні письмові докази.

Доказів на спростування зазначних обставин щодо заподіяння потерпілим моральної шкоди стороною захисту надано не було.

При цьому, суд приймає до уваги, що моральну шкоду не можна відшкодувати у повному обсязі, оскільки немає і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою.

Вирішуючи питання про визначення розміру моральної шкоди, яка підлягає стягненню з обвинуваченого, суд приймає до уваги його сімейний стан (разом із ним в м. Волочиськ зареєстрована дружина, яка отримує пенсію по інвалідності 3 групи, та повнолітній син, 1985 року народження), його стан здоров`я (проходження стаціонарного лікування в Хмельницькій міській лікарні в 2015 році та в Тернопільській обласній клінічній лікарні в 2024 році) та наявну в метеріалах кримінального провадження інформацію про матеріальний стан. Зокрема, суд враховує те, що обвинувачений має пенсійне забезпечення, отримує дохід за місцем роботи, володіє автомобілем, житлом за місцем його реєстрації в м. Волочиськ, а також станом на 02.12.2024 року у Державному реєстрі речових прав (довідка № 406238395) за ним зареєстровано нерухоме майно: в с.Пахутинці Хмельницького (Волочиського) району - житловий будинок з господарськими будівлями, земельна ділянка площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, земельна ділянка площею 2,51 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що передана в оренду.

А тому, з урахуванням вищезазначених обставин та норм чинного законодавства, в тому числі і роз`яснення, викладене у п.п. 3,5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, виходячи із засад розумності, справедливості, співмірності та того, що життя людини є найвищою соціальною цінністю, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з обвинуваченого на користь потерпілої ОСОБА_9 на відшкодування моральної шкоди 300000 грн., на користь потерпілої ОСОБА_8 - 200000 грн. на відшкодування моральної шкоди, що є обґрунтованим і відповідає ступеню вини та характеру діяння обвинуваченого, його матеріальному стану, характеру, ступеню та обсягу моральних переживань потерпілих, їх тривалості, порушенням життєвих зв`язків, вимушених змін у їхньому житті, часу і зусиллям, необхідним для відновлення душевного стану.

Враховуючи належну процесуальну поведінку обвинуваченого під час даного судового розгляду кримінального провадження, підстав для обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді взяття під варту до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Однак, приймаючи до уваги появу ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, обумовленого обраною судом мірою покарання, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки, суд, враховуючи міцність соціальних зв`язків обвинуваченого, наявність постійного місця роботи, його вік та стан здоров`я, вважає за достатнє обрати йому до набрання вироком законної сили запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

На думку суду, даний вид запобіжного заходу є найбільш доцільним та ефективним запобіжним заходом, який може бути застосований до обвинуваченого в даному випадку, а застосування більш суворого запобіжного заходів не є необхідним.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 374 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України і призначити йому покарання у виді 6 років 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 9 років.

Початок строку відбуття основного покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Початок строку відбування додаткового покарання обчислювати з моменту відбуття основного покарання.

До набрання вироком законної сили обрати ОСОБА_6 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання із покладенням на ОСОБА_6 обов`язків:

- прибувати за першою вимогою до суду у визначену судом дату і час;

- не відлучатися за межі Волочиської ТГ без дозволу прокурора або суду;

- повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати на зберігання до відповідного органу державної влади свій паспорт громадянина України для виїзду за кордон та/або інші документи, що дають право на виїзд з України.

Цивільний позов ОСОБА_9 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 300000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Цивільний позов ОСОБА_8 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 200000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави судові витрати по справі за проведення судових інженерно-транспортних експертиз у сумі 5173 грн. 35 коп.

Речовий доказ по справі: автомобіль Opel Astra державний номерний знак НОМЕР_1 , що переданий на зберігання ВП №2 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області, звернути на відшкодування завданої шкоди, спричиненої кримінальним правопорушенням, тобто в рахунок відшкодування моральної шкоди, стягнутої з ОСОБА_6 за цивільними позовами ОСОБА_9 та ОСОБА_8 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду через Волочиський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: