Дата документу 11.12.2025 Справа № 333/9569/25
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 333/9569/25 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/916/25 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 303 КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2025 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю заявника ОСОБА_6 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 7 жовтня 2025 року, якою відмовлено у задоволенні його скарги на бездіяльність керівника першого слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про вчинення кримінального правопорушення, -

В С Т А Н О В И Л А:

6 жовтня 2025 року до Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшла скарга ОСОБА_6 на бездіяльність керівника першого слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі, щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про вчинення кримінального правопорушення.

В обґрунтування скарги ОСОБА_6 зазначав, що 22 серпня 2025 року він подав звернення про вчинення кримінального правопорушення працівником УПП в Запорізькій області, який виніс постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за п. 18.1 ПДР України без наявності події та складу правопорушення. До своєї заяви він додав фото-, та відеоматеріали, які підтверджують відсутність пішохода на проїзній частині, що спростовує факт правопорушення. Однак, ТУ ДБР до теперішнього часу його повідомлення згідно вимог ст. 214 КПК України не внесло до ЄРДР, натомість йому повідомлено про неможливість прийти до висновку щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення та його звернення направлено за належністю.

Просив визнати бездіяльність слідчого ДБР ОСОБА_7 щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР протиправною, зобов`язати уповноважену особу ДБР ОСОБА_8 внести відомості за його заявою від 22 серпня 2025 року до ЄРДР та розпочати досудове розслідування.

Ухвалою слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 7 жовтня 2025 року було відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 з тих підстав, що його заява не містить будь-яких об`єктивних та достовірних відомостей про наявність ознак кримінально-карних діянь.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати оскаржувану ухвалу та зобов`язати уповноважену особу ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі ОСОБА_8 , внести відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР за його заявою від 18 серпня 2025 року.

В обґрунтування скарги вказує, що його заява містила чіткий опис події, можливий суб`єкт злочину (працівник поліції), місце, дату, характер дій та докази, які свідчать про можливе службове підроблення та перевищення службових повноважень.

Звертає увагу на те, що відмова ДБР від внесення відомостей до ЄРДР і перенаправлення заяви до ДВБ НП є порушенням процесуальних обов`язків, передбачених ст. 214 КПК України.

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_6 підтримав апеляційну скаргу та вказав, що була проведена перевірка ДВБ, за результатом якої не виявлено порушень. Вказані результати ним не оскаржені.

Повідомлений належним чином прокурор до судового засідання апеляційного суду не з`явився, надіслав заяву, в якій просить розглядати апеляційну скаргу у його відсутності та у задоволенні скарги ОСОБА_6 відмовити.

Заслухавши доповідь судді, заявника ОСОБА_6 , перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги та провівши судові дебати, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Положення ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до п. 2 Розділу ІІ Положення про порядок ведення ЄРДР, затвердженого наказом Генерального прокурора України №298 від 30 червня 2020 року, відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела повинні відповідати вимогам п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України, зокрема, мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення.

Це є гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Підставами вважати, що в заяві чи повідомленні містяться відомості саме про злочин є наявність об`єктивних даних, які дійсно свідчать про наявність ознак злочину, фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину).

Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.

Також Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у своїй постанові від 16 травня 2019 року (справа №761/20985/18, провадження 51-8007км18) наголосив, якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато. А якщо через помилку чи з інших причин таке провадження було розпочато, то воно негайно має бути припинено і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правосуддя.

Отже, закон передбачає необхідність попередньої оцінки (аналізу) слідчим, прокурором, слідчим суддею (у разі оскарження заявником бездіяльності уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до ЄРДР) змісту заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення на предмет викладення в ньому інформації саме про кримінальне правопорушення.

Колегія суддів вважає, що саме такий підхід є гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Так, як встановлено із матеріалів скарги, ОСОБА_6 звернувся до Державного бюро розслідувань з заявою про вчинення кримінального правопорушення.

Зі змісту вказаної заяви слідує, що 22 січня 2024 року щодо нього працівниками поліції винесено постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП за нібито порушення п. 18.1 Правил дорожнього руху України, зокрема за ненадання переваги пішоходу. Згідно зі стоп-кадром із відеореєстратора службового автомобіля поліції, на момент нібито вчинення правопорушення на пішохідному переході не перебувала жодна особа, яка мала намір переходити проїзну частину або знаходилася на ній, тобто водій не повинен був зменшувати швидкість або зупинятись, щоб дати дорогу пішоходам для яких може бути створена перешкода чи небезпека. Вказане свідчить про відсутність складу адміністративного правопорушення. Своїми діями, працівник поліції, який склав постанову, умисно вніс до неї неправдиву інформацію, чим, як він вважає, вчинив службове підроблення та перевищив свої повноваження, з метою незаконного притягнення його до адміністративної відповідальності (а.с. 2).

Із відповіді ТУ ДБР у м. Мелітополі від 19 вересня 2025 року убачається, що відомості за зверненням ОСОБА_6 до ЄРДР не внесені (а.с. 3).

Надаючи оцінку вказаним доводам в контексті висновків оскаржуваної ухвали, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про те, що зміст вищенаведеної заяви ОСОБА_6 про вчинення злочинів не визначає наявності елементів об`єктивної сторони кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 365, 366 КК України.

Колегія суддів зазначає, що дійсно, у особи, яка подає заяву, відсутній обов`язок наводити в ній всі фактичні обставини певного злочину, оскільки забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування кримінальних правопорушень, зокрема доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, покладено саме на органи досудового розслідування та є одним із завдань кримінального провадження.

Водночас, як вже зазначалось вище, до ЄРДР вносяться відомості про конкретне кримінальне правопорушення, а не про будь-які дії, які очевидно не містять таких ознак.

Так, враховуючи положення ч. 1 ст. 2, ст. 11 КК України, підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину.

Об`єктивна сторона злочину - це сукупність ознак, які визначають зовнішню сторону злочину і характеризують суспільно - небезпечне діяння (дію або бездіяльність), його негативні наслідки та причинний зв`язок між діяннями та наслідками, який обумовив настання останніх, а також місце, час, обстановку, спосіб, знаряддя та засоби вчинення злочину.

Таким чином, до Єдиного реєстру досудового розслідування, крім іншого вноситься інформація про сукупність ознак, які свідчили б про вчинення того чи іншого злочину, і дали змогу кваліфікувати дії або бездіяльність, про яку йдеться в повідомленні про злочин, за відповідними статтями кримінального кодексу.

Так, диспозиція ч. 1 ст. 365 КК України передбачає кримінальну відповідальність за перевищення влади або службових повноважень, тобто умисне вчинення працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав чи повноважень, якщо вони завдали істотної шкоди охоронюваним законом правам, інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам, інтересам юридичних осіб, ч. 2 ст. 365 КК України - за дії, передбачені частиною першою цієї статті (перевищення влади або службових повноважень, тобто умисне вчинення працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав чи повноважень, якщо вони завдали істотної шкоди охоронюваним законом правам, інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам, інтересам юридичних осіб), якщо вони супроводжувалися насильством або погрозою застосування насильства, застосуванням зброї чи спеціальних засобів або болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого, діями, за відсутності ознак катування, а ч. 3 ст. 365 КК України - за дії, передбачені частинами першої або другою цієї статті, якщо вони спричинили тяжкі наслідки.

Крім того, ст. 366 КК України, на яку посилається ОСОБА_6 в своїй заяві про вчинення кримінального правопорушення, зокрема за ч. 1 передбачає кримінальну відповідальність за складання, видача службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, інше підроблення офіційних документів, за ч. 2 - за ті самі діяння, якщо вони спричинили тяжкі наслідки.

Із поданої заяви ОСОБА_6 , на переконання колегії суддів, не вбачається жодних фактів, які б свідчили про те, що відносно нього були вчинені вказані ним кримінальні правопорушення.

Так, в контексті визначення наявності або відсутності складу кримінального правопорушення за ст. 365 КК України, колегія суддів враховує, що постанову про притягнення до адміністративної відповідальності винесено працівником поліції.

Із положень ст. 222 КУпАП слідує, що органи Національної поліції розглядають справи про адміністративне правопорушення, передбачені, зокрема і ч. 1 ст. 122 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративне правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Крім того, слід зазначити, що у разі виявлення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема і ч. 1 ст. 122 КУпАП виноситься постанова.

Отже, на переконання колегії суддів, винесення постанови про притягнення ОСОБА_6 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, не виходить за межі повноважень, наданих працівнику поліції.

Також, зазначаючи про склад злочину, передбаченого ст. 366 КК України, ОСОБА_6 фактично не погоджуються з доказовою базою, зібраною працівниками поліції під час складання постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

При цьому, як свідчать матеріали провадження, що і не заперечується самим ОСОБА_6 вказана постанова про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, не скасована.

Крім того, в заяві ОСОБА_6 відсутні факти заподіяння істотної шкоди його правам, свободам та інтересам, під час перевищення влади службовими особами, які могли супроводжуватися під час складення відносно нього постанови про адміністративне правопорушення.

Натомість, завдання істотної шкоди охоронюваним законом правам, інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам, інтересам юридичних осіб, є обов`язковою ознакою складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 365 КК України.

На переконання колегії суддів, ОСОБА_6 фактично не погоджується з винесеною щодо нього постанови про адміністративне правопорушення, про що свідчить і той факт, що із заявою про вчинення кримінальних правопорушень, він звернувся лише після того, як йому було відмовлено у поновленні строку подання скарги про оскарження постанови в порядку адміністративного судочинства.

Отже, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про те, що в заяві ОСОБА_6 не було наведено відомостей, які можуть свідчити про вчинення кримінальних правопорушень, а тому, викладені в заяві відомості не підлягали внесенню до Єдиного реєстру досудових розслідувань відповідно до положень ст. 214 КПК України.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що слідчий суддя прийняв законне і обґрунтоване рішення, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а ухвала слідчого судді підлягає залишенню без змін.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 214, 303, 304, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 7 жовтня 2025 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність керівника першого слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про вчинення кримінального правопорушення, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4