Справа № 145/239/25
Провадження №11-кп/801/1100/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8

захисника обвинувачених - адвоката ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці кримінальне провадження № 0000221, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 02.10.2024 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Тиврівського відділу Вінницької окружної прокуратури ОСОБА_10 на вирок Тиврівського районного суду Вінницької області від 08 вересня 2025 року по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, уродженки села Строїнці Тиврівського району Вінницької області, зареєстрованої та проживаючої по АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ст. 185 ч. 4, 209 ч. 1, 361 ч. 2 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , українки, громадянки України, уродженки села Іскрівка Тиврівського району Вінницької області, зареєстрованої по АДРЕСА_2 , проживаючої по АДРЕСА_3 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ст. 185 ч. 4, 209 ч. 1, 361 ч. 2 КК України,

Зміст судового рішення та встановлені судом обставини.

Вироком Тиврівського районного суду Вінницької області від 08 вересня 2025 року

ОСОБА_7 визнано винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ст. 185 ч. 4, 209 ч. 1, 361 ч. 2 КК України, та призначено покарання:

-за ч. 4 ст. 185 КК України - 5 (п`ять) років позбавлення волі;

-за ч. 1 ст. 209 КК України - 3 (три) роки позбавлення волі без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю та без конфіскації майна;

-за ч. 2 ст. 361 КК України - 2 (два) роки позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень покарання ОСОБА_7 призначено шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю та без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки.

Покладено на ОСОБА_7 обов`язки, передбачені п. 1 - 2 ч. 1 ст. 76 КК України:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, або навчання.

ОСОБА_8 визнано винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ст. 185 ч. 4, 209 ч. 1, 361 ч. 2 КК України, та призначено покарання:

-за ч. 4 ст. 185 КК України - 5 (п`ять) років позбавлення волі;

-за ч. 1 ст. 209 КК України - 3 (три) роки позбавлення волі без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю та без конфіскації майна;

-за ч. 2 ст. 361 КК України - 2 (два) роки позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень покарання ОСОБА_8 призначено шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю та без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки.

Покладено на ОСОБА_8 обов`язки, передбачені п. 1 - 2 ч. 1 ст. 76 КК України:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, або навчання.

Вирішено питання про забезпечення заходів кримінального провадження у виді арешту майна, а також долю речових доказів.

Судом установлено, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 попередньо вступили у злочинну змову, направлену на несанкціоноване втручання в роботу інформаційних (автоматизованих) систем з метою подальшого вчинення таємного викрадення чужого майна.

30.09.2024 року ОСОБА_8 перебуваючи за місцем свого проживання у селі Строїнці Вінницького району, на виконання спільного з ОСОБА_7 умислу, діючи у відповідності до раніше обумовленого плану дій, маючи прямий умисел на вчинення злочину, з корисливих мотивів, діючи без відома та згоди ОСОБА_11 , маючи у розпорядженні засоби вчинення злочину, а саме належний ОСОБА_11 фінансовий номер НОМЕР_1 оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар», що використовувався ОСОБА_11 як логін доступу (фінансовий номер телефону) у застосунку «Приват-24», призначеному для дистанційного керування банківськими рахунками, що є програмно-технічним комплексом та інформаційною (автоматизованою) системою, засобами телефонного зв`язку повідомила про вищевказаний факт ОСОБА_7 . Також ОСОБА_8 повідомила про свою готовність до вчинення злочину та можливість прихованого від ОСОБА_11 вчинення дій із належним фінансовим номером за усними вказівками ОСОБА_7

30.09.2024 року у період часу до 04:14 год. ОСОБА_7 перебуваючи у невстановленому місці, діючи у відповідності до раніше обумовленого плану дій, маючи прямий умисел на вчинення злочину, з корисливих мотивів, маючи власний мобільний термінал з підключенням до мережі Інтернет, а саме: «iPhone 13», з раніше встановленим до його операційної системи застосунком «Приват-24», з допомогою наданими в ході телефонної розмови ОСОБА_8 відомостями про реквізити абонентського номеру сім-карти оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар», що використовувався ОСОБА_11 , як логін доступу (фінансовий номер телефону), та кодом відновлення паролю доступу користувача, діючи без відома та згоди власника, увійшла до застосунку «Приват 24». Таким чином, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою, здійснили несанкціоноване втручання в роботу вищезгаданого застосунку як інформаційної (автоматизованої) системи, що виразилось у дистанційній ідентифікації та верифікації особи ОСОБА_7 у якості ОСОБА_11 , шляхом обміну ідентифікаційними даними з АТ КБ «Приватбанк» через мережу Інтернет у застосунку «Приват-24» та смс-листуванням між банківською установою та фінансовим номером телефону НОМЕР_1 , що перебував у розпорядженні ОСОБА_8 , та яким, за вказівкою ОСОБА_7 , здійснювались підтвердження відповідних запитів банківської установи на фінансовий номер телефону НОМЕР_1 . Таким чином, ОСОБА_7 у застосунку «Приват-24» отримала безпосередній доступ до банківських рахунків потерпілої ОСОБА_11 , № НОМЕР_2 та № НОМЕР_3 , відкритих у АТ КБ «Приват Банк», та можливості здійснювати банківські операції за ними, а також можливість подальшого отримання адміністративних (державних), фінансових, комерційних та інших послуг у мережі Інтернет від її імені.

Крім того, ОСОБА_7 , перебуваючи у невстановленому місці, з корисливих мотивів, переслідуючи мету заволодіння грошовими коштами потерпілої ОСОБА_11 , які зберігались на банківському рахунку з картковим відображенням № НОМЕР_4 , відкритого у АТ «Універсал Банк», здійснила несанкціонований вхід до облікового запису (акаунту) потерпілої ОСОБА_11 , який являється системою, призначеною для дистанційного керування банківськими рахунками АТ «Універсал Банк» у режимі реального часу (інтернет - банкінг), в тому числі електронними платежами, а також згідно Законом України «Про платіжні системи та перекази коштів в Україні» є мобільним платіжним інструментом, та відповідно до Закону України «Про захист інформації в інформаційно - телекомунікаційній системах» є інформаційною (автоматизованою) системою, переслідуючи прямий умисел, направлений на несанкціоноване втручання в роботу інформаційних (автоматизованих) систем, усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки у вигляді втручання в роботу інформаційної (автоматизованої) системи, порушила процедуру отримання дозволу на проведення операцій з використанням спеціального платіжного засобу (авторизації) за наступних обставин.

Так, ОСОБА_7 , використовуючи мобільний пристрій марки «Iphone 13», який належить їй та всесвітню інформаційну систему загального доступу Інтернет, неправомірно використовуючи заздалегідь відомий логін та пароль ОСОБА_11 , здійснила повторне несанкціоноване втручання в роботу облікового запису потерпілої.

Увійшовши до облікового запису о 04:31 год. ОСОБА_7 перерахувала із карткового рахунку № НОМЕР_5 , відкритого у АТ «Універсал Банк», що належить ОСОБА_11 , на картковий рахунок АТ «Універсал Банк» № НОМЕР_6 грошові кошти у сумі 110000 гривень, що відкритий на ім`я ОСОБА_12 , на картковий рахунок АТ «Універсал Банк» № НОМЕР_7 грошові кошти у сумі 20000 гривень, відкритий на ім`я ОСОБА_8 та на картковий рахунок АТ КБ «Приват Банк» № НОМЕР_8 , відкритий на ім`я ОСОБА_7 , грошові кошти у сумі 50000 та 75045 гривень. Тим самим ОСОБА_7 повторно несанкціоновано втрутилась в роботу автоматизованої банківської системи «Monobank» АТ «Універсал Банк», що призвело до несанкціонованого втручання в роботу інформаційних (автоматизованих) систем.

Крім цього, ОСОБА_7 за невстановлених обставин, будучи обізнаною з приводу зберігання її знайомою ОСОБА_11 на рахунках, відкритих у АТ «Приват Банк» грошових коштів, запропонувала ОСОБА_8 здійснити їх крадіжку, на що остання погодилася.

Реалізуючи спільний злочинний умисел, ОСОБА_7 , перебуваючи у невстановленому місці, досягла усної домовленості із ОСОБА_8 щодо вчинення крадіжки належних ОСОБА_11 грошових коштів з рахунків, відкритих у АТ «Приват Банк».

30.09.2024 року приблизно 02:20 год. ОСОБА_13 , перебуваючи неподалік АЗС «Авантаж» спільно зі ОСОБА_11 , отримала доступ до належного останній мобільного телефону ТМ «Oscal Tiger 12» у якому на той час знаходилась сім-картка оператора мобільного зв`язку «Київстар» з абонентський номером НОМЕР_9 . Скориставшись моментом, що за її діями ніхто не спостерігає, керуючись єдиним умислом, направленим на подальше незаконне заволодіння грошовими коштами ОСОБА_11 , ОСОБА_13 витягнула із тримача мобільного телефону сім-карту оператора мобільного зв`язку «Київстар» з абонентським номером НОМЕР_9 , помістивши її у особисті речі, для подальшої реалізації свого злочинного умислу.

30.09.2024 року о 04:13 год. ОСОБА_13 , перебуваючи за місцем свого проживання, помістила вищевказану сім-карту оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» НОМЕР_1 у належний їй мобільний телефон ТМ «SAMSUNG SM-A325F IDS».

30.09.2024 року приблизно о 04:15 год. ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою, умисно, з корисливих спонукань, в умовах воєнного стану, зв`язались по інтернет-зв`язку, та в ході розмови ОСОБА_8 повідомила ОСОБА_7 , що вказана сім-карта у неї, а далі повідомила відповідний код доступу до акаунту інтернет-банкінгу, зареєстрованому в АТ «Приват Банк», на ім`я ОСОБА_11 .

Після цього ОСОБА_7 , увійшовши до належного потерпілій ОСОБА_11 акаунту інтернет-банкінгу, зареєстрованому в АТ «Приват Банк» здійснила транзакції по списанню належних ОСОБА_11 грошових коштів з рахунків № НОМЕР_2 та № НОМЕР_3 , відкритих у АТ КБ «Приват Банк».

Надалі ОСОБА_7 , отримавши від ОСОБА_14 відповідний код доступу, за допомогою інтернет-банкінгу переказала грошові кошти в загальній сумі 255045 грн. на іншу належну потерпілій ОСОБА_11 банківську картку № НОМЕР_4 , відкриту в AT «Універсал Банк», до якої вона попередньо мала доступ за допомогою інтернет-банкінгу.

В подальшому, 30.09.2024 року ОСОБА_7 за допомогою інтернет-банкінгу переказала грошові кошти у загальній сумі 255045 грн. декількома транзакціями, а саме:

-о 04:31 год. у сумі 20000 грн. на належну ОСОБА_8 банківську картку № НОМЕР_7 , відкриту в AT «Універсал Банк»;

-о 04:33 год. у сумі 110000 грн. на належний ОСОБА_12 картковий рахунок, відкритий в AT «Універсал Банк»;

-о 04:38 год. у сумі 50000 грн. на належний ОСОБА_7 картковий рахунок, відкритий в АТ «Приват Банк»;

-о 04:38 год. у сумі 75045 грн. на належний ОСОБА_7 картковий рахунок, відкритий в АТ «Приват Банк».

Таким чином, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 заволоділа належними ОСОБА_11 грошовими коштами у сумі 255045 грн.

Своїми умисними діями ОСОБА_7 та ОСОБА_8 завдали ОСОБА_11 матеріальної шкоди на суму 255045 грн.

Крім того, ОСОБА_8 , діючи умисно, усвідомлюючи незаконність одержання коштів внаслідок вчинення суспільно-небезпечного протиправного діяння, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, з метою приховування походження вказаних коштів, шляхом надання правомірного вигляду їх отриманню та використанню, вчинила фінансові операції для маскування джерела походження коштів, одержаних в результаті вчинення кримінальних правопорушень, а саме:

- 30.09.2024 о 12:54 год. здійснила переказ грошових коштів у сумі 300 грн. на картковий рахунок, відкритий у АТ КБ «Приват Банк» № НОМЕР_10 ;

- 30.09.2024 о 15:43 год. здійснила переказ грошових коштів у сумі 1020 грн. на картковий рахунок, відкритий у АТ КБ «Приват Банк» № НОМЕР_10 ;

- 30.09.2024 о 16:05 год. здійснила переказ грошових коштів у сумі 18600 грн. на картковий рахунок, відкритий у АТ КБ «Приват Банк» № НОМЕР_11 .

Таким чином, ОСОБА_7 здійснила фінансові операції, спрямовані на приховування, маскування джерела походження коштів, одержаних в результаті попереднього вчинення нею ж кримінальних правопорушень на загальну суму 19920 грн., після набуття яких, володіла, використовувала та розпоряджалася ними на власний розсуд.

Крім того, ОСОБА_7 діючи умисно, усвідомлюючи незаконність одержання коштів внаслідок вчинення суспільно-небезпечного протиправного діяння, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, з метою приховування походження вказаних коштів, шляхом надання правомірного вигляду їх отриманню та використанню, вчинила фінансові операції для маскування джерела походження коштів, одержаних в результаті вчинення кримінальних правопорушень, а саме:

- 30.09.2024 о 05:30 год. здійснила переказ грошових коштів у сумі 5000 грн. на картковий рахунок, відкритий у АТ КБ «Приват Банк» № НОМЕР_12 ;

- 30.09.2024 о 09:18 год. здійснила переказ грошових коштів у сумі 1005 грн. на картковий рахунок, відкритий у АТ «Універсал Банк» № НОМЕР_13 ;

- 30.09.2024 о 1:21 год. здійснила переказ грошових коштів у сумі 5025 грн. на картковий рахунок, відкритий у АТ «Сенс Банк» № НОМЕР_14 ;

- 30.09.2024 о 11:58 год. здійснила переказ грошових коштів у сумі 1005 грн. на картковий рахунок відкритий у АТ «Універсал Банк» № НОМЕР_15 ;

- 30.09.2024 о 14:59 год. здійснила переказ грошових коштів у сумі 7537 грн. на картковий рахунок, відкритий у АТ «Універсал Банк» № НОМЕР_15 ;

- 01.10.2024 о 01:00 год. здійснила переказ грошових коштів у сумі 2010 грн. на картковий рахунок, відкритий в АТ «Ощад Банк» № НОМЕР_16 ;

- 01.10.2024 о 01:19 год. здійснила переказ грошових коштів у сумі 8040 грн. на картковий рахунок, відкритий в АТ «Ощад Банк» № НОМЕР_17 ;

- 01.10.2024 о 02:03 год. здійснила переказ грошових коштів у сумі 2512 грн. на картковий рахунок, відкритий в АТ «Ощад Банк» № НОМЕР_18 ;

- 01.10.2024 о 02:12 год. здійснила переказ грошових коштів у сумі 3015 грн. на картковий рахунок, відкритий в АТ «ПУМБ» № НОМЕР_19 ;

- 01.10.2024 о 11:13 год. здійснила переказ грошових коштів у сумі 3015 грн. на картковий рахунок, відкритий в АТ «Ощад Банк» № НОМЕР_20 ;

- 01.10.2024 о 12:11 год. здійснила переказ грошових коштів у сумі 600 грн. на картковий рахунок, відкритий в АТ КБ «Приват Банк» № НОМЕР_21 ;

- 01.10.2024 о 13:19 год. здійснила переказ грошових коштів у сумі 2512 грн. на картковий рахунок, відкритий в АТ «ПУМБ» № НОМЕР_22 ;

- 01.10.2024 о 13:31 год. здійснила переказ грошових коштів у сумі 29145 грн. на картковий рахунок, відкритий у АТ «А-Банк» № НОМЕР_23 ;

- 01.10.2024 о 13:32 год. здійснила переказ грошових коштів у сумі 29145 грн. на картковий рахунок, відкритий в АТ «А-Банк» № НОМЕР_23 ;

- 01.10.2024 о 13:33 год. здійснила переказ грошових коштів у сумі 2110 грн. на картковий рахунок, відкритий в АТ «А-Банк» № НОМЕР_23 .

Таким чином, ОСОБА_7 здійснила фінансові операції, спрямовані на приховування, маскування джерела походження коштів, одержаних в результаті попереднього вчинення нею ж кримінальних правопорушень на загальну суму 109686 грн., після набуття яких, володіла, використовувала та розпоряджалася ними па власний розсуд.

Суд кваліфікував дії обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за частиною другою статті 361 КК України як несанкціоноване втручання в роботу інформаційних (автоматизованих) систем, вчинене за попередньою змовою групою осіб, за частиною четвертою статті 185 КК України як крадіжка, вчинена за попередньою змовою групою осіб та в умовах воєнного стану, а також за частиною першою статті 209 КК України як набуття, володіння, використання, розпорядження майном, щодо якого фактичні обставини свідчать про його одержання злочинним шляхом, у тому числі здійсненні фінансової операції, вчинення дій, спрямованих на приховування, маскування походження такого майна та володіння ним, права на таке майно, джерела його походження, місцезнаходження, вчинені особою, яка знала, що таке майно повністю одержано злочинним шляхом.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що їх подала.

В апеляційній скарзі прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Тиврівського відділу Вінницької окружної прокуратури ОСОБА_10 ставиться питання про скасування вироку Тиврівського районного суду Вінницької області від 08 вересня 2025 року в частині призначення покарання та вирішення питання про речові докази через неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинувачених внаслідок м`якості. Просить в цій частині ухвалити новий вирок, яким призначити обвинуваченим за висунутим обвинуваченням те ж саме основне покарання, проте за ч. 1 ст. 209 КК України призначити також додаткове покарання у виді позбавлення права займатися діяльністю, пов`язаною із здійсненням фінансових операцій в інформаційних (автоматизованих) системах на строк 2 (два) роки. Також просить застосувати спеціальну конфіскацію до вилучених у обвинувачених мобільних телефонів та грошових коштів.

Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевий суд всупереч положенням ст. 55, 77 КК України, а також висновків про застосування норми права, викладених у постанові Об`єднаної палати касаційного кримінального суду Верховного Суду від 04.09.2023 у справі № 404/2081/22, не призначив обвинуваченим за ч. 1 ст. 209 КК України додаткове покарання у виді позбавлення права займатись певною діяльністю, визначене санкцією частини статті як обов`язкове. Також на переконання прокурора суд в порушення положень ст. 96?, 96? КК України не застосував спеціальну конфіскацію.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор ОСОБА_6 підтримав доводи апеляційної скарги прокурора з підстав, викладених в ній та просив задовольнити її в повному об`ємі.

Обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , а також їх захисник - адвокат ОСОБА_9 заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вважаючи вирок суду законним та обґрунтованим, а призначене покарання таким, що відповідає засадам призначення покарання.

Інші учасники (потерпіла) будучи належним чином повідомленими про час та місце судового розгляду не з`явились, заяв про поважність причин неприбуття до суду не подавали. Такі обставини відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК України не перешкоджають проведенню апеляційного розгляду.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідача, виступи учасників провадження, дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст. 94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Як убачається з оскаржуваного вироку, місцевий суд правильно встановив фактичні обставини справи і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень. Даний висновок ґрунтується на зібраних у встановленому законом порядку та належним чином перевірених судом доказах, які в апеляційній скарзі не заперечуються і перевірці в апеляційній інстанції не підлягають.

Доводи ж апеляційної скарги прокурора в частині неправильного застосування Закону України про кримінальну відповідальність суд вважає обґрунтованими з огляду на таке.

Висновки щодо призначення додаткового покарання.

Санкцією ч. 1 ст. 209 КК України визначено можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років із позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до двох років та з конфіскацією майна.

Місцевий суд, установивши доведеність вини ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за цією статтею закону про кримінальну відповідальність, призначив кожній із них покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю та без конфіскації майна.

Обґрунтовуючи відсутність підстав для призначення додаткового покарання у виді позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю місцевий суд виходив з того, що на момент вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 209 КК України, обвинувачені не обіймали посади та не займалися діяльністю, які пов`язані зі скоєнням цього злочину.

Проте такі висновки місцевого суду не відповідають загальним засадам призначення покарання, якими реалізується, з-поміж іншого, превентивна функція додаткового покарання.

Згідно з положеннями ст. 55 КК у випадку, коли санкцією відповідної частини статті Особливої частини КК передбачено можливість призначення особі додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, суд, визнаючи особу винуватою у вчиненні відповідного кримінального правопорушення, має право призначити таке додаткове покарання незалежно від того, чи обвинувачений обіймав певну посаду або займався певною діяльністю на час вчинення кримінального правопорушення.

У висновку про застосування норми закону про кримінальну відповідальність, вкладеному у Постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного суду від 04.09.2023 (справа № 404/2081/22) зазначено, що згідно з положеннями ст. 55 КК України у випадку, коли санкцією відповідної частини статті Особливої частини КК передбачено можливість призначення особі додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, суд, визнаючи особу винуватою у вчиненні відповідного кримінального правопорушення, має право призначити таке додаткове покарання незалежно від того, чи обвинувачений обіймав певну посаду або займався певною діяльністю на час вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, з урахуванням положень ст. 55 КК України, а також роз`яснень, викладених у судовому рішенні суду касаційної інстанції, щодо застосування цієї норми закону, обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 необхідно також призначити додаткове покарання у виді позбавлення права займатися діяльністю, пов`язаною із здійсненням фінансових операцій в інформаційних (автоматизованих) системах.

Висновки щодо застосування спеціальної конфіскації.

Як убачається з оскаржуваного вироку, прокурор під час виступу в удових дебатах просив суд застосувати спеціальну конфіскацію щодо мобільних телефонів «Samsung SM-A325F IDS» (ІМЕІ 1: НОМЕР_24 ; ІМЕІ 2: НОМЕР_25 ) та «IPhone 13» (ІМЕІ 1: НОМЕР_26 , ІМЕІ 2: НОМЕР_27 ), а також грошових коштів у розмірі 3900 гривень.

Відмовляючи у застосуванні спеціальної конфіскації щодо цього майна суд зазначив, що під час судового розгляду не було встановлено, що саме вилучені мобільні телефони та гроші є майном та грішми, які підпадають під ознаки майна, визначеного статтею 96? КК України, що підлягає спеціальній конфіскації. Доказів того, що мобільні телефони були підшукані, виготовлені, пристосовані та використані лише як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, суду не надано. Так само суду не надано доказів того, що гроші в сумі 3900 гривень були одержані обвинуваченою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Проте такі висновки місцевого суду не відповідають установленим фактичним обставинам кримінального провадження.

За змістом ст. 96? КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У свою чергу статтею 96? КК України визначено перелік випадків застосування спеціальної конфіскації, та з-поміж іншого такий захід кримінально-правового характеру застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна (п. 1 ч. 1 ст. 96? ККУ), а також були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання (п. 4 ч. 1 ст. 96? ККУ).

У цьому провадженні, зокрема із наданих суду показань обвинуваченою ОСОБА_7 установлено, що належний їй мобільний телефон «Iphone 13» - це саме той предмет, який нею використовувався як знаряддя вчинення кримінального правопорушення, з якого вона незаконно, без відома потерпілої, входила за допомогою інтернет-банкінгу в її додаток «Приват-24» та здійснила незаконні операції, вчинивши таким чином кримінальні правопорушення, передбачені ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 209, ч. 2 ст. 361 КК України.

Також із наданих суду показань обвинуваченою ОСОБА_8 убачається, що належний їй мобільний телефон «Samsung SM-F325F IDS» є тим самим предметом, який вона використовувала у якості знаряддя вчинення кримінального правопорушення, до якого помістила належну потерпілій ОСОБА_11 сім-карту оператора мобільного зв`язку, яку викрала в останньої, та на який приходив код доступу для входу до додатку «Приват-24», вчинивши таким чином кримінальні правопорушення, передбачені ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 209, ч. 2 ст. 361 КК України.

Таким чином належний обвинуваченій ОСОБА_7 мобільний телефон «Iphone 13» та обвинуваченій ОСОБА_8 мобільний телефон «Samsung SM-F325F IDS» були використані останніми як засоби та знаряддя вчинення кримінального правопорушення (п. 4 ч. 1 ст. 96? ККУ), а тому підпадають під спеціальну конфіскацію у порядку ст. 96? КК України.

Окрім того у своїх показах обвинувачена ОСОБА_8 вказала й на те, що гроші в сумі 3900 гривень, які добровільно видані нею слідчому під час досудового розслідування, є грошима, що незаконно отриманні нею внаслідок вчинення предикатних злочинів, а також кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 209 КК України, які вона після легалізації (відмивання) коштів, одержаних злочинним шляхом, зняла з банкомату на власні потреби.

Поряд з цим, потерпіла ОСОБА_11 в судовому засіданні підтвердила, що матеріальну шкоду їй відшкодовано в повному обсязі (що підтверджується й копіями розписок), претензій матеріального та морального характеру не має, цивільний позов ні під час досудового розслідування, ні під час судового розгляду не заявляла.

Тобто грошові кошти в сумі 3900 грн., що добровільно надані ОСОБА_8 у якості грошових коштів, які отримані нею внаслідок легалізації (відмивання) майна, одержаного злочинним шляхом, не підлягають поверненню потерпілій ОСОБА_15 , а тим паче, як не вірно визначено судом першої інстанції, - обвинуваченій ОСОБА_8 , натомість підпадають під ознаки грошей, одержаних внаслідок вчинення кримінального правопорушення (п. 1 ч. 1 ст. 96? ККУ), через що до таких коштів необхідно застосувати спеціальну конфіскацію у порядку ст. 96? КК України.

Враховуючи вищевикладене, ухвалений вирок місцевого суду не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, а також при його ухваленні неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, що, відповідно до п. п. 2, 4 ч. 1 ст. 409, ст. ст. 411, 413 КПК України, є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового вироку у цій частині судом апеляційної інстанції.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 409, 413, 420 КПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Тиврівського відділу Вінницької окружної прокуратури ОСОБА_10 задовольнити.

Вирок Тиврівського районного суду Вінницької області від 08 вересня 2025 року у кримінальному провадженні № 0000221, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань 02.10.2024 по обвинуваченню ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ст. 185 ч. 4, 209 ч. 1, 361 ч. 2 КК України скасувати в частині призначення покарання та вирішення питання про речові докази через неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність.

Ухвалити у цій частині новий вирок.

Визнати винуватою ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ст. 185 ч. 4, 209 ч. 1, 361 ч. 2 КК України та призначити покарання:

-за ч. 4 ст. 185 КК України - 5 (п`ять) років позбавлення волі;

-за ч. 1 ст. 209 КК України - 3 (три) роки позбавлення волі із позбавленням права займатися діяльністю, пов`язаною із здійсненням фінансових операцій в інформаційних (автоматизованих) системах на строк 2 (два) роки;

-за ч. 2 ст. 361 КК України - 2 (два) роки позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень покарання ОСОБА_7 призначити шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі із позбавленням права займатися діяльністю, пов`язаною із здійсненням фінансових операцій в інформаційних (автоматизованих) системах на строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки.

Покласти на ОСОБА_7 обов`язки, передбачені п. 1 - 2 ч. 1 ст. 76 КК України:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, або навчання.

Початок строку додаткового покарання ОСОБА_7 у виді позбавлення права займатися діяльністю, пов`язаною із здійсненням фінансових операцій в інформаційних (автоматизованих) системах, рахувати з дня ухвалення вироку судом апеляційної інстанції.

Визнати винуватою ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ст. 185 ч. 4, 209 ч. 1, 361 ч. 2 КК України та призначити покарання:

-за ч. 4 ст. 185 КК України - 5 (п`ять) років позбавлення волі;

-за ч. 1 ст. 209 КК України - 3 (три) роки позбавлення волі із позбавленням права займатися діяльністю, пов`язаною із здійсненням фінансових операцій в інформаційних (автоматизованих) системах на строк 2 (два) роки;

-за ч. 2 ст. 361 КК України - 2 (два) роки позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень покарання ОСОБА_8 призначити шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі із позбавленням права займатися діяльністю, пов`язаною із здійсненням фінансових операцій в інформаційних (автоматизованих) системах на строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки.

Покласти на ОСОБА_8 обов`язки, передбачені п. 1 - 2 ч. 1 ст. 76 КК України:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, або навчання.

Початок строку додаткового покарання ОСОБА_8 у виді позбавлення права займатися діяльністю, пов`язаною із здійсненням фінансових операцій в інформаційних (автоматизованих) системах, рахувати з дня ухвалення вироку судом апеляційної інстанції.

На підставі ст. 96?, 96? ч. 1 п. 4 КК України застосувати спеціальну конфіскацію мобільного телефону «Samsung SM-A325F IDS» (ІМЕІ 1: НОМЕР_24 ; ІМЕІ 2: НОМЕР_25 ) фіолетового кольору з сім-картою, а також мобільного телефону «IPhone 13» (ІМЕІ 1: НОМЕР_26 , ІМЕІ 2: НОМЕР_27 ), конфіскувавши їх у дохід держави.

На підставі ст. 96?, 96? ч. 1 п. 1 КК України застосувати спеціальну конфіскацію грошових коштів у сумі 3900 (три тисячі дев`ятсот) гривень, конфіскувавши їх у дохід держави.

У решті вирок залишити без змін.

Вирок може бути оскаржений до суду касаційної інстанції (Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду) протягом трьох місяців з дня проголошення.

Відповідно до ч. 4 ст. 532 КПК України судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

Відповідно до ч. 3 ст. 376 КПК України роз`яснити обвинуваченим, їх захиснику та потерпілій право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові заперечення.

Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченим та прокурору.

Судді: