Провадження № 1-кс/947/380/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.01.2026 року м.Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , представника ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у судовому засіданні в місті Одесі клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000021 за ознаками складу злочину передбаченого ч. 3 ст. 229 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання сторони обвинувачення про арешт майна, Одеською обласною прокуратурою здійснюється процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні №0000021 за ознаками складу злочину передбаченого ч. 3 ст. 229 КК України.

Досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні здійснюється детективами Підрозділу Територіального управління БЕБ у Одеській області.

Досудовим розслідуванням встановлено, що на адресу ТУ БЕБ в Одеській області надійшла заява від адвоката ОСОБА_6 , яка діє в інтересах ОСОБА_7 , про те, що невстановлені особи здійснюють незаконне використання знаку для товарів і послуг «Cartier», що на правах інтелектуальної власності належить Компанії «Річмонт Інтернешнл СА» (Richmont International SA), шляхом рекламування до продажу та продажем продукції із зазначеною торговельною маркою, що завдало матеріальної шкоди в особливо великому розмірі.

Так, встановлено, що на території м. Одеси діє група осіб, які здійснює незаконне виготовлення ювелірних виробів із використанням знаків для товарів і послуг «Cartier» та «Van Cleef & Arpels». Зазначена продукція виготовляється на спеціальному обладнанні із використанням кліше та додаванням сировини (дорогоцінного металу, каміння, тощо), які не відповідають заявленої та оригінальній якості продукції Компанії «Річмонт Інтернешнл СА» (Richmont International SA). Далі, з метою отримання незаконного прибутку, від продажу контрафактної продукції, учасники зазначеної групи, здійснюють продаж такої продукції у спеціалізованих ювелірних магазинах, тим самим вводячи в оману покупців, щодо оригінальності походження ювелірної продукції.

Під час здійснення досудового розслідування, проведено контроль за вчиненням злочину на підставі постанови прокурора, в ході якого придбано ювелірну прикрасу «Cartier», а саме браслет із камінням у торгівельному павільйоні «Zolotnik», що знаходиться в ТЦ «Сіті Центр» за адресою: м. Одеса, пр-т Небесної Сотні, 2а. В подальшому, зазначену ювелірну прикрасу видано співробітникам ТУ БЕБ в Одеській області для огляду з можливістю подальшого використання під час дослідження.

Відповідно до проведеного Компанією «Річмонт Інтернешнл СА» (Richmont International SA) дослідження, отримана в ході проведення контролю за вчиненням злочину ювелірна прикраса, яка придбана в торгівельному павільйоні «Zolotnik», що знаходиться в ТЦ «Сіті Центр» за адресою: м. Одеса, пр-т Небесної Сотні, 2а, є контрафактною продукцією, та не відповідає оригінальній продукції, а саме зовнішній вигляд, розташування й кількість «гвинтів», нормативне гравіювання, елементи дизайну й зовнішнього вигляду та маркування щодо каратності.

В ході проведення досудового розслідування встановлено, що до вчинення вказаних кримінальних правопорушень причетні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 які здійснюють підприємницьку діяльність на території ТЦ «Сіті Центр», та з метою збільшення товарообігу та прибутку, здійснюють незаконне використання знаку для товарів і послуг Компанії «Річмонт Інтернешнл СА» (Richmont International SA) на реалізованій ними продукції.

В порушення ЗУ «Про видобуток, виробництво та обіг дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння» та постанови КМУ №653 від 07.05.1998 та інших нормативно-правових актів, а також податкового законодавства, вказані особи здійснюють скупку, переплавку, реалізацію ювелірних виробів, дорогоцінних металів та каміння без ведення обов`язкового обліку, з метою приховування реальних об`ємів для умисного ухилення від сплати податків. При цьому, деякі учасники схеми є атестованими гомологами, займаються оцінкою ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння, які сертифікують гемологічним інститутом Америки (GIA), а також оцінкою предметів старини.

Детективами групи детективів 21.11.2025 на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м.Одеса від 17.11.2025 проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено: мобільний телефон «Samsung Galaxy A53 5G», S/n: НОМЕР_1 .

Відповідно до постанови про визнання речовими доказами від 21.11.2025, вилучені 21.11.2025 під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , товарно - матеріальні цінності - визнано речовими доказами.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Одеси від 02.01.2026 клопотання про арешт майна повернуто прокурору строком на 72 години для усунення недоліків.

Ухвала суду надійшла до Одеської обласної прокуратури 05.01.2026 за №733-26.

Процесуальний керівник повторно звертається з клопотанням про арешт майна з метою збереження речових доказів.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, просив задовольнити, зазначив, що вилучений телефон направлено на огляд відповідно до доручення детектива на проведення слідчих дій в порядку ст.40 КПК України від 25.11.2025 року.

Представник ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 надав письмові заперечення, які підтримав в судовому засіданні, зазначив, що прокурором не усунуті недоліки на які вказували слідчі судді. Зауважив, що наразі немає потреби у накладенні арешту, оскільки під час обшуку ОСОБА_4 добровільно видала свій мобільний телефон, який не захищений паролем для огляду, ОСОБА_4 не є підозрюваною у кримінальному провадженні, не є особою, яка здійснювала незаконне використання знаку для товарів і послуг, була продавцем, яка працює на підставі трудового договору у ФОП ОСОБА_8 . Просив клопотання залишити без задоволення, повернути вилучене майно власнику.

Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, письмові заперечення представника власника майна, вислухавши думку учасників судового засідання, слідчий суддя вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.1, п.2 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

У відповідності до ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.10 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

В судовому засіданні встановлено, що вилучене в ході обшуку майно відповідає критеріям ч.1 ст.98 КПК України, оскільки вилучене майно могло зберегти на собі сліди вчинення зазначеного у клопотанні кримінального правопорушення, є підстави вважати, що вилучений телефон ОСОБА_4 що перебуває у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_8 , міг бути знаряддям вчинення злочину, що в свою чергу свідчить про наявність необхідності в забезпеченні збереження вилученого майна.

Накладення арешту на вилучений телефон необхідно для проведення його огляду, виконання доручення детектива в порядку ст.40 КПК України, з метою встановлення наявності доказів, в тому числі і електронних, що можуть мати суттєве значення для кримінального провадження.

Зв`язок вилученого майна із вчиненням злочину, передбаченого ч.3 ст.229 КК України, підлягає встановленню в процесі здійснення досудового розслідування, а отже арешт даного майна є виправданим.

Викладене в повній мірі підтверджується долученою до матеріалів клопотання постановою від 21.11.2025 року про визнання та залучення в якості речових доказів, згідно якої вищезазначене вилучене майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Щодо доводів представника ОСОБА_4 , відносно того, що відсутні підстави для накладення арешту на майно третьої особи, слідчий суддя звертає увагу представника на те, що арешт може бути накладений не лише на майно підозрюваного, але і у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої ст.170 КПК України, на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.

Наявність підозри не є обов`язковою умовою для можливості застосування у кримінальному провадження такого заходу забезпечення як накладення арешту.

Обставини очевидної недопустимості доказів у кримінальному провадження, слідчим суддею не встановлені.

Інші обставини, на які посилається представник, не спростовують обставини, встановлені під час розгляду клопотання прокурора про арешт майна, а відносяться до питань, які є предметом судового розгляду, а не судового контролю з боку слідчого судді.

З урахуванням вищевикладеного, слідчий суддя приходить до переконання, що недоліки зазначені в ухвалі слідчого судді про повернення клопотання прокурору усунуті та клопотання про накладення арешту майна підлягає задоволенню.

Крім того, слідчий суддя вважає, що на даній стадії кримінального провадження існують достатні підстави для накладення арешту на зазначене майно, які виправдовують таке втручання у право власності та є співрозмірним із завданнями кримінального провадження.

На підставі викладеного, враховуючи наявність правових підстав для накладення арешту на вилучене майно, оскільки існує необхідність в забезпеченні його збереження, а також з метою забезпечення повного, всебічного розслідування кримінального провадження, слідчий суддя приходить до переконання, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права та інтереси власника майна, про які йдеться в клопотанні, та якого така особа зазнає внаслідок застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, а тому клопотання сторони обвинувачення підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.170, 171, 172, 173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000021 за ознаками складу злочину передбаченого ч. 3 ст. 229 КК України - задовольнити.

Накласти арешт на вилучений під час обшуку, за адресою: АДРЕСА_1 , мобільний телефон «Samsung Galaxy A53 5G», S/n: НОМЕР_1 , шляхом заборони користування, розпорядження та володіння зазначеним майном.

Роз`яснити, що відповідно до ч.1 ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти діб з дня її проголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1