печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2025 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтриманням публічного обвинувачення управління протидії кримінальним правопорушення у сфері кібербезпеки, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна, в рамках кримінального провадження № 0001444,

В С Т А Н О В И В :

В провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання про арешт майна.

Мотивуючи означене клопотання прокурор у клопотанні вказує наступне.

Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001444 від 25.12.2023 за підозрою ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190 КК України, та ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190 КК України.

У клопотанні вказано, що під час досудового розслідування встановлено групу осіб, які у складі злочинної організації на території м. Кам?янського Дніпропетровської області здійснюють заволодіння грошовими коштами громадян держав Європейського Союзу, або таких які там тимчасово проживають, шляхом обману та незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки через мережу Інтернет, в особливо великих розмірах, організувавши так званий «Call - центр», діяльність якого направлена на вчинення шахрайських дій відносно потерпілих.

Так, відповідно до розробленого злочинного плану, одні із учасників злочинної групи - працівники шахрайського «Call - центру» за допомогою електронно-обчислювальної техніки, мережевого обладнання, ІР-телефонії та програмного забезпечення, що забезпечує підміну номерів телефонів, здійснювли дзвінки громадянам, представляючись працівниками правоохоронних органів або банківських установ, та в ході розмови шляхом обману або зловживання довірою дізнавалися в осіб ідентифікаційні дані банківських рахунків, а також ключі доступу до особистих кабінетів «Інтернет - банкінгу».

Вчиняючи кримінальні правопорушення, у розмовах з потерпілими злочинці представляючись працівниками банківських установ або представниками правоохоронних органів тієї чи іншої іноземної держави, в подальшому під час бесіди з потенційними потерпілими попереджаючи про можливі шахрайські дії інших осіб та маючи певний перелік анкетних даних потерпілих, у тому числі дату народження, найменування банківської установи у якій ті є клієнтами, адресу проживання тощо, використовували такі дані у спілкуванні, переконуючи, що таку інформацію могли отримати тільки реально обізнані працівники банку або працівники правоохоронних органів, тим самим входячи у довіру осіб, які не підозрювали про злочинні наміри відносно них, та під різними приводами виманювали повні персональні відомості потерпілих, такі як: номери банківських карток, ключі та паролі доступу до Інтернет-банкінгу тощо.

Після отримання зазначеної інформації, відповідно до злочинної схеми вчинюваного кримінального правопорушення, вже інша особа - працівник цього ж «Call - центру», вже з потенційним потерпілим продовжує розмову, в ході якої з використанням електронно-обчислювальної техніки через мережу Інтернет здійснює виведення всіх грошових коштів потерпілого на інші підконтрольні учасникам групи банківські рахунки, відкриті в конкретній банківській установі тієї чи іншої країни Європейського Союзу.

Встановлено, що учасники злочинної організації шляхом обману та зловживання довірою здійснили незаконні операції з використанням електронно-обчислювальної техніки та заволоділи грошовими коштами 6 осіб, зокрема громадян Литовської Республіки, а також осіб які мають дозвіл на постійне проживання в Литовській республіці на загальну суму 292 500,40 євро, що відповідно до курсу Національного Банку України на момент вчинення злочину складало 11 436 765,60 грн, що в 8 522 рази перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян та є особливо великим розміром.

06.03.2025 за вказаними фактами повідомлено про підозру ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.255, ч.4 ст.28, ч.4 ст.190 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у скоєнні вказаних кримінальних правопорушень підтверджується зібраними відповідно до вимог Кримінального процесуального кодексу України у ході досудового розслідування належними та допустимими доказами у їх сукупності, зокрема:

1. Проведеними негласними слідчими (розшуковими) діями відносно всіх учасників злочинної організації, серед яких:

обстеження публічно недоступних місць, житла чи іншого володіння особи, з використанням технічних засобів аудіо -, відеоконтролю, проведеного в приміщенні шахрайського «Call -центру», а саме у приміщенні АДРЕСА_1 ;

аудіо-, відеоконтроль місця, а саме приміщення, де розміщується шахрайський «Call -центр»;

зняття інформації з електронних інформаційних систем відносно комп`ютерів, за допомогою яких здійснюється злочинна діяльність співробітниками шахрайського Call -центру;

зняття інформації з електронних комунікаційних мереж відносно учасників злочинної організації;

візуального спостереження за особою відносно всіх учасників злочинної організації;

візуального спостереження за місцем, річчю (автомобілями фігурантів);

аудіо-, відеоконтроль особи.

Разом з цим, в ході проведення зняття інформації з інформаційних систем, а саме персональних комп`ютерів, яким користуються у своїй злочинній діяльності ОСОБА_7 , ОСОБА_14 та інші на теперішній час невстановлені особи, встановлено механізм вчинення злочину, способи отримання грошових коштів потерпілих злочинним шляхом, а також підтверджено ролі учасників ОСОБА_6 , ОСОБА_15 ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_13 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_11 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , у злочинній організації.

У той же час, проведеними негласними слідчими (розшуковими) діями у вигляді зняття інформації з електронних комунікаційних мереж відносно ОСОБА_22 , ОСОБА_5 встановлено та підтверджено стійкий зв`язок учасників злочинної організації, її ієрархію, підпорядкування між членами організації, надання організаторами чітких вказівок щодо шляхів виведення грошових коштів потерпілих, контроль організатора за діями підлеглих виконавців, звітування підлеглих за виконану злочинну роботу, пов`язану із шахрайським заволодінням грошових коштів потерпілих.

Крім того, аудіо - та відеоконтроль осіб зафіксував дії учасників злочинної організації безпосередньо в місці вчинення кримінального правопорушення, а саме в приміщенні (офіс) № 202 шахрайського «Call - центру», розташованого у АДРЕСА_1.

2. Матеріалами, отриманими від компетентних органів Литовської республіки в порядку міжнародно-правової допомоги.

3. Іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Таким чином підозра, оголошена ОСОБА_7 щодо вчинення вказаних кримінальних правопорушень є обґрунтованою.

06.03.2025 на підставі ухвали слідчого судді Металургійного районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області проведено обшук транспортного засобу Lexus LX 570 д.н.з. НОМЕР_1 , що перебуває у користуванні ОСОБА_7 , в ході чого, серед іншого, вилученого вказаний автомобіль.

Підозрюваний ОСОБА_7 є фактичним володільцем вказаного транспортного засобу, що підтверджується матеріалами досудового розслідування.

04.03.2025 здійснено перереєстрацію транспортного засобу, а саме зміну номерного знаку на НОМЕР_1 (попередній номерний знак НОМЕР_2 ).

В подальшому, 19.08.2025 здійснено перереєстрацію транспортного засобу Lexus LX 570 д.н.з., VIN: НОМЕР_3 з номерним знаком НОМЕР_4 , власником згідно реєстраційної картки ТЗ являється ОСОБА_23 .

У сторони обвинувачення є всі підстави вважати, що транспортний засіб - автомобіль Lexus LX 570 д.н.з. , д.н.з. НОМЕР_4 , VIN: НОМЕР_3 є рухомим майном, придбаним за кошти, отримані внаслідок вчинення злочинів, та відповідно є речовим доказом у зазначеному кримінальному провадженні.

Так слідчим винесено постанову про визнання автомобіля Lexus LX 570 д.н.з. , д.н.з. НОМЕР_4 , VIN: НОМЕР_3 речовим доказом.

Метою арешту майна є забезпечення збереження речових доказів.

У судове засідання прокурор не з`явився. До суду слідчий ОСОБА_24 подав заяву про розгляд клопотання за його відстуності, вимоги підтримує, просить задовольнити.

З урахуванням положень ч. 1 ст. 172 КПК України, слідчий суддя визнав за можливе розглянути клопотання без повідомлення власника майна, оскільки це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Слідчий суддя, вивчивши матеріали провадження за клопотанням, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною 2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Частиною 10 ст. 170 КПК України, передбачено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно положень ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Згідно частин 1 3 статті 64-2 КПК України третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особи. Третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна. Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, має права і обов`язки, передбачені цим Кодексом для підозрюваного, обвинуваченого, в частині, що стосуються арешту майна. Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, повідомляється про прийняті процесуальні рішення в кримінальному провадженні, що стосуються арешту майна, отримує їх копії у випадках та в порядку, встановлених цим Кодексом.

Статтею 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

Статтею 98 КПК України, визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним.

Постановою слідчого слідчої групи Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_24 від 08.09.2025 майно на арешті якого наполягає прокурор, визнано речовими доказами.

Як вбачається із матеріалів клопотання, вилучене майно оглянуто та визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, оскільки воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, так як містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також наявні достатні підстави вважати, що набуте кримінально-протиправним шляхом.

Таким чином, є передбачені кримінальним процесуальним законом підстави для накладення арешту на майно з метою забезпечення збереження речових доказів, оскільки на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.

Крім цього, вирішуючи питання щодо законності і обґрунтованості арешту майна враховує і сталу судову практику ЄСПЛ щодо «відповідності втручання в право володіння майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями ст. 1 Першого протоколу до Конвенції», згідно якої підлягають оцінці три головні критерії, а саме: а) чи є втручання законним; б) чи переслідує воно «суспільний інтерес»; в) чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.

Таким чином, втручання держави у право володіння майном у даному конкретному випадку є законним і обґрунтованим, оскільки таке втручання здійснено на підставі чинного КПК України, який є доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм, сумісних з принципами Конвенції.

Втручання у вказаному вище кримінальному провадженні є виправданим, так як воно здійснено з метою задоволення «суспільного інтересу» та за наявності об`єктивної необхідності в цьому у формі публічного, загального інтересу, який включає інтерес держави, громади, а також здійснено з дотриманням принципу «пропорційності» - «справедливої рівноваги (балансу)» між інтересами держави (суспільства, громади), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання, який передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. При цьому, застосовані обмеження стосовно вказаного вище майна не є надмірними або ж такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, не надано та не встановлено.

Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення ймовірною, вірогідною та достатньою певною мірою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, правильності правової кваліфікації дій особи, на майно якої накладено арешт, переваги одних доказів над іншими тощо.

Слідчий суддя, враховуючи вище викладені обставини, приходить до висновку про задоволення клопотання, оскільки застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна є співрозмірним завданням кримінального провадження, спрямоване на досягнення цілей розслідуваного кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 175, 309, 372, 392 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтриманням публічного обвинувачення управління протидії кримінальним правопорушення у сфері кібербезпеки, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна, в рамках кримінального провадження № 0001444 - задовольнити.

Накласти арешт на транспортний засіб - автомобіль Lexus LX 570, д.н.з. НОМЕР_4 , VIN: НОМЕР_3 , що належить на праві власності ОСОБА_23 , із забороною користування та розпорядження.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1