Провадження №1-кп/522/1723/26
УХВАЛА

Іменем України

30 січня 2026 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі колегії суддів:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі в обвинувальному акті у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000097 від 13.03.2024 року, клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченої

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Одеси, громадянки України, з середньою спеціальною освітою, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 111 ч.2 КК України,

учасники процесу:

прокурор - ОСОБА_6 ,

обвинувачена - ОСОБА_5 ,

захисник - адвокат ОСОБА_7 ,

перекладач - ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИВ

У провадженні Приморського районного суду м. Одеси знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000097 від 13.03.2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 111 ч.2 КК України.

У судовому засіданні прокурор заявила клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави відносно ОСОБА_5 , яке мотивувала тим, що обвинувачена може мати намір переховуватись від суду з метою уникнути кримінальної відповідальності. Також, ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні та продовжити кримінальне правопорушення у якому вона обвинувачується, чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки вона надавала та була готова надалі надавати ворогу дані про розташування ЗСУ та військової техніки.

Захисник заперечив проти задоволення клопотання прокурора, зазначив ризики зазначені у клопотанні не вмотивованими.

Обвинувачена підтримала позицію захисника.

Суд, заслухавши думку учасників процесу вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

27 червня 2025 року Приморським районним судом м. Одеси ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 27 серпня 2025 року без визначення розміру застави та встановлено наявність ризиків, передбачених статтею 177 ч.1 п.п.1, 5 КПК України, а саме, що обвинувачена може переховуватися від суду та продовжувати вчинення злочину.

Відповідно до статті 331 ч.3 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, в тому числі: переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він обвинувачується.

Вирішуючи питання про продовження існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченої, на які посилається прокурор, суд констатує, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинятися з високим ступенем ймовірності.

Колегія суддів вважає необхідним зазначити, що ризики щодо обвинуваченої, які були обґрунтовані в минулих ухвалах суду, продовжують існувати й надалі.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 обвинувачується у скоєні особливо тяжкого злочину, передбаченого статтею 111 ч.2 КК України, за який встановлена відповідальність у вигляді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічне позбавлення волі, з конфіскацією майна, тож розуміючи тяжкість покарання, яке загрожує їй у разі визнання винуватою, ОСОБА_5 може переховуватись від суду, що свідчить про продовження наявності ризику, передбаченого статтею 177 ч.1 п.1 КПК України.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Разом з тим, суд не вважає слушним наявність відносно ОСОБА_5 вказаного прокурором ризику впливу на свідків у вказаному кримінальному провадженні, оскільки вони вже допитані судом.

Крім того, колегія суддів вважає, що відносно обвинуваченої надалі продовжує існувати ризик передбачений статтею 177 ч.1 п.5 КПК України, оскільки перебуваючи на свободі, ОСОБА_5 може продовжувати злочинну діяльність.

Суд звертає увагу та те, що КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачена обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що вона має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії обвинуваченою кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

Разом з тим, суд враховує положення ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що встановлені раніше ризики, передбачені статтею 177 ч. 1 п.п. 1, 5 КПК України, а саме, що обвинувачена може переховуватись від суду чи продовжити кримінальне правопорушення в якому вона обвинувачується, наразі не зменшилися та продовжують існувати з високою ймовірністю.

У силу вимог статті 178 КПК України, суд бере до уваги, що ОСОБА_5 раніше не судима, має місце проживання, наявні соціальні зв`язки. Разом з тим, слід зазначити, що наявні фактори особи обвинуваченої, жодним чином не зменшуються наявні відносно неї ризики, передбачені статтею 177 КПК України.

Суд не вважає слушними посилання адвоката на можливість зміни обвинуваченій запобіжного заходу на домашній арешт з огляду на тяжкість скоєного злочину. При цьому, у світлі інкримінованих обставин справи, суд не вважає вказані стороною захисту обставини настільки переконливими, що вони могли б знизити встановлені ризики до маловірогідних чи до їх виключення.

Метою продовження запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченою покладених на неї процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому вона обвинувачується.

Обставин, передбачених статтею 178 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 судом не встановлено.

Інші, менш суворі запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Враховуючи вищезазначене, на теперішній час підстави для скасування чи зміни обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відсутні.

При цьому суд вважає, що таке продовження даного запобіжного заходу обвинуваченій не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки, незважаючи на презумпцію невинуватості, тримання під вартою, завжди є законним, якщо є достатні підстави вважати, що існує необхідність у запобіганні вчиненню особою правопорушення чи ухиленню від правосуддя після вчинення злочину, з тією метою, щоб особа, яка обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, постала перед компетентними органами.

Також, слід зазначити, що зважаючи на суспільний інтерес, який з урахуванням презумпції невинуватості виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 60 рішення ЄСПЛ «Боротюк проти України», колегія суддів вважає необхідним та виправданим продовження на даній стадії судового розгляду обвинуваченій ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для запобігання існуючим ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченої, що узгоджується з вимогами вказаних вище норм закону та правовими позиціями ЄСПЛ.

Разом з тим, у рішенні по справі «Рідкодубський та інші проти України» від 22.01.2026 року Європейський суд з прав людини вказав, що перебування обвинуваченого тривалий час, при розгляді справи, під вартою, суперечить основоположним принципам статті 5-ої Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та у разі тривалого розгляду справи, відносно обвинуваченого повинен бути встановлений розмір застави у якості запобіжного заходу в вигляді застави.

Згідно зі статтею 182 КПК України у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає необхідним визначити ОСОБА_5 розмір застави, на рівні 500 (п`ятсот) прожиткових мінімумів для працездатних осіб що становить 1 664 000 (один мільйон шістсот шістдесят чотири тисячі) гривень.

Як визначено положеннями статті 176 ч.6 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтею 111 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід у виді тримання під вартою.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне продовжити дію раніше обраного щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

На підставі викладеного та керуючись статтями 176-178, 182-183, 197 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченої ОСОБА_5 - задовольнити.

Продовжити відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 111 ч.2 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 30 березня 2026 року з утриманням в ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання обвинуваченою обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 1 664 000 (один мільйон шістсот шістдесят чотири тисячі) гривень.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу на рахунок ТУ ДСА України в Одеській області, з призначенням платежу: застава за обвинувачену, справа № 522/12274/24, провадження по справі № 1-кп/522/1723/26.

Обвинувачена звільняється з-під варти після внесення застави.

У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_5 обов`язки передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

1)прибувати до суду за кожною вимогою;

2)не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу суду;

3)повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

4)здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Попередити обвинувачену ОСОБА_5 , що у разі невиконання покладених на неї обов`язків після внесення застави, до неї може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід. Роз`яснити, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо обвинувачена, будучи належним чином повідомленою, не з`явиться за викликом до суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на неї при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Копію ухвали направити начальнику ДУ «Одеський слідчий ізолятор» - для виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії ухвали суду.

Судді Приморського районного суду м. Одеси

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3