Справа № 138/3656/25
Провадження №11-сс/801/11/2026
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 січня 2026 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

при секретаря ОСОБА_5

прокурора в режимі відеоконференції ОСОБА_6

підозрюваної в режимі відеоконференції ОСОБА_7

захисника підозрюваної - адвоката

в режимі відеоконференції ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Могилів-Подільської окружної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 18 грудня 2025 року про застосування заходу забезпечення кримінального провадження - запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Могилів-Подільський Вінницької області, зареєстрованої та проживаючої по АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, раніше не судимої,

підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ст. 135 ч. 3, 166 КК України,-

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Ухвалою слідчого судді Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 18 грудня 2025 року задоволено погоджене із прокурором клопотання слідчого СВ Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області про застосування заходу забезпечення кримінального провадження № 0000586, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.12.2025 року за ознаками ст. 135 ч. 3, 166 КК України - запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 .

Застосовано до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якій 17.12.2025 оголошено підозру за ст. 135 ч. 3, 166 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком на 60 (шістдесят) днів у межах строку досудового розслідування до 15 лютого 2026 року.

Одночасно визначено заставу у розмірі 60 (шістдесяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 181 680 (сто вісімдесят одну тисячу шістсот вісімдесят) гривень, за умови внесення якої підозрюваний може бути звільнений з-під варти.

У разі внесення застави підозрюваним чи іншим заставодавцем на ОСОБА_7 відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покладено обов`язки: прибувати за першою вимогою до слідчого, прокурора чи суду; не відлучатись з населеного пункту, де вона проживає, без дозволу слідчого, прокурора чи суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця проживання чи роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади паспорт громадянина України для виїзду за кордон та інші документи, які дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну, утриматися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні.

Приймаючи рішення про задоволення клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя вказав, що прокурором під час розгляду клопотання доведено обґрунтованість підозри, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, внаслідок чого дійшов висновку про необхідність застосування виключного запобіжного заходу, яким є тримання під вартою.

Водночас вирішуючи питання про визначення застави слідчий суддя дійшов висновку про те, що у цьому провадженні з урахуванням обставин кримінального правопорушення та особи підозрюваної можливо визначити заставу, яка забезпечить виконання процесуальних рішень т зможе запобігти установленим ризикам.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала.

В апеляційній скарзі прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Могилів-Подільської окружної прокуратури ОСОБА_6 ставиться питання про скасування ухвали слідчого судді Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 18.12.2025 через істотні порушення кримінального процесуального закону та невідповідність висновків фактичним обставинам провадження. Просить винести своє рішення, яким застосувати до підозрюваної запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення застави.

Апеляційна скарга мотивована тим, що під час розгляду клопотання слідчим суддею не враховано, що інкриміновані злочини вчинені підозрюваною проти дитини, кримінальне правопорушення має значну суспільну небезпеку, наслідком злочину є смерть малолітньої дитини. Такі обставини в силу п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України виключають визначення застави, як альтернативного запобіжного заходу.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор ОСОБА_6 підтримав доводи апеляційної скарги з підстав викладених в ній та просив задовольнити її в повному об`ємі.

Підозрювана ОСОБА_7 та її захисник - адвокат ОСОБА_8 заперечили проти задоволення апеляційної скарги сторони обвинувачення, вважаючи ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідача, виступи учасників провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційних скарг.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст. 94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Як убачається з ухвали, слідчим суддею зазначені вимоги закону дотримано та висновки щодо застосування виключного запобіжного заходу, викладені в ухвалі, належним чином умотивовані.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам переховування від органів слідства та суду, знищення чи спотворення речей чи документів, незаконного впливу на інших осіб, перешкоджання кримінальному провадженню, вчиненню інших правопорушень. Підставою ж застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити вищезазначені дії.

Оскільки ухвала слідчого судді в частині обґрунтованості підозри, доведеності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також щодо застосування виключного запобіжного заходу стороною обвинувачення не оспорюються, тому висновки слідчого судді в цій частині апеляційним судом не перевіряються.

З огляду на доводи та вимоги апеляційної скарги прокурора суд апеляційної інстанції перевіряє висновки слідчого судді про наявність підстав для визначення підозрюваній альтернативного запобіжного заходу у виді застави.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Проте п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України встановлює винятки з цього правила та зазначає, що слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, з-поміж інших щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Системний аналіз зазначених норм дозволяє дійти висновку про те, що за наявності обґрунтованої підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), який спричинив загибель людини, вирішення питання про визначення застави, як альтернативного запобіжного заходу, належить до дискреційних повноважень слідчого судді, проте з обов`язковим урахуванням підстав та обставин, передбачених ст. 177, 178 КПК України та рішення слідчого судді про визначення або не визначення застави має бути належним чином умотивовано.

Суд також виходить з того, що положення КПК та практика ЄСПЛ орієнтують на такі критерії, які слід врахувати при визначені застави: обставини кримінального правопорушення, особливий характер справи, майновий стан підозрюваного, його сімейний стан, у тому числі матеріальне становище близьких осіб, масштаб його фінансових операцій, дані про особу підозрюваного, встановлені ризики, передбачені статтею 177 КПК, «професійне середовище» підозрюваного, шкода, заподіяна кримінальним правопорушенням, тощо.

У будь-якому випадку визначаючи альтернативний запобіжний захід у виді застави, слідчий суддя з метою запобігання установленим ризикам та забезпечення виконання особою процесуальних рішень, повинен покласти на підозрюваного обов`язки, визначені ч. 5 ст. 194 КПК України, які об`єктивно можливо перевірити, зокрема, і передбачені п. 2, 3 ч. 5 ст. 194 КПК - не відлучатися із населеного пункту, у якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора чи суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця проживання та/або роботи.

У цьому провадженні під час апеляційного розгляду установлено, що підозрювана ОСОБА_7 уперше притягається до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання, де проживає з іншою неповнолітньою дитиною, працює на АЗС.

Такі обставини у разі внесення підозрюваною чи іншим заставодавцем визначеної судом застави цілком здатні забезпечити виконання підозрюваною покладених на неї обов`язків.

Сукупність цих обставин з урахуванням особи підозрюваної на даному етапі кримінального провадження виправдовують застосування до останньої виключного запобіжного заходу із визначенням застави.

Стосовно розміру альтернативного запобіжного заходу суд зазначає, що за змістом ч. 1 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом.

За визначенням, що міститься у ч. 1 ст. 182 КПК України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків.

Частиною четвертою ст. 182 КПК установлено, що розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Кримінальне правопорушення, передбачене ст. 135 ч. 3, 166 КК України, за якими ОСОБА_7 оголошено підозру, відповідно до ст. 12 КК України віднесено відповідно до тяжкого та невеликої тяжкості злочинів.

Розмір застави для різних категорій кримінальних правопорушень (злочинів) визначений п. 1-3 абз. 1 ч. 5 ст. 182 КПК України, та з-поміж інших, щодо осіб, підозрюваних у вчиненні тяжкого злочину, встановлений у розмірі від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При цьому застава в жодному разі не виконує функції покарання особи або ж відшкодування збитків, адже обрання цього заходу не означає доведення її вини, натомість її розмір повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого, не має бути таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов цього запобіжного заходу це фактично призвело б до подальшого його ув`язнення, яке в такому випадку перетворилося б на безальтернативне.

Кримінальний процесуальний закон саме на слідчого суддю (суд) покладає обов`язок під час визначення розміру застави перевіряти, чи він не є завідомо непомірним для підозрюваного.

Розмір застави повинен бути встановлений з урахуванням належної особі власності, якою вона може безперешкодно і без шкоди для близьких розпоряджатися для внесення застави, її майнового і сімейного стану.

Таким чином необхідно виокремити обставини, які враховуються при обранні запобіжного заходу у вигляді застави та визначенні її розміру, серед яких: спосіб життя - наприклад, періодичність перетину кордону, наявність у підозрюваного соціальних зв`язків поза межами країни тощо; сім`я та особи на утриманні - для призначення застави суд обов`язково повинен врахувати наявність на утриманні непрацездатних осіб або дітей; наявність або відсутність у підозрюваного постійного місця роботи або законних джерел доходу (розмір офіційної заробітної плати, надходження від дивідендів, депозити в банках тощо); житло - наявність у підозрюваного власного житла або такого, яке він законно орендує.

За приписами ч. 2 ст. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Застосовані загальні принципи щодо обґрунтування тримання підозрюваного під вартою та визначення розміру застави наведені, зокрема, в рішенні у справі «Корбан проти України» від 04 липня 2019 року, де йдеться про те, що гарантія, передбачена пунктом 3 статті 5 Конвенції, покликана забезпечити не відшкодування будь-якої шкоди, завданої внаслідок передбачуваного злочину, а лише присутність обвинуваченого у судовому засіданні. Тому розмір застави має встановлюватися головним чином з огляду на особу обвинуваченого, належне йому майно та його стосунки з поручителями, іншими словами, з огляду на ступінь впевненості, що можлива перспектива втрати застави або вжиття заходів проти поручителів у випадку його неявки у судове засідання буде достатнім стримуючий фактором, щоб позбавити його бажання втекти. Оскільки відповідне питання є основоположним правом на свободу, гарантованим статтею 5 Конвенції, органи державної влади повинні докладати максимум зусиль як для встановлення належного розміру застави, так і для вирішення питання про необхідність продовження тримання під вартою. Тяжкість обвинувачень, пред`явлених обвинуваченому, не може бути вирішальним фактором для виправдання розміру застави.

Також у рішенні у справі «Істоміна проти України» від 13.01.2022 (заява 23312/15) Суд вважав, що, зосереджуючись на розмірі шкоди, не здійснивши ретельної оцінки всіх відповідних факторів, у тому числі її спроможність сплатити визначений розмір застави, і відсутність задовільного пояснення, чому застава була визначена у такому надзвичайно великому розмірі, національні суди не дотрималися зобов`язання навести відповідне та достатнє обґрунтування для своїх рішень про визначення розміру застави, як вимагає пункт 3 статті 5 Конвенції.

Натомість у даному провадженні встановлено, що скрутний майновий стан підозрюваної не дозволяє внести заставу у максимальному розмірі, визначеному для тяжких злочинів, тому з урахуванням обставин вчинення кримінальних правопорушень, особи підозрюваної та стадії кримінального провадження, визначений слідчим суддею розмір застави буде достатнім стримуючим фактором, щоб позбавити її бажання втекти та цілком здатний забезпечити виконання нею процесульних обов`язків та запобігти установленим ризикам.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Могилів-Подільської окружної прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 18 грудня 2025 року про застосування заходу забезпечення кримінального провадження № 0000586, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.12.2025 року за ознаками ст. 135 ч. 3, 166 КК України - запобіжного заходу у виді тримання під вартою із визначенням застави відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ст. 135 ч. 3, 166 КК України залишити без змін.

Ухвала є остаточною та не може бути оскаржена у касаційному порядку.

Відповідно до ч. 4 ст. 532 КПК України судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

Судді: