Справа № 163/666/25 Провадження №11-кп/802/617/25 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Любомльського районного суду Волинської області від 02 липня 2025 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Римачі Любомльського району Волинської області, проживаючого по АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, одруженого середньої-спеціальної освіти, непрацюючого, раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, та призначено йому покарання на підставі ч.1 ст.69 КК України у виді 4 (чотирьох) років обмеження волі з позбавленням права обіймати посади чи займатися діяльністю, пов`язаною з перевезеннями пасажирів та вантажів через державний кордон України на строк 3 (три) роки з конфіскацією всього належного йому на праві приватної власності майна.

Строк відбуття покарання ОСОБА_8 визначено рахувати з дня приведення вироку до виконання.

До набрання вироком законної сили обвинуваченому ОСОБА_8 залишено запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Зараховано ОСОБА_8 в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 22.01.2025 по 24.01.2025 включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням обмеження волі.

Зараховано ОСОБА_8 в строк покарання строк цілодобового домашнього арешту з 25.01.2025 по 24.03.2025 з розрахунку, що три дні цілодобового домашнього арешту відповідають двом дням обмеження волі.

ОСОБА_9 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.332 КК України, та призначено йому покарання на підставі ч.1 ст.69 КК України у виді 3 (трьох) років обмеження волі з позбавленням права обіймати посади чи займатися діяльністю, пов`язаною з перевезеннями пасажирів та вантажів через державний кордон України на строк 3 (три) роки.

На підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнено ОСОБА_9 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає такі обов`язки: періодично з`являтиметься для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомлятиме уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_9 у вигляді домашнього арешту - скасовано.

Вироком вирішено питання про арешт майна та речові докази.

Вирок стосовно обвинуваченого ОСОБА_9 в апеляційному порядку не оскаржується.

В С Т А Н О В И В

Згідно вироку суду ОСОБА_8 достеменно знаючи про існування заборони виїзду за межі України військовозобов`язаних громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років, перебуваючи на посаді машиніста тепловоза у ВСП «Локомотивне депо Ковель» Львівської філії АТ «Укрзалізниця», який в силу своїх посадових обов`язків здійснює виїзди за кордон, а саме у Республіку Польща в період робочої зміни, у грудні 2024 року, точної дати досудовим розслідуванням не встановлено, під час зустрічі з ОСОБА_10 , яка відбувалась за попередньою домовленістю у м. Ковель, висловив готовність допомогти останньому незаконно перетнути державний кордон України. У подальшому, 15.01.2025, перебуваючи поблизу с. Машів Ковельського району, керуючись прямим умислом та корисливим мотивом, ОСОБА_8 підтвердив свої наміри і висловив пропозицію ОСОБА_10 щодо можливості незаконного переправлення останнього через державний кордон України шляхом перевезення тепловозом через пункт пропуску з приховуванням від прикордонного контролю у Республіку Польща за грошову винагороду у розмірі 8000 доларів США.

На виконання вказаних усних домовленостей, достовірно знаючи, що у ОСОБА_10 немає права для перетину державного кордону у період дії на території України воєнного стану, ОСОБА_8 , 21 січня 2025 року близько 22:55 год, у період робочої зміни, перебуваючи в пункті пропуску для міжнародного залізничного сполучення «Ягодин», що знаходиться у с. Римачі по вул. Призалізнична 13, Ковельського району, Волинської області, продовжуючи свій злочинний умисел, переслідуючи мету незаконного збагачення шляхом одержання грошових коштів за незаконне переправлення особи через державний кордон України, діючи умисно, за попередньою змовою з помічником машиніста ВСП «Локомотивне депо Ковель» Львівської філії АТ «Укрзалізниця» ОСОБА_9 , спільно з останнім заховав ОСОБА_10 у охолоджувальну шахту тепловоза M62-1385 з метою подальшого незаконного переправлення його через державний кордон України шляхом перевезення тепловозом через пункт пропуску «Ягодин» з приховуванням від прикордонного контролю у Республіку Польща, за що отримав від ОСОБА_10 грошові кошти у розмірі 8000 доларів США, про що не було відомо ОСОБА_9 .

Таким чином, ОСОБА_8 , незаконно переправив особу через державний кордон України, сприяв вчиненню таких дій порадами, вказівками, наданням засобів, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

У поданій апеляційній скарзі захисник не оспорюючи фактичних обставин справи та кваліфікацію дій, вважає вирок суду незаконним у зв`язку з неправильним застосуванням кримінального процесуального та кримінального закону та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості злочину і особі обвинуваченого, безпідставного та невмотивованого призначення покарання без застосування вимог ст.75 КК України. Зазначає, що судом при постановлені вироку та обрані виду і міри покарання обвинуваченому порушено вимоги ст.65 КК України. Посилається на те, що судом не в повній мірі враховано особу обвинуваченого, оскільки є пом`якшуючі покарання обставини, визнання вини, щире каяття, наявність на утриманні двох малолітніх дітей, матір дружини інвалід 2 групи та батьків осіб з інвалідністю 3 групи, усвідомленням протиправності вчинених дій та відсутність тяжких наслідків. Просить вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання змінити, на підставі ст.75 КК України встановити іспитовий строк, або ж застосувавши положення ст. 69 КК України призначити покарання у виді пробаційного нагляду на певний строк.

Заслухавши доповідача який виклав суть вироку суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, міркування захисника та обвинуваченого, які, кожен зокрема, підтримали апеляційну скаргу з викладених у ній підстав, прокурора, який, апеляційну скаргу заперечив та просив залишити вирок без змін, перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судове рішення відповідно до положень ст. 370 КПК України повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно зі ст. 94 КПК України суд, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Вказаних вимог закону місцевим судом при ухваленні вироку в даному кримінальному провадженні дотримано.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, за наведених у вироку обставин, підтверджуються письмовими доказами, які судом першої інстанції належним чином досліджено та детально викладено у вироку.

Також матеріали кримінального провадження свідчать про те, що суд першої інстанції у повному обсязі дослідив усі обставини, які мали значення для прийняття рішення в справі, повно та всебічно перевірив зібрані на досудовому слідстві докази та надав їм у сукупності належну оцінку, що вказує наведений у вироку аналіз доказів.

За змістом положень ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як слідує з апеляційної скарги захисника він ставить питання про зміну оскарженого вироку в частині призначеного покарання, та призначення ОСОБА_8 менш суворого покарання із застосуванням положень ст.ст. 69, 75 КК України.

Згідно з ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання. При цьому воно повинно бути необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.

В той же час згідно зі ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належить, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад кримінального правопорушення та рамки покарання повинні відповідати один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Тобто при призначенні покарання суд повинен належним чином врахувати не тільки дані про особу обвинуваченого, відсутність обставин, що обтяжують покарання, сукупність пом`якшуючих покарання обставин, тощо, а й особливості вчинення конкретного злочину, обставини та спосіб його вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали.

У кожному випадку застосування статті 69 КК України суд зобов`язаний у своєму рішенні зазначити, які саме обставини справи або дані про особу винного він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і впливають на пом`якшення покарання.

Ці обставини у своїй сукупності повинні настільки істотно знижувати ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції було би явно несправедливим.

Пом`якшуючі обставини чи їх сукупність мають бути в причинному зв`язку з цілями та/або мотивами злочину, роллю, яку виконувала особа, визнана винуватою у вчиненні злочину, її поведінкою під час вчинення злочину та іншими факторами, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку злочину та/або небезпечність винуватця.

У цій справі обвинувачений та його захисник як на підставу застосування до ОСОБА_8 , зокрема, положень статті 69 КК, посилаються на те, що він раніше не судимий, має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, одружений, на утриманні двоє малолітніх дітей, матір дружини пенсіонерка та інвалід 2 групи, батьки особи з інвалідністю 3 групи, на обліку у психіатричних та наркологічних кабінетах не перебуває, характеризується позитивно, відсутні обставини, що обтяжують покарання, вчинення злочину вперше.

Апеляційний суд зазначає, що при визначенні поняття обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, суд повинен виходити з системного тлумачення статтей 66 та 69 КК України, згідно з якими підстави, що дають суду повноваження вийти за межі мінімального покарання, встановленого законом, мають знаходитися у зв`язку з метою кримінального правопорушення, роллю, яку виконувала особа, визнана винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, її поведінкою під час його вчинення, іншими факторами, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку злочину та особу винного. Суд, застосовуючи положення ст. 69 КК України при призначенні покарання, зобов`язаний не лише перерахувати обставини, що його пом`якшують, а й обґрунтувати яким чином такі обставини істотно знизили чи мали би знизити ступінь тяжкості вчиненого злочину.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_8 покарання колегія суддів апеляційного суду відповідно до ст. 65 КК України враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, відомості про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, вчинене ОСОБА_8 кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 332 КК України, згідно із ст. 12 цього ж Кодексу, за ступенем тяжкості відноситься до тяжких злочинів.

Винуватість у вчиненні цього кримінального правопорушення обвинувачений ОСОБА_8 фактично визнав, а саме підтвердив обставини кримінального правопорушення.

Отже, ОСОБА_8 вперше притягується до кримінальної відповідальності, не судимий, має постійне місце проживання та міцні соціальні зв`язки, на обліку у лікарів психіатра чи нарколога не перебуває, одружений, на утриманні двоє малолітніх дітей, матір дружини пенсіонерка та інвалід 2 групи, батьки особи з інвалідністю 3 групи, характеризується позитивно.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого апеляційний суд визнає щире каяття, визнання вини та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. При цьому, обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 59-1 КК України, покарання у виді пробаційного нагляду полягає в обмеженні прав і свобод засудженого, визначених законом і встановлених вироком суду, із застосуванням наглядових та соціально-виховних заходів без ізоляції від суспільства, а згідно ч. 4 цієї статті пробаційний нагляд призначається на строк від одного до п`яти років.

Наведені вище обставини, на переконання колегії суддів, мають зв`язок між причинами, обставинами вчинення кримінального правопорушення, його наслідками і у їх сукупності істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, та дають право суду призначити ОСОБА_8 покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України, перейшовши до іншого, більш м`якого виду покарання, не зазначеного в санкції статті (частини) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення, а саме пробаційного нагляду з позбавленням права обіймати посади чи займатися діяльністю, пов`язаною з перевезеннями пасажирів та вантажів через державний кордон України та з конфіскацією всього майна, яке є власністю ОСОБА_8 .

При цьому, апеляційний суд на обвинуваченого покладає обов`язки, передбачені ч. 2 ст. 59-1 КК України.

Строк відбуття покарання ОСОБА_8 у виді пробаційного нагляду слід обчислювати з дня постановки засудженого на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Визначаючи таку міру покарання обвинуваченому в даному випадку суд апеляційної інстанції врахував тяжкість вчиненого злочину, його суспільну небезпечність, форму вини, наслідки, які настали внаслідок його вчинення, особу обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, наявність обставин, які пом`якшують покарання та відсутність обтяжуючих покарання обставин, а також встановлення обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення в сукупності з іншими обставинами провадження.

Колегія суддів вважає, що саме таке покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді пробаційного нагляду з позбавленням права обіймати посади чи займатися діяльністю, пов`язаною з перевезеннями пасажирів та вантажів через державний кордон України та з конфіскацією всього майна, яке є власністю ОСОБА_8 , відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як обвинуваченим, так і іншими особами, адже відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

Крім того, призначене покарання, на переконання апеляційного суду, відповідатиме принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, а також не є надто суворим чи м`яким.

Водночас, суд апеляційної інстанції, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, не вбачає законних дістав для призначення обвинуваченому покарання із застосуванням ст. 75 КК України, як про це просить сторона захисту.

Разом з тим, обвинуваченому ОСОБА_8 на підставі ст.72 КК України слід зарахувати у строк покарання строк його затримання з 22.01.2025 по 24.01.2025 день за два, та строк домашнього арешту з 25.01.2025 по 24.03.2025 з розрахунку, що три дні цілодобового домашнього арешту відповідають двом дням пробаційного нагляду.

З наведених підстав, апеляційна скарга захисника підлягає задоволенню, а вирок стосовно ОСОБА_8 - зміні в частині призначеного покарання.

На підставі наведеного і керуючись ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Любомльського районного суду Волинської області від 02 липня 2025 року в частині призначеного покарання змінити.

Призначити ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 332 КК України покарання із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України у виді пробаційного нагляду строком на 5 (п`ять) років з позбавленням права обіймати посади чи займатися діяльністю, пов`язаною з перевезеннями пасажирів та вантажів через державний кордон України на строк 3 (три) роки, з конфіскацією всього майна, яке є власністю ОСОБА_8 .

Відповідно до ч. 2 ст. 59-1 КК України на ОСОБА_8 покласти наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання та роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Початок строку відбування основного покарання рахувати з моменту постановки засудженого на облік органом з питань пробації.

Зарахувати ОСОБА_8 в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 22.01.2025 по 24.01.2025 включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні пробаційного нагляду.

Зарахувати ОСОБА_8 в строк покарання строк цілодобового домашнього арешту з 25.01.2025 по 24.03.2025 з розрахунку, три дні цілодобового домашнього арешту за два дні пробаційного нагляду.

В іншій частині вирок суду першої інстанції залишити без зміни.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді