Подільський районний суд міста Києва
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2025 року м. Київ

Подільський районний суд м. Києва у складі слідчого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника володільця майна - адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання, подане прокурором Подільської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 , в межах кримінального провадження № 0000195, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.07.2020, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 2, ч. 4 ст. 197-1 КК України, про арешт майна -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Подільської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 , в межах кримінального провадження № 0000195 від 15.07.2020, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 2, ч. 4 ст. 197-1 КК України, звернулася до суду з клопотанням про арешт майна.

Процесуальне керівництво у вказаному провадженні здійснюють прокурори Подільської окружної прокуратури міста Києва.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 10.02.2021 до Київської міської прокуратури звернулось Державне підприємство «Адміністрація річкових портів» () із заявою про повернення майна у державну власність, зі змісту якої вбачається, що значна кількість гідротехнічних споруд, побудованих за радянських часів та відповідно є державною власністю, використовується недержавними суб`єктами господарювання у власній діяльності. Окрім завдання прямих збитків державі у зв`язку з їх безоплатним використанням неуповноваженими суб`єктами, така ситуація несе ризик безповоротного привласнення об`єктів такими суб`єктами.

З вказаної заяви також вбачається, що Постановою Верховної Ради України «Про Державну програму приватизації майна державних підприємств» від 07.07.1992 до об`єктів, які не підлягають приватизації, було віднесено портові споруди.

Законом України «Про приватизацію державного майна» від 04.03.1992 № 2163-ХІІ в редакції з 19.02.1997 до об`єктів, що мають загальнодержавне значення та не підлягали приватизації, було віднесено акваторії портів, причали всіх категорій і призначень, причальні у портах і гідрографічні споруди, набережні причалів, захисні споруди та системи сигналізації, портові системи інженерної інфраструктури та споруди зв`язку, енерговодопостачання та водовідведення, автомобільні дороги та залізничні колії (до першого розгалуження за межами території порту), навчальний та гідрографічний флот, майнові комплекси судноплавних інспекцій.

Таким чином суб`єкти господарювання недержавної форми власності не можуть мати у власності гідротехнічні споруди, які побудовані до приватизаційних процесів у державі.

Значна частина таких гідротехнічних споруд, використовується суб`єктами відкрито, з внесенням інформації про таких суб`єктів як експлуатуючих організацій до бази даних гідротехнічних споруд, що ведеться Регістром судноплавства України, що з урахуванням вимог статті 344 ЦК України, може призвести до вибуття об`єктів з державної власності, шляхом визнання такими суб`єктами права власності за набувальною давністю.

Так, значна кількість гідротехнічних споруд використовується незаконно суб`єктами господарювання для облаштування розважальних закладів. Таке незаконне використання відбувається шляхом самозахвату гідротехнічних споруд, а подекуди земельних ділянок біля таких споруд. Такими об`єктами зокрема є заклади харчування «Маяк», «Причал», « ОСОБА_6 », «Гавана».

Досудовим розслідування встановлено, що заклади харчування - ресторани « ІНФОРМАЦІЯ_1 », «Причал», «Гавана» відносяться до однієї мережі під назвою Tarantino Family. До розпорядження вказаної мережі також належить заклад харчування « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який розташований за адресою м. Київ, вул. Дніпровська Набережна, 14-Д, та який перебуває у власності ТОВ «Фрейм Проджект» ().

Вказаний заклад харчування знаходиться в прибережній захисній смузі р. Дніпро в заливі ОСОБА_7 , який зі сторони річки укріплений гідротехнічною спорудою, що створена до 1992 року та огорожами з обмеженням вільного доступу громадян до водного об`єкту.

Статею 88 Водного кодексу України передбачено, що з метою охорони поверхневих водних об`єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм в межах водоохоронних зон виділяються земельні ділянки під прибережні захисні смуги.

Прибережні захисні смуги встановлюються по берегах річок та навколо водойм уздовж урізу води (у меженний період) шириною: для великих річок, водосховищ на них та озер - 100 метрів.

Землі прибережних захисних смуг перебувають у державній та комунальній власності та можуть надаватися в користування лише для цілей, визначених цим Кодексом.

Обмеження доступу громадян у будь-який спосіб (у тому числі шляхом влаштування огорож або інших конструкцій) до узбережжя водних об`єктів на земельних ділянках прибережних захисних смуг, що перебувають у користуванні юридичних або фізичних осіб, а також справляння за нього плати є підставою для припинення права користування земельними ділянками прибережних захисних смуг за рішенням суду.

Статтею 85 Водного кодексу України передбачено, що користування на умовах оренди земельні ділянки прибережних захисних смуг, смуг відведення та берегових смуг водних шляхів можуть надаватися підприємствам, установам, організаціям, об`єднанням громадян, релігійним організаціям, громадянам України, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам для сінокосіння, рибогосподарських потреб, культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, а також для проведення науково-дослідних робіт.

Згідно з договором оренди від 15.03.2019 земельна ділянка за адресою м. Київ, вул. Дніпровська Набережна, 14-Д, на якій розташований заклад харчування « ІНФОРМАЦІЯ_2 », передана в оренду ТОВ «Фрейм Проджект» для експлуатації та обслуговування закладу громадського харчування у складі житлово-офісного та культурно-оздоровчого комплексу з об`єктами інфраструктури.

Відповідно до вказаного договору дану земельну ділянку необхідно використовувати з обмеженнями, встановленими статтею 61 Земельного кодексу України, зокрема у прибережних захисних смугах забороняється влаштування огорож або інших конструкцій, що перешкоджають доступу громадян до берегів річок, водойм та островів, крім випадків, передбачених законом.

Вищевказаним договором оренди також передбачено, що право на оренду земельної ділянки не може бути відчужено орендарем іншим особам, внесено до статутного капіталу, передано у заставу.

Органом досудового розслідування встановлено, що ТОВ «Фрейм Проджект» використовує вказану земельну ділянку виключно для експлуатації та обслуговування закладу громадського харчування без культурно-оздоровчих цілей, як це передбачено ст. 85 Водного кодексу України.

Разом із цим, 13.11.2025 проведеним оглядом місцевості встановлено, що заклад харчування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » межує з гідротехнічною спорудою та знаходиться на березі р. Дніпро. Перед закладом харчування « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який розташований на земельній ділянці з кадастровим номерам :90:141:0206, за адресою: АДРЕСА_1 , на несформованій земельній ділянці, яка не має кадастрового номеру, наявний майданчик для паркування авто, з обох в`їздів на який встановлені шлагбауми, та який, ймовірно, використовується саме закладом харчування « ОСОБА_8 ».

Відповідно до інформації, яка міститься у мережі Інтернет за посиланням « ІНФОРМАЦІЯ_3 » межі будівлі закладу харчування « ОСОБА_8 » виходять за межі земельної ділянки з кадастровим номерам :90:141:0206, площею 0.1474 га, розташованої за адресою: м. Київ, вул. Дніпровська Набережна, 14-Д, та накладаються на суміжну несформовану земельну ділянку, яка не має кадастрового номеру, розташовану перед закладом харчування « ОСОБА_8 », неподалік від проїжджої частини, на якій також розміщено паркувальний майданчик.

Для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, постановою прокурора-процесуального керівника у вказаному кримінальному провадженні 13.11.2025 призначено земельно-технічну експертизу, до проведення якої залучено експертів Київського НДЕКЦ МВС України.

На даний час, у зв`язку з встановленими під час слідства порушеннями ТОВ «ФРЕЙМ ПРОДЖЕКТ» земельного та водного законодавства України, виникає необхідність у накладенні арешту на корпоративні права ТОВ «ФРЕЙМ ПРОДЖЕКТ» з метою недопущення внесення права орендованої земельної ділянки комунальної власності до статутного капіталу ТОВ «ФРЕЙМ ПРОДЖЕКТ» та продажу корпоративних прав іншим особам з метою уникнення засновниками та службовими особами ТОВ «ФРЕЙМ ПРОДЖЕКТ» кримінальної відповідальності, у тому числі за порушення земельного та водного законодавства.

Нерухоме майно, а саме: об`єкт - група приміщень № 1 - Заклад громадського харчування, загальною площею 1590 кв.м., за адресою: м. Київ, Дніпровська набережна (вулиця Дніпровська набережна), буд. 14-Д, що на праві власності належить ТОВ «ФРЕЙМ ПРОДЖЕКТ» (), у вказаному кримінальному проваджені було визнано речовими доказами.

Ухвалою Подільського районного суду від 19.03.2024 у справі № 758/3093/24 накладався арешт на зазначене майно із забороною відчуження у будь-який спосіб розпорядження майном будь-яким чином, у тому числі вчинення з ним будь-яких правочинів. Проте, ухвалою Подільського районного суду від 12.11.2025 у справі № 758/17335/25 арешт зазначеного майна скасовано.

Наразі, існує обґрунтована необхідність у накладені арешту на групу приміщень № 1 - Заклад громадського харчування, загальною площею 1590 кв.м, за адресою: м. Київ, вулиця Дніпровська набережна,14-Д, що на праві власності належить ТОВ «ФРЕЙМ ПРОДЖЕКТ» (), саме як на речовий доказ у кримінальному провадженні, оскільки об`єкт нерухомості, ймовірно, може мати ознаки самовільного будівництва на самовільно зайнятій земельній ділянці, що наразі перевіряється органом досудового розслідування, тобто бути засобом (знаряддям) вчинення злочину, так як знаходиться в охоронюваній зоні у межах прибережної захисної смуги, що заборонено ст. 61 Земельного кодексу України та ст. 85 Водного кодексу України.

Таким чином, з метою збереження речових доказів є необхідність у арешті майна із забороною відчужувати та будь-яким іншим чином розпоряджатися вказаним об`єктом нерухомості, для запобігання його відчуженню, пошкодженню або настанню інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

При цьому, прокурор просить проводити розгляд клопотання без участі представників ТОВ «ФРЕЙМ ПРОДЖЕКТ» з метою забезпечення арешту майна.

Згідно із ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

З огляду на специфіку кримінального правопорушення, що розслідується, враховуючи обізнаність володільців майна про здійснення досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні, та з урахуванням балансу мети забезпечення арешту майна і забезпечення прав володільця, зокрема «бути почутим в суді», слідчий суддя вважає можливим проводити судовий розгляд клопотання з викликом власника майна.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 просив клопотання задовольнити за вказаних у ньому підстав; звернув увагу суду, що 13.11.2025 прокурором ОСОБА_5 призначено земельно-технічну експертизу, до проведення якої залучено експертів Київського НДЕКЦ МВС України, за результатами якої можна бути з`ясувати обставини, що мають значення для кримінального провадження, зокрема встановити осіб, причетних до вчинення вказаного кримінального правопорушення; також вказав, що Ухвалою Подільського районного суду від 19.03.2024 (у справі № 758/3093/24) накладався арешт на зазначене майно із забороною відчуження у будь-який спосіб розпорядження майном будь-яким чином, у тому числі вчинення з ним будь-яких правочинів. Проте, ухвалою Подільського районного суду від 12.11.2025 (у справі № 758/17335/25) арешт зазначеного майна скасовано.

Представник володільця майна не заперечував проти задоволення клопотання та вказав, що посадові особи ТОВ «ФРЕЙМ ПРОДЖЕКТ» співпрацюють зі слідством, сприяють в межах процесуальних дій досудовому розслідуванню.

Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши клопотання та додані документи, вирішуючи питання про обґрунтованість доводів клопотання та наявність підстав для його задоволення, слідчий суддя виходить з наступного.

Про факти, встановлені під час досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні, зазначено вище. Вказані у клопотанні обставини справи відповідають долученим до нього матеріалам.

Зокрема, в ході досудового розслідування в кримінальному провадженні № 0000195 від 15.07.2020, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 2, ч. 4 ст. 197-1 КК України, було проведено огляд місцевості, за результатом якого встановлено, що заклад харчування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » межує з гідротехнічною спорудою та знаходиться на березі р. Дніпро. Перед закладом харчування « ОСОБА_8 », який розташований на земельній ділянці з кадастровим номерам :90:141:0206, за адресою: АДРЕСА_1 , на несформованій земельній ділянці, яка не має кадастрового номеру, наявний майданчик для паркування авто, з обох в`їздів на який встановлені шлагбауми, та який, ймовірно, використовується саме закладом харчування « ОСОБА_8 ».

Відповідно до інформації, яка міститься у мережі Інтернет за посиланням « ІНФОРМАЦІЯ_3 » межі будівлі закладу харчування « ОСОБА_8 » виходять за межі земельної ділянки з кадастровим номерам :90:141:0206, площею 0.1474 га, розташованої за адресою: м. Київ, вул. Дніпровська Набережна, 14-Д, та накладаються на суміжну несформовану земельну ділянку, яка не має кадастрового номеру, розташовану перед закладом харчування « ОСОБА_8 », неподалік від проїжджої частини, на якій також розміщено паркувальний майданчик.

Для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, постановою прокурора-процесуального керівника у вказаному кримінальному провадженні 13.11.2025 призначено земельно-технічну експертизу, до проведення якої залучено експертів Київського НДЕКЦ МВС України.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Загальні правила (засади) застосування заходів забезпечення визначені ст. 132 КПК України, за змістом частини 3 якої: застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням; а за змістом частини 5 якої: для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно із ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З огляду на положення ст. 170 КПК України майно, яке має ознаки речового доказу, повинно арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуженню, передачі, перетворенню, використанню, втрати, приховуванню) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

З урахуванням викладеного, враховуючи обставини кримінального провадження, та того, що майно являється речовими доказами, з метою досягнення дієвості кримінального провадження виникла необхідність у накладенні арешту на майно.

Натомість, під час розгляду клопотання про арешт майна слідчий суддя уповноважений оцінити можливість використання майна, на яке слідчий, прокурор бажає накласти арешт, як доказу в кримінальному провадженні.

У даному випадку речі, щодо яких внесено клопотання, ймовірно були предметом вчинення кримінального правопорушення, зокрема, може зберігати на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, матимуть значення для проведення досудового розслідування та судового розгляду у даному кримінальному провадженні.

Метою застосування заходу забезпечення - арешту майна є збереження речових доказів.

Вказані речі підпадають під ознаки речових доказів, визначених ст. 98 КПК України.

Завданням арешту майна є запобігання приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, передачі вказаного майна, щодо якого необхідне накладення арешту, чи настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню. Відповідно накладення арешту позбавляє власника майна можливості розпоряджатися ним, та не позбавляє можливості продовжити користуватися цим майном.

Отже, дослідивши матеріали, які обґрунтовують вимоги клопотання про арешт майна, приходжу до висновку про наявність достатнього обґрунтування стороною обвинувачення відповідності речей критеріям, викладеним у ст. 98 КПК України, зокрема, що вони могли зберегти на собі сліди вчинення кримінального правопорушення або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі, чи є вони предметом кримінально протиправних дій, речами, набутими кримінально протиправним шляхом. Накладення арешту на зазначене вилучене майно може вплинути на досягнення дієвості кримінального провадження, що згідно зі ст. 131 КПК України є загальною метою забезпечення заходу кримінального провадження.

Слідчий суддя також враховує, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту. При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження з матеріалів справи та пояснень учасників судового засідання, зокрема представника володільця майна, слідчим суддею не встановлено.

Таким чином наявні підставі для арешту майна, визначені ст. 170 КПК України.??

Зазначене дає підстави для задоволення клопотання.

Окремо звертається увага, що відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 98, 131-132, 168, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання, подане прокурором Подільської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 , в межах кримінального провадження № 0000195, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.07.2020, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 2, ч. 4 ст. 197-1 КК України, про арешт майна - задовольнити.

Накласти арешт на нерухоме майно, що належить на праві власності ТОВ «ФРЕЙМ ПРОДЖЕКТ» (), а саме: об`єкт - група приміщень № 1 - Заклад громадського харчування, загальною площею 1590 кв.м., за адресою: м. Київ, Дніпровська набережна (вулиця Дніпровська набережна), буд. 14-Д, в частині заборони його відчуження у будь-який спосіб та розпорядження ним будь-яким чином, у тому числі, але не виключно, вчинення з ним будь-яких правочинів, продавати, міняти, дарувати, розділяти (виділяти), передавати в іпотеку, позичку, до статутного капіталу юридичних осіб, із забороною державним реєстраторам прав на нерухоме майно та органам державної реєстрації прав (в т.ч. Міністерству юстиції України та його територіальним органам, Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській міській, районним у місті Києві державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам, нотаріусам, іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень») вчиняти будь-які реєстраційні дії, в тому числі, але не обмежуючись, щодо державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, державної реєстрації обтяжень речових прав на нерухоме майно, звернення стягнення на предмет іпотеки, скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень на нерухоме майно, а також внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записів про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень, записів про скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень, змін до таких записів.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Роз`яснити, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1