УХВАЛА

09 лютого 2026 року

м. Київ

справа № 125/1030/23

провадження № 51 - 308 ск 26

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувши касаційну скаргу прокурора на вирок Барського районного суду Вінницької області від 07 серпня 2025 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 03 листопада 2025 року стосовно ОСОБА_4 ,

встановив:

У касаційній скарзі прокурор порушує питання про перегляд вироку місцевого суду та ухвали апеляційного суду в касаційному порядку.

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), колегія суддів дійшла висновку, що її подано без додержання приписів зазначеної статті.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, в чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).

Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.

Як вбачається зі змісту касаційної скарги, прокурор зазначає про незаконність вироку Барського районного суду Вінницької області від 07 серпня 2025 року та ухвали Вінницького апеляційного суду від 03 листопада 2025 року стосовно ОСОБА_4 у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. При цьому не наводить таких порушень КПК, які тягнуть за собою обов`язкове скасування оспорюваних судових рішень на підставі передбаченій п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК, з огляду на положення статей 404, 412, 413 вказаного Кодексу в їх взаємозв`язку.

Разом із тим, оскаржуючи недотримання апеляційним судом вимог, передбачених ст. 419 КПК прокурор фактично не погоджується з висновками апеляційного суду та належним чином не аргументує з огляду на положення статей 404, 419 КПК у їх взаємозв`язку, у чому саме полягають порушення вимог кримінального процесуального закону допущені апеляційним судом.

Крім того, прокурор не зважив на правила ст. 22 КПК, відповідно до яких сторони обвинувачення та захисту самостійно обстоюють свої правові позиції та інтереси, а функції обвинувачення й захисту не можуть покладатися на один і той самий орган чи службову особу, що також корелюється зі статтями 2, 23 Закону України від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII «Про прокуратуру».

Відсутність у скарзі належного обґрунтування, зважаючи на те, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах касаційної скарги, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

За таких обставин необхідно залишити без руху касаційну скаргу, надавши прокурору строк для усунення недоліків.

Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Верховний Суд

постановив:

Касаційну скаргу прокурора на вирок Барського районного суду Вінницької області від 07 серпня 2025 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 03 листопада 2025 року стосовно ОСОБА_4 , залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків протягом десяти днів із дня отримання копії ухвали.

Роз`яснити, що касаційна скарга повертається в разі, якщо особа в установлений строк не усунула недоліків касаційної скарги, залишеної без руху.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_5 ОСОБА_2 ОСОБА_3