У Х В А Л А

24 жовтня 2025 року Слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання Слідчий відділення розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи СВ Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_3 по матеріалам кримінального провадження № 0002008, відомості про яке внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.09.2025, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 307 КК України, про арешт майна,-

У С Т А Н О В И В:

23.10.2025 до слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 надійшло клопотання слідчого відділення розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи СВ Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_3 погоджене прокурорам Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_4 по матеріалам кримінального провадження № 0002008, відомості про яке внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.09.2025, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 307 КК України, про арешт майна.

Клопотання обґрунтоване тим, що Відповідно до статті 12 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» (далі по тексту Закон) передбачено, що обіг наркотичних засобів, психотропних речовин, включених до таблиці ІІ «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06 травня 2000 року № 770 (далі по тексту Перелік), в тому числі і «канабісу» та «екстракту канабісу», включених до таблиці ІІ вказаного Переліку, допускається для використання у медичній практиці за призначенням лікаря, а також у цілях, передбачених статтями 19, 20 та 23 цього Закону, а саме:обіг наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, а також рослин, що містять наркотичні засоби та психотропні речовини, в експертній і оперативно-розшуковій діяльності (ст. 19 Закону); діяльність з використання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, а також рослин, що містять наркотичні засоби та психотропні речовини, у навчальних цілях, освітній, науковій та науково-технічній діяльності (ст. 20 Закону); використання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у ветеринарній медицині (ст. 23 Закону). Однак у порушення вимог законодавства України, а саме положень Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», у невстановлений під час досудового розслідування час, у невстановленому місці, ОСОБА_5 , діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їхні наслідки, незаконно придбав-виготовив наркотичний засіб, обіг якого обмежено, канабіс. Далі, у невстановлений під час досудового розслідування час та дату, ОСОБА_5 приніс зазначену наркотичну речовину до будинку, що за адресою: Київська область, Білоцерківський район, село Нова Пустоварівка, вулиця Шевченко, будинок 8а, де почав здійснювати її сушіння та подальше зберігання з метою подальшого збуту до 21 жовтня 2025 року. 21 жовтня 2025 року, у період часу з 14 години 39 хвилин по 21 годину 01 хвилину, під час проведення санкціонованого обшуку за вказаною адресою працівниками поліції було виявлено та вилучено речовину рослинного походження зеленого коліру, а саме - наркотичний засіб канабіс, обіг якого обмежено. Виявлену речовину було вилучено та поміщено до дванадцяти картонних коробок, які опечатано спеціальним скотчем із маркуванням «Національна поліція України» та опломбовано відповідними бірками. Крім того, частину вилученого наркотичного засобу канабісу, обіг якого обмежено, було поміщено до спеціального пакета «Національна поліція України» № PSP4085871. Згідно висновку експерта за результатами судової експертизи матеріалів, речовин та виробів, всередині наданої для дослідження однієї картонної коробки, вилученої під час проведення санкціонованого обшуку за вказаною адресою, знаходились наркотичний засіб та рослина, обіг якого обмежено канабіс, масою 5294,79 г, що є особливо великим розміром, які ОСОБА_5 зберігав з метою подальшого збуту. 21.10.2025 проведено санкціонований обшуку на підставі ухвали слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду за адресою: Київська область, Білоцерківський район, с. Нова Пустоварівка, вул. Шевченка Тараса, 8 було виявлено та вилучено: патрон в кількості 1 шт. калібру 9 мм, який поміщено до спец. пакету № ICR0229788, речовину зеленого кольору, зовні схожу на канабіс, яку поміщено до спец. пакета № RIC2090775, скляну колбу з пристроєм для куріння, яку поміщено до спец. пакету № PSP7128887.

У судове засідання сторони кримінального провадження не з`явилися. Від прокурора та слідчого надійшли заяви про розгляд клопотання за їх відсутності, у яких вони підтримали подане клопотання та просили його задовольнити. Від підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 також надійшли письмові заяви з проханням розглянути клопотання без їх участі. У своїх заявах вони просять клопотання вирішити на розсуд суду.

Згідно з нормою ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, вислухавши доводи прокурора по даному клопотанню, приходжу до висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Так, в провадженні слідчим відділом Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 19.09.2025 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002008 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 307 КК України.

В судовому засіданні слідчим суддею встановлено, що 22.10.2025 постановою слідчого вилучені речі визнані речовими доказами у кримінальному провадженню в порядку ч.1 ст. 98 КПК України.

Крім того в поданому клопотання слідчим доведено, з метою досягнення дієвості кримінального провадження наявна необхідність у застосуванні до тимчасово вилученого майна, яке відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, що є безпосередньо предметом та доказом вказаного кримінального правопорушення пов`язаного з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів та інші злочини проти здоров`я населення, а також для встановлення відомостей, що міститься у вище зазначених речах та предметах шляхом проведення судових експертиз, такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Так, арешт майна - це один із заходів забезпечення кримінального провадження, суть якого полягає у тимчасовому позбавленні підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Арешт майна носить тимчасовий характер, оскільки остаточне рішення про те, що належить вчинити з майном, яке арештоване, буде вирішено судом при ухваленні вироку (ст. 368 КПК).

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до частини 2 статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Згідно зі ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні. підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби та знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.

Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, повинен врахувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність; можливість спеціальної конфіскації майна; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Слідчий в поданому клопотанні зазначає, що вказане майно може містити сліди злочину або інші відомості, які мають значення для встановлення істини у справі, а також може бути предметом або знаряддям злочину, тому з метою збереження речових доказів виникла необхідність у накладенні арешту.

Суд, дослідивши матеріали клопотання, приходить до висновку, що клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Вказані обставини є достатніми підставами, передбаченими ст. 98, п. 3, п. 1, п 4 ч. 2 ст. 167, 170,175, 309, 371, 372, 395 КПК України, слідчий суддя, для арешту тимчасово вилученого майна,-

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання слідчого відділення розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи СВ Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_3 по матеріалам кримінального провадження № 0002008, відомості про яке внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.09.2025, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 307 КК України, про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно, в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на: скляну колбу з пристроєм для куріння, яка належить підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зі забороною власнику (володільцю) майна ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 розпоряджатися, відчужувати або користуватися зазначеним майном у разі необхідності та надати дозвіл використовувати його у разі необхідності для проведення судових експертиз та слідчих (розшукових) дій.

Копію ухвали направити слідчому, прокурору, захиснику та власнику майна для виконання.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддяОСОБА_8