Справа № 587/2795/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 січня 2026 року Сумський районний суд Сумської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника органу пробації ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Суми подання начальника Сумського районного сектору №4 філії ДУ «Центр пробації» в Сумській області про звільнення від відбування призначеного судом покарання у зв`язку з закінченням іспитового строку відносно засудженого:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Яструбине Сумського району Сумської області, з професійно-технічною освітою, тимчасово не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовозобов`язаного, РНОКПП: НОМЕР_1 , засудженого вироком Сумського районного суду Сумської області від 23 жовтня 2024 року за ч. 1 ст. 122 КК України до покарання у виді 1 року обмеження волі, відповідно до ст. ст. 75, 76 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік,

ВСТАНОВИВ:

05 грудня 2025 року до Сумського районного суду Сумської області надійшло вказане подання начальника Сумського районного сектору №4 філії ДУ «Центр пробації» в Сумській області про звільнення ОСОБА_5 від покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку.

Подання обґрунтоване тим, що засуджений ОСОБА_5 перебував на обліку з 02 грудня 2024 року, до набрання вироком законної сили був мобілізований до лав ЗСУ, 08 листопада 2024 року призваний на військову службу по загальній мобілізації та направлений до військової частини НОМЕР_2 . Станом на 11 січня 2025 року ОСОБА_5 значився таким, що самовільно залишив військову частину, тому Сумським РС №4 проведено першочергові розшукові заходи з виявлення засудженого, за результатами яких не вдалось встановити його місце знаходження, і відповідні матеріали були передані до Національної поліції України для проведення подальших розшукових заходів. ВП №4 (м. Суми) Сумського РУП ГУНП в Сумській області було заведено розшукову справу №321 від 28 лютого 2025 року. 16 серпня 2025 року засуджений ОСОБА_5 був розшуканий, ОРС закрито, а сам засуджений цього ж дня був направлений до ІНФОРМАЦІЯ_2 , де згодом направлений до військової частини у Черкаську область. На неодноразові запити до ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також до ІНФОРМАЦІЯ_3 відповідь про місцезнаходження засудженого отримано не було. 13 листопада 2025 року отримано інформацію з військової частини НОМЕР_3 про те, що ОСОБА_5 з 12 жовтня 2025 року самовільно залишив розташування військової частини і відсутній на службі. За інформацією вимоги УІАП ГУНП в Сумській області ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності не притягувався, нового злочину не вчинив, іспитовий строк закінчився, а тому на підставі ч. 1 ст. 78 КК України, ч. 2 ст. 165 КВК України є законні підстави для звільнення від відбування призначеного судом основного покарання за вироком Сумського районного суду Сумської області від 23 жовтня 2024 року.

В судовому засіданні прокурор просив відмовити в задоволенні подання. Зазначив, що ОСОБА_5 під час іспитового строку вчинив новий злочин. Вважав, що в цьому випадку рішення про звільнення від покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку є передчасним.

Представник Сумського районного сектору №4 філії ДУ «Центр пробації» у судовому засіданні зазначив, що дані щодо притягнення засудженого до кримінальної відповідальності під час іспитового строку відсутні, тому просив подання задовольнити.

Засуджений в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, повідомлення про місце, дату та час розгляду справи направлено на адресу його проживання. Тому відповідно до ч. 5 ст. 539 КПК України суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності.

Суд, заслухавши прокурора, представника сектору пробації, вивчивши матеріали справи, вважає, що подання не підлягає задоволенню з таких підстав.

Статтею 78 КК України регламентовані правові наслідки звільнення від відбування покарання з випробуванням, які полягають у тому, що після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового кримінального правопорушення, звільняється судом від призначеного йому покарання. У разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими статтями 71, 72 цього Кодексу.

З огляду на положення ч. 2 ст. 165 КВК України після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, за поданням уповноваженого органу з питань пробації звільняється судом від призначеного йому покарання, контроль за його поведінкою припиняється і засуджений знімається з обліку у зазначеному органі.

Однак, ОСОБА_5 на шлях виправлення та перевиховання не став, оскільки у провадженні Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Сумах) ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві, стосовно нього перебуває кримінальне провадження №0002744 від 17 лютого 2025 року за ч. 5 ст. 407 КК України.

Таким чином, у разі доведення винуватості ОСОБА_5 у вчиненні ним вказаного кримінального правопорушення, остаточне покарання повинно бути призначене за правилами ч. 3 ст. 78 КК України, яка передбачає, що у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.

При цьому закон, зокрема ч. 3 ст. 78 КК України, не містить посилання на те, що факт вчинення нового злочину повинен бути встановлений обвинувальним вироком суду, який набрав законної сили, оскільки самим законом передбачено, що в цьому випадку суд не направляє засудженого для відбування призначеного покарання, а лише у разі доведеності його вини у вчиненні нового злочину, призначає йому покарання за правилами, передбаченими ст. ст. 71, 72 КК України.

Сплив іспитового строку є лише підставою для розгляду питання про звільнення засудженого від призначеного покарання, а не підставою для задоволення відповідного клопотання. Прийняття такого рішення є правом, а не обов`язком суду.

Вчинення засудженим протягом іспитового строку будь-якого ступеня тяжкості нового кримінального правопорушення визнається законом найсуттєвішим порушенням умов випробування.

Закон не пов`язує вказані правові наслідки з наявністю обвинувального вироку суду, тому відсутні порушення такої засади як презумпції невинуватості.

Вказані положення законодавства не суперечать вимогам ст. 62 Конституції України про те, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду, оскільки лише у разі ухвалення обвинувального вироку за нове кримінальне правопорушення, суд зможе призначити засудженому покарання за правилами, передбаченими статтями 71, 72 КК України, як про це зазначається в ч. 3 ст. 78 КК України.

Системний аналіз закону та роз`яснення Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» свідчать про те, що вчинення особою під час іспитового строку нового злочину, суди повинні розцінювати як порушення умов застосування статті 75 КК України при звільненні від відбування покарання.

З огляду на викладене, на цей час відсутні передбачені законом підстави для звільнення засудженого від відбування покарання після закінчення іспитового строку, а подання представника органу пробації є передчасним.

Керуючись ст. ст. 165, 166 КВК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, ст. 78 КК України, суд

п о с т а н о в и в:

У задоволенні подання начальника Сумського районного сектору №4 філії ДУ «Центр пробації» в Сумській області про звільнення від відбування призначеного судом покарання у зв`язку з закінченням іспитового строку відносно засудженого ОСОБА_5 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Сумський районний суд Сумської області протягом 7 днів з моменту її оголошення.

Суддя ОСОБА_1