ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/807/72/26 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 181 КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2026 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою прокурора Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 15 грудня 2025 року, якою задоволено частково клопотання старшого слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Запоріжжя, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України,

застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, строком до 12 лютого 2026 року включно, -

В С Т А Н О В И Л А:

Старший слідчий в ОВС першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжя) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі ОСОБА_9 за погодженням із прокурором відділу Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_6 звернувся до слідчого з клопотанням про застосування у відношенні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, із визначенням застави у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За матеріалами провадження ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України за наступних обставин.

Так, досудовим розслідуванням установлено, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи призначеним відповідно до наказу начальника ГУНП в Запорізькій області від 2 січня 2025 № 4 о/с на посаду інспектора сектору дотримання прав людини Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області, маючи спеціальне звання капітан поліції, тобто будучи працівником поліції, який згідно вимог ст. 62 Закону України «Про Національну поліцію», під час виконання повноважень є представником держави, законні вимоги якого є обов`язковими для виконання всіма фізичними та юридичними особами та відповідно до положень ст. 18 зазначеного Закону України зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського, професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва, поважати і не порушувати прав і свобод людини, будучи відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», а також п.1 примітки до ст. 364 КК України, службовою особою правоохоронного органу, займаючи посаду, пов`язану із здійсненням функцій представника влади, вчинив злочин у сфері службової діяльності за наступних обставин.

Згідно з ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я.

Згідно з п. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський відповідно до покладених завдань: 1) здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; 2) виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; 3) вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; 4) вживає заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникли внаслідок учинення кримінального, адміністративного правопорушення; 5) здійснює своєчасне реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 30 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для охорони прав і свобод людини, запобігання загрозам публічній безпеці і порядку або припинення їх порушення також застосовує в межах своєї компетенції поліцейські превентивні заходи та заходи примусу, визначені цим Законом.

Згідно зі ст. 29 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський захід - це дія або комплекс дій превентивного або примусового характеру, що обмежує певні права і свободи людини та застосовується поліцейськими відповідно до закону для забезпечення виконання покладених на поліцію повноважень. Поліцейський захід застосовується виключно для виконання повноважень поліції. Обраний поліцейський захід має бути законним, необхідним, пропорційним та ефективним. Обраний поліцейський захід є законним, якщо він визначений законом. Поліцейському заборонено застосовувати будь-які інші заходи, ніж визначені законами України. Обраний поліцейський захід є необхідним, якщо для виконання повноважень поліції неможливо застосувати інший захід або його застосування буде неефективним, а також якщо такий захід заподіє найменшу шкоду як адресату заходу, так і іншим особам. Застосований поліцейський захід є пропорційним, якщо шкода, заподіяна охоронюваним законом правам і свободам людини або інтересам суспільства чи держави, не перевищує блага, для захисту якого він застосований, або створеної загрози заподіяння шкоди. Обраний поліцейський захід є ефективним, якщо його застосування забезпечує виконання повноважень поліції.

Відповідно до ч. 1 ст. 43 згаданого Закону, поліцейський зобов`язаний заздалегідь попередити особу про застосування фізичної сили, спеціальних засобів і вогнепальної зброї і надати їй достатньо часу для виконання законної вимоги поліцейського, крім випадку, коли зволікання може спричинити посягання на життя і здоров`я особи чи та/або поліцейського або інші тяжкі наслідки, або в ситуації, що склалася, таке попередження є невиправданим або неможливим.

Згідно з посадовою інструкцією інспектора сектору дотримання прав людини Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області, ОСОБА_7 у своїй роботі керується Конституцією України, законами України, указами Президента України, постановами Верховної Ради України та розпорядженнями Кабінету Міністрів України, організаційно розпорядчими документами Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції України, ГУНП в Запорізькій області, іншими нормативно-правовими актами та розпорядчими документами, інструктивними та методичними документами, що регулюють забезпечення дотримання основоположних прав і свобод людини, основні засади державної політики у сфері захисту прав і свобод людини, правилами ділового етикету та професійної етики, методами роботи із засобами масової інформації. Інспектор не може бути залученим до виконання обов`язків, які прямо не передбачені законами України, відомчими нормативними актами міністерства внутрішніх справ України та Національної поліції України, що регламентують діяльність особи, відповідальної за перебування та забезпечення дотримання прав затриманих осіб, а також посадовою інструкцією. Інспектор несе службу в складі добового наряду Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області, при цьому, на нього покладаються наступні завдання та обов`язки: здійснювати заходи щодо запобігання, виявлення та припинення порушень прав і свобод людини в поліцейській діяльності, а також належне реагування на факти виявлених порушень; забезпечувати належний стан дотримання прав та законних інтересів затриманих в діяльності поліції; здійснювати моніторинг за дотриманням поліцейськими прав і свобод людини, а також вживати заходи реагування за фактами виявлених порушень; здійснювати сприяння особам, які звернулися до територіального підрозділу поліції, у реалізації їхніх прав і свобод, що віднесені до компетенції сектору; здійснювати інформування безпосереднього керівника про виявленні випадки порушень прав та свобод людини в діяльності поліції; забезпечувати дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України в Запорізькому РУП ГУНП в Запорізькій області, у разі виявлення порушень дотримання прав і свобод людини, катувань, жорстокого або нелюдського ставлення до особи вживає заходи щодо їх припинення, доповідати керівництву про такі факти та готувати проєкти листів-інформування до відповідних органів та установ; у разі виявлення порушень дотримання прав затриманої особи, фактів катування, нелюдського або такого, що принижує гідність поводження з людиною або отримання такої інформації негайно вживати заходів щодо їх припинення та здійснення реєстрації даної події у порядку, визначеному законодавством України, доповідати безпосередньому керівнику, а також письмово повідомляти прокурора та Державне бюро розслідувань; дотримуватись принципів діяльності поліції, таких як: верховенство права, законність, відкритість та прозорість, політична нейтральність, безперервність, дотримання прав і свобод людини, взаємодія з населенням на засадах партнерства; про всі випадки виявлення порушень дотримання прав і свобод людини, зокрема затриманої особи, фактів катування, нелюдського або такого, що принижує гідність поводження з людиною або отримання такої інформації негайно вживати заходів щодо їх припинення та здійснювати реєстрацію даної події у порядку, визначеному законодавством України, доповідати керівнику територіального підрозділу поліції, а також письмово повідомляти прокурора та Державне бюро розслідувань; здійснювати стримане, доброзичливе, відкрите, уважне та ввічливе поводження, яке викликає в населення повагу до поліції і готовність співпрацювати, та утримання від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні службові обов`язки, від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини, а також які підривають авторитет Національної поліції України тощо. Крім того, згідно із зазначеною посадовою інструкцією, інспектор дотримується та забезпечує виконання підпорядкованим особовим складом вимог статті 3 Європейської конвенції з прав людини та статті 10 Конвенції проти катувань та інших жорстоких, нелюдських або таких, що принижують гідність, видів поводження і покарання, щодо заборони підданню будь-кого катуванню або нелюдському чи такому, що принижує гідність, поводженню або покаранню. Інспектор згідно з положеннями статті 16 Конвенції проти катувань та інших жорстоких, нелюдських або таких, що принижують гідність, видів поводження і покарання, Факультативного протоколу до цієї Конвенції, Європейської конвенції з прав людини, а також Закону України Про Національну поліцію, за будь-яких обставин заборонено сприяти, здійснювати, підбурювати або терпимо ставитися до будь-яких форм катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність, поводження чи покарання.

Згідно з ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до ст. 29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Статтями 3, 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР передбачено, що нікого не може бути піддано такому, що принижує гідність, поводженню. Кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: a) законне ув`язнення особи після засудження її компетентним судом; b) законний арешт або затримання особи за невиконання законного припису суду або для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом; c) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення; d) затримання неповнолітнього на підставі законного рішення з метою застосування наглядових заходів виховного характеру або законне затримання неповнолітнього з метою допровадження його до компетентного органу; e) законне затримання осіб для запобігання поширенню інфекційних захворювань, законне затримання психічнохворих, алкоголіків або наркоманів чи бродяг; f) законний арешт або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції. Кожен, кого заарештовано, має бути негайно поінформований зрозумілою для нього мовою про підстави його арешту і про будь-яке обвинувачення, висунуте проти нього.

Однак усупереч вищевказаним вимогам законодавства, 11 грудня 2025 року, близько 00:49 год., знаходячись у приміщенні адміністративної будівлі Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області за адресою: місто Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 191, інспектор сектору з дотримання прав людини Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області капітан поліції ОСОБА_7 , переслідуючи прямий умисел на перевищення влади та службових повноважень, незаконне застосування фізичної сили до громадянина України ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , усвідомлюючи відсутність передбачених законом підстав для застосування фізичного впливу (сили) та для затримання особи, явно виходячи за межі наданих йому владних прав та службових повноважень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, грубо порушуючи вимоги ст.ст. 18, 29, 37, 43, 44 Закону України «Про Національну поліцію», посадової інструкції інспектора сектору дотримання прав людини Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області, ст.ст. 3, 29 Конституції України, ст.ст. 3, 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не висунувши для виконання будь-які вимоги поліцейського, усвідомлюючи, що потерпілий ОСОБА_10 жодних дій, які можуть бути підставою для застосування стосовно нього заходів примусу та фізичної сили, без будь-яких законних підстав, не врахувавши обставин конкретної ситуації, зокрема відсутності в діях потерпілого будь-якого правопорушення, невиправдано застосував заходи фізичного впливу за наступних обставин.

ОСОБА_7 11 грудня 2025 року близько 00:49 год., знаходячись у приміщенні адміністративної будівлі Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області за адресою: місто Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 191, без будь-яких законних підстав, розуміючи, що потерпілий ОСОБА_10 не вчиняє будь-яких протиправних дій, діючи умисно, з метою незаконного застосування фізичного впливу (сили) до потерпілого, усвідомлюючи відсутність законних підстав для такого застосування фізичного впливу (сили), застосував до останнього фізичну силу, а саме штовхнув на підлогу, після чого, наніс йому не менше восьми ударів кулаком правої руки в область передньої частини грудної клітини. Вказаними діями ОСОБА_7 спричинив потерпілому ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді забоя грудної клітини, а також порушив конституційні права потерпілого на особисту недоторканність.

Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється у перевищенні влади та службових повноважень, тобто умисному вчиненню працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав та повноважень, які супроводжуються насильством, болісними діями, за відсутності ознак катування, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.

11 грудня 2025 року відомості про кримінальні правопорушення були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0008475 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.

12 грудня 2025 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.

Задовольняючи клопотання частково, слідчий суддя зазначив про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_7 підозри, однак, враховуючи дані про особу підозрюваного, стан його здоров`я, відсутність у підозрюваного судимостей, прийшов до висновку про можливість застосування до останнього більш м`якого запобіжного заходу, а саме у вигляді нічного домашнього арешту.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 , у межах строку досудового розслідування, тобто до 12 лютого 2026 року включно, з можливістю внесення застави у межах 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В обґрунтування скарги вказує, що слідчий суддя не надав належної оцінки характеру та способу вчинення кримінального правопорушення, тому, що підозрюваний є працівником правоохоронного органу, який обізнаний із методами досудового розслідування і має професійні навички, у тому числі впливу на учасників провадження, факту вчинення насильства без законних підстав у службовому приміщенні, факту вчинення насильства по відношенню до потерпілого з явними ознаками інвалідності.

Звертає увагу на те, що сам по собі факт відсторонення від посади не усуває реальних ризиків впливу, зважаючи на службові та позаслужбові зв`язки підозрюваного.

Вважає, що слідчим суддею не було у повній мірі оцінено тяжкість інкримінованого правопорушення.

Крім того зазначає, що застосований слідчим суддею нічний домашній арешт не забезпечує досягнення мети запобіжного заходу, оскільки не унеможливлює контакти підозрюваного з потерпілим та свідками у денний час, не гарантує запобіганню незаконному впливу на хід досудового розслідування та не відповідає принципу співмірності з урахуванням характеру злочину та особи підозрюваного.

У судовому засіданні апеляційного суду прокурор підтримав апеляційну скаргу та вважав, що застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, з огляду на вчинення злочину в службовому приміщенні та інвалідність у потерпілого, є недостатнім. Разом з тим зазначив, що відомості про порушення ОСОБА_7 умов застосованого домашнього арешту відсутні.

Захисник - адвокат ОСОБА_8 заперечував проти задоволення апеляційної скарги та вказав, що ОСОБА_7 вже звільнений з посади, що унеможливлює впливати на свідків.

Підозрюваний ОСОБА_7 заперечував проти задоволення апеляційної скарги та вказав, що не має на меті здійснювати незаконний вплив на свідків та не збирається перешкоджати проведенню досудового розслідування.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, підозрюваного та його захисника, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі та провівши судові дебати, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З огляду на статті 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до положень ст.ст. 177, 178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

Як убачається з наданих матеріалів та встановлено слідчим суддею, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.

Крім цього, колегія суддів ураховує наявність ризиків у кримінальному провадженні, існування яких зазначено в клопотанні.

Разом з цим, дослідивши матеріали провадження в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що як правильно зазначив в ухвалі слідчий суддя, слідчим у клопотанні та прокурором у судовому засіданні не доведено, що застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту буде недостатнім для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а тому враховуючи у відповідності до ч. 1 ст. 178 КПК України вагомість наявних доказів про обґрунтованість підозри у вчиненні інкримінованого злочину, обставини вчинення злочину, наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, особу підозрюваного, в їх сукупності, слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Так, підозрюваний ОСОБА_7 раніше не судимий, має постійне місце проживання, за яким має позитивну характеристику (а.с. 100), активно сприяє відшкодуванню шкоди потерпілому (а.с. 99).

Крім того, колегія суддів додатково приймає до уваги той факт, що після застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, останній дотримується процесуальних обов`язків та будь-яких протиправних дій, які б перешкоджали здійсненню кримінального провадження не вчиняє, від органу досудового розслідування не переховується, на виклики слідчого з`являється, за викликом апеляційного суду самостійно з`явився до судового засідання для розгляду апеляційної скарги прокурора, в якій ставилось питання про застосування у відношенні нього найсуворішого запобіжного заходу.

Таким чином, з урахуванням обставин, що встановлені у ході розгляду клопотання, колегія суддів вважає, що застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків, запобігання існуючим ризикам та буде пропорційним, співмірним та таким, що не становитиме надмірний тягар, не суперечитиме КПК України, оскільки саме цей запобіжний захід дасть можливість уникнути настання існуючих ризиків та забезпечить виконання покладених на підозрюваного процесуальних обов`язків.

З огляду на зазначене, фактична поведінка підозрюваного ОСОБА_7 на час розгляду апеляційної скарги свідчить, що заявлені в клопотанні слідчого ризики попереджені застосованим відносно підозрюваного запобіжним заходом у вигляді домашнього арешту.

Доводи прокурора щодо тяжкості вчиненого підозрюваним кримінального правопорушення, наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, жодним чином не впливають у даному випадку на обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_7 , оскільки така міра запобіжного заходу в силу існуючих обставин, що мали місце як під час розгляду клопотання слідчого, так і в суді апеляційної інстанції, не дають законних підстав для її застосування.

Щодо посилання прокурора на наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, то колегія суддів вважає, що наявність такого ризику є обґрунтованою, проте, застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту із покладенням обов`язку утримуватися від спілкування з потерпілим та свідками у даному кримінальному провадженні, значно мінімізує вказаний ризик.

У зв`язку з викладеним, колегія суддів вважає, що підстави для застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у даному кримінальному провадженні в судовому засіданні свого об`єктивного підтвердження не знайшли, а прокурором не доведено неможливість забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного шляхом застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 181, 407, 422 КПК України, колегія суддів Запорізького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 15 грудня 2025 року, якою задоволено частково клопотання старшого слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та у відношенні ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, строком до 12 лютого 2026 року включно, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає, набирає законної сили з моменту її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4