Справа № 175/8346/25
Провадження № 1-кп/175/1238/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2025 року с-ще Слобожанське

Дніпровський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої: судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

за участю захисника: адвоката ОСОБА_4

за участю обвинуваченого: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження № 0001692 за обвинувальним актом відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кам`янське Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , працюючого торговим представником ТОВ «ЛАЙФСЕЛЛ», маючого повну загальну середню освіту, не одруженого,

обвинуваченого в скоєнні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 190 КК України,

В С Т А Н О В И В:

І. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

Не встановлені під час досудового розслідування особи, щодо яких матеріали кримінального провадження виділені в окреме провадження, маючи корисливі наміри, умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, шляхом обману, а також шляхом проведення незаконних операцій із використанням електронно-обчислюваної техніки, у не встановлені під час досудового розслідування час, дату та місці, але не пізніше 15 березня 2024 року, створили «фішингове» посилання «https://awship.iolx-order.workers/dev», тобто посилання, за допомогою якого здійснюється виманювання у користувачів мережі Інтернет даних для входу в облікові записи, реквізитів банківських карток та іншої персональної інформації, запропонували обвинуваченому ОСОБА_5 вчинити це кримінальне правопорушення, шляхом обману клієнтів платформи для продажу товарів «OLX», пов`язаних із заволодінням їхніми грошовими коштами, на що останній погодився, тим самим вступив у попередню змову із зазначеними не встановленими під час досудового розслідування особами, щодо яких матеріали кримінального провадження виділені в окреме провадження, та надав їм номер свого карткового рахунку у АТ КБ «ПриватБанк».

Так, 15 березня 20204 року, приблизно о 20 годині 00 хвилин, обвинувачений ОСОБА_5 , знаходячись за адресою: Дніпропетровська область, Дніпровський район, с. Партизанське, вул. Заводська, 18-А, діючи за попередньою змовою групою осіб, з корисливими намірами, з умислом, спрямованим на заволодіння чужим майном, шляхом обману, а також шляхом проведення незаконних операцій із використанням електронно-обчислюваної техніки, в умовах воєнного стану, а саме: потерпілий ОСОБА_6 перейшов за надісланим йому «фішинговим» посиланням « ІНФОРМАЦІЯ_2 », після чого на платформі для продажу товарів «OLX» у анкеті він зазначив номер своєї банківської картки, місяць та рік закінчення строку картки та «CVV-код», підтвердив закінчення оформлення доставки, а також підтвердив операцію списання з його банківської картки грошових коштів, які у подальшому були перераховані на картковий рахунок обвинуваченого. У такий спосіб обвинувачений ОСОБА_5 та не встановлені під час досудового розслідування особи, щодо яких матеріали кримінального провадження виділені в окреме провадження, заволоділи належними ОСОБА_6 грошовими коштами в сумі 14500 гривень 00 копійок, чим заподіяли потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 14500 гривень 00 копійок.

Крім того, 15 березня 20204 року, приблизно о 21 годині 00 хвилин, обвинувачений ОСОБА_5 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_3 , діючи за попередньою змовою групою осіб, з корисливими намірами, з умислом, спрямованим на заволодіння чужим майном, шляхом обману, а також шляхом проведення незаконних операцій із використанням електронно-обчислюваної техніки, в умовах воєнного стану, а саме: потерпілий ОСОБА_7 перейшов за надісланим йому «фішинговим» посиланням « ІНФОРМАЦІЯ_2 », після чого на платформі для продажу товарів «OLX» у анкеті він зазначив номер своєї банківської картки, місяць та рік закінчення строку картки та «CVV-код», підтвердив закінчення оформлення доставки, а також підтвердив операцію списання з його банківської картки грошових коштів, які у подальшому були перераховані на картковий рахунок обвинуваченого. У такий спосіб обвинувачений ОСОБА_5 та не встановлені під час досудового розслідування особи, щодо яких матеріали кримінального провадження виділені в окреме провадження, повторно заволоділи належними ОСОБА_7 грошовими коштами в сумі 28000 гривень 00 копійок, чим заподіяли потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 28000 гривень 00 копійок.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 4 ст. 190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки.

ІІ. ДОКАЗИ НА ПІДТВЕРДЖЕННЯ ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ ОБСТАВИН.

Під час досудового розслідування між прокурором та підозрюваним за участю захисника укладена угода про визнання винуватості від 27 червня 2025 року, відповідно до вимог ст.ст. 468, 469, 472 КПК України.

Відповідно до умов наданої угод, прокурор та підозрюваний уклали цю угоду про визнання винуватості, в якій виклали формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію за ч. 4 ст. 190 КК України, яка ніким не оспорюється, зазначили істотні обставини для цього кримінального провадження, підозрюваний беззастережно визнав свою винуватість у вчинені злочинів, передбачених ч. 4 ст. 190 КК України. Сторони узгодили призначення покарання підозрюваному за ч. 4 ст. 190 КК України у виді трьох років позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України зі звільненням обвинуваченого від відбуття призначеного покарання з випробуванням та покладанням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. В угоді передбачені та роз`яснені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину свою в скоєнні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 190 КК України, визнав повністю та підтвердив суду, що угода про визнання винуватості укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

В підготовчому судовому засіданні захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_4 підтвердила суду, що угода про визнання винуватості укладена сторонами добровільно, за безпосередньої участі захисника, тому просила суд затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором та підозрюваним.

В підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 просила суд затвердити угоду про визнання винуватості.

В підготовче судове засідання потерпілі ОСОБА_7 та ОСОБА_6 не з`явилися, про дату, час і місце підготовчого судового засідання повідомлялися належним чином, однак їх неявка не перешкоджає проведенню підготовчого судового засідання. Крім того, потерпілими в цьому кримінальному провадженні були надані прокурору письмові заяви про надання згоди на укладення ним угоди про визнання винуватості.

Судом з`ясовано, що обвинувачений повністю розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд, вивчивши угоду про визнання винуватості та матеріали кримінального провадження, приходить до висновку, що укладена між прокурором та підозрюваним угода відповідає вимогам КПК України, дії обвинуваченого за ч. 4 ст. 190 КК України кваліфіковано правильно, ці кримінальні правопорушення згідно з положеннями ст. 12 КК України є тяжкими злочинами, внаслідок яких шкода завдана не лише державним чи суспільним інтересам, а також правам та інтересам окремих осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні як потерпілі та ними надано письмову згоду прокурору на укладення угоди, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у вчинені інкримінованих кримінальних правопорушень та може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, фактичні підстави для визнання винуватості наявні, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним ст. 65 КК України. Будь-яких перешкод для укладення та затвердження угоди судом не встановлено, матеріали провадження, які надані суду, таких відомостей не містять.

Суд не досліджує докази у цьому провадженні, оскільки вирок ухвалюється в особливому порядку кримінального провадження, передбаченому положеннями Глави 35 КПК України.

ІІІ. Обставини, які пом'якшують або обтяжують покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданих збитків.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

ІV. Мотиви призначення покарання.

При визначені виду та міри покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особистість винного, його вік та соціальне положення, характер, мотиви та обставини вчиненого кримінального правопорушення, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, обвинувачений ОСОБА_5 працює, має постійне місце мешкання, за місцем мешкання характеризується задовільно, вперше притягується до кримінальної відповідальності, на обліку у лікарів психіатра та нарколога як особа, яка страждає будь-якими захворюваннями наркологічного та/або психічного характеру, не значиться.

Суд, враховуючи, що вчинені обвинуваченим кримінальні правопорушення є тяжкими злочинами, обставини, які пом`якшують покарання, особистість обвинуваченого та його поведінку, вважає, що його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням. Тому обвинуваченому необхідно призначити узгоджену сторонами міру покарання у виді трьох років позбавлення волі. Також суд, враховуючи, що покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності, якої обвинувачений за вчинене ним кримінальне правопорушення не уникнув, другорядну роль кари як мети покарання, вважає можливим звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням із застосуванням ст. 75 КК України, з покладенням на нього передбачених ст. 76 КК України обов`язків. Саме таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

V. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, яким керувався суд.

Під час досудового розслідування обвинуваченому був обраний запобіжний захід у виді домашнього арешту, строк застосування якого закінчився. Учасники судового провадження клопотання про обрання запобіжного заходу обвинуваченому в судовому засіданні не заявляли, тому суд не вбачає підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Питання про долю речових доказів суд вважає за необхідне вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України.

Питання щодо скасування арешту майна суд вважає за необхідне вирішити відповідно до положень ст. 174 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 27 червня 2025 року, укладену між прокурором Слобожанської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 визнати винним за ч. 4 ст. 190 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді трьох років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбуття призначеного покарання з випробуванням строком на два роки, якщо він протягом цього іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили не обирати.

Речові докази: автомобіль марки «MITSUBISHI», моделі «CARISMA», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , ключі від замка запалювання вказаного автомобіля, свідоцтво про реєстрацію вказаного автомобіля, що передані на зберігання ОСОБА_5 згідно з розпискою, повернути законному власнику ОСОБА_5 ; мобільний телефон марки «Iphone 13 PRO», ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 , що знаходиться на зберіганні в камері зберігання речових доказів відділення поліції № 2 Дніпровського районного управління поліції № 2 Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області згідно з квитанцією № 000001993, повернути законному власнику ОСОБА_5 ; 2 банківських картки AT КБ «ПриватБанк», банківську картку «Монобанк», банківську картку АТ «А-Банк», банківську картку АТ «Банк Інвестицій та заощаджень», що знаходяться на зберіганні в камері зберігання речових доказів відділення поліції № 2 Дніпровського районного управління поліції № 2 Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області згідно з квитанцією № 000001994, повернути законному власнику ОСОБА_5 ; 5 купюр номіналом 50 Євро кожна, 11 купюр номіналом 100 доларів США кожна, що передані на зберігання ОСОБА_5 згідно з розпискою, повернути законному власнику ОСОБА_5 ..

Скасувати арешт майна у кримінальному провадженні № 0001692 від 03 квітня 2024 року, накладений ухвалами слідчого судді Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 23 травня 2025 року.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений: 1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч. 4, ч. 6, ч. 7 ст. 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; 2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Дніпровський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку. Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: