Справа № 348/488/25
Провадження № 11-кп/4808/303/25
Категорія ч. 1 ст. 185 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2025 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7

представника потерпілого-адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000074 за апеляційними скаргами представника потерпілого ПАТ «Укрнафта» адвоката ОСОБА_8 та заступника керівника Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_9 на ухвалу Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 01 травня 2025 року, -

в с т а н о в и л а :

Вказаною ухвалою суду задоволено клопотання прокурора та закрито кримінальне провадження №0000074 від 17.06.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, на підставі п. 3-1 ч.1, п.1-1 ч.2 ст.284 КПК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення особи до кримінальної відповідальності, оскільки не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення.

В обґрунтування прийнятого рішення суд першої інстанції дійшов висновку, що органом досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні проведені всі необхідні слідчі (розшукові) дії, спрямовані на розкриття факту вчинення кримінального проступку, однак, позитивного результату не здобуто. Зважаючи на те, що з моменту реєстрації кримінального провадження до Єдиного реєстру досудових розслідувань, а також із дня вчинення кримінального проступку минуло більш, ніж три роки, однак, за період проведення досудового розслідування даного кримінального провадження до цього часу органами досудового розслідування не встановлено особу (осіб), яка може бути причетною до вчинення вищезазначеного кримінального правопорушення, а тому існують підстави для закриття кримінального провадження на підставі п. 3-1 ч.1, п.1-1 ч.2 ст.284 КПК України.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, представник потерпілого публічного акціонерного товариства «Укрнафта» адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 01 травня 2025 року.

Вважає ухвалу незаконною, невмотивованою, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, внаслідок порушення норм матеріального та процесуального права.

На думку ПАТ «Укрнафта» розслідування носило формальний характер, а слідство обмежилося констатацією безрезультатності, оскільки не встановлено осіб, які мали доступ до об`єкта злочину, не опитані усі можливі свідки, відсутні експертні дослідження щодо причин, механізмів або обставин вчинення крадіжки, відсутні спроби встановлення винної особи за допомогою оперативно-розшукових заходів.

Зазначає, що ухвала є необґрунтованою, оскільки винну особу не встановлено, а отже неможливо встановити, коли почався або завершився строк давності. Згідно усталеною практикою, строк давності починає обчислюватися щодо конкретної особи з моменту її встановлення або повідомлення про підозру, а не з моменту вчинення злочину, а також строки давності не можуть бути застосовані до «невідомої особи», оскільки це не передбачено законом.

Стверджує, що закриття кримінального провадження на підставі того, що не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, фактично позбавляє потерпілого можливості реалізувати своє право на подання цивільного позову в межах цього провадження. Закриття провадження за таких підстав створює ситуацію юридичної невизначеності для потерпілого, оскільки він не може належним чином захистити свої інтереси ні в межах кримінального процесу, ні в порядку цивільного судочинства, оскільки йому не відомо, до кого саме слід звертатися з позовом.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, заступник керівника Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Надвірнянського районного суду Івано-франківської області від 01.05.2025 року про закриття кримінального провадження з підстав істотного порушення кримінального процесуального закону та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Вказує, що судом не було спростовано заперечення представника потерпілого про відсутність підстав про закриття кримінального провадження до фактичного встановлення винних осіб у вчиненні кримінального правопорушення. Зокрема, судом не було досліджено чи проведено органом досудового розслідування усі необхідні та можливі слідчі (розшукові) дії, результати яких переконливо свідчили б про вичерпання можливостей досягнути мети кримінального провадження та встановити особу винного.

Під час апеляційного розгляду:

- представник потерпілого адвокат ОСОБА_8 просив задовольнити вимоги апеляційної скарги;

- прокурор підтримав вимоги апеляційної скарги прокурора.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора та представника потерпілого, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу представника потерпілого адвоката ОСОБА_8 необхідно задовольнити, а апеляційну скаргу заступника керівника Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_9 задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції про закриття кримінального провадження в повній мірі не відповідає вказаним вимогам закону.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, щосектором дізнання Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області проводилося досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.06.2021 за № 0000074 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України.

Кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 185 КК України відповідно до частини 2 ст. 12 цього Кодексу є кримінальним проступком, який карається штрафом від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або пробаційним наглядом на строк до п`яти років, або обмеженням волі на той самий строк.

Відповідно до вимог ст. 49 КК України строк давності притягнення до кримінальної відповідальності у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі, становить три роки.

Відповідно до п. 1-1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом з підстави, передбаченої п. 3-1 частини першої цієї статті. Положеннями ч. 4 ст. 284 КК України передбачено, що закриття кримінального провадження із вказаної підстави здійснюється судом за клопотанням прокурора.

Згідно до п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом в разі, якщо: не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

Клопотання прокурора про закриття кримінального провадження №00000074 на підставі п. 3-1 ч.1, п.1-1 ч.2 ст.284 КПК України, було мотивоване тим, що з моменту реєстрації кримінального провадження до ЄРДР, а також із дня вчинення кримінального проступку минуло більш ніж три роки, однак за період проведення досудового розслідування даного кримінального провадження до цього часу органами досудового розслідування не встановлено осіб, які можуть бути причетними до скоєння вищезазначеного злочину.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частина 1 статті 7 КПК України передбачає, що зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких у тому числі відносяться: законність, публічність.

Стаття 25 КПК України передбачає, що прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення (за виключенням випадків, коли кримінальне провадження може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого) або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Як зазначив Європейський суд з прав людини по справі "Євген Петренко проти України» п. 65 "…для того, щоб розслідування могло вважатися "ефективним", воно має в принципі призвести до встановлення фактів у справі та встановлення і покарання винних. Державні органи повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для збереження доказів, що стосуються події, включаючи показання свідків, висновки судових експертиз тощо. Будь-які недоліки розслідування, які підривають його здатність до встановлення причин заподіяння ушкоджень або винних осіб, ставлять під сумнів дотримання цього стандарту та вимог оперативності й розумної швидкості". Як вбачається з п. 40 рішення Європейського суду з прав людини "Юрій Іларіонович Щокін проти України" від 03.10.2013 року, заява N 4299/03 "…державні органи мають вживати усіх заходів, які було б розумно від них очікувати, для зібрання доказів щодо ходу подій. ("Начова та інші проти Болгарії", "Рамсахай та інші проти Нідерландів" ).

Суд першої інстанції, дослідивши надані матеріали, встановив, що органом досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні проведені всі необхідні слідчі (розшукові) дії, спрямовані на розкриття факту вчинення кримінального проступку, однак, позитивного результату не здобуто. Зважаючи на те, що з моменту реєстрації кримінального провадження до Єдиного реєстру досудових розслідувань, а також із дня вчинення кримінального проступку минуло більш, ніж три роки, однак, за період проведення досудового розслідування даного кримінального провадження до цього часу органами досудового розслідування не встановлено особу (осіб), яка може бути причетною до вчинення вищезазначеного кримінального правопорушення,а тому існують підстави для закриття кримінального провадження на підставі п. 3-1 ч.1, п.1-1 ч.2 ст.284 КПК України.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не перевірив належним чином наявність правових підстав для задоволення клопотання прокурора про закриття кримінального провадження та не надав належної оцінки діям органу досудового розслідування щодо забезпечення ефективного розслідування кримінального правопорушення.

Зокрема, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до вимог ч.1 ст.91 КПК України до обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні відносяться не тільки подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), а і вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Разом з тим, зі змісту матеріалів провадження вбачається, що орган досудового розслідування взагалі не здійснював будь-яких слідчих дій, які були спрямовані на визначення вартості викраденого майна та розміру заподіяної шкоди.

Так, встановлення вартості викраденого майна та розміру шкоди під час досудового розслідування необхідне для правильної кваліфікації злочину, визначення його тяжкості, а також для відшкодування завданої шкоди потерпілому.

Від правильності визначення правової кваліфікації вчиненого правопорушення залежить процесуальна можливість закриття кримінального провадження у відповідності до вимог п. 3-1 ч.1, п.1-1 ч.2 ст.284 КПК України.

Разом з тим, зі змісту витягу з єдиного реєстру досудових розслідувань по вказаному кримінальному провадженню вбачається, що період часу з 20:00 години 15.06.21 року по 08:00 16.06.21 року невідомі особи шляхом демонтажу комплексної трансформаторної станції підстанції ТП-24 інв. № 27148, яка знаходилась неподалік від свердловини (штанго глибинний насос) №615 в адміністративних межах смт. Делятин Надвірнянського району Івано-Франківської області таємно викрала трансформатор марки ТМ-40 з інв. № 27283 з обмотками високої та низької напруги магнітопровід з пластин електротехнічної сталі та близько 250 кг. трансформаторної оливи марки ТП-1500, чим завдали НГБУ «Надвірнанафтогаз» ПАТ «Укрнафта» матеріальної шкоди.

Таким чином, зазначені органом досудового розслідування обставини викрадення майна давали підстави вважати, що попередня правова кваліфікація за ч.1 ст.185 КК України дій осіб, які спільно вчинили правопорушення та шляхом демонтажу комплексної трансформаторної станції підстанції викрали велику кількість майна, явно не відповідала правовій кваліфікації правопорушення, яке в дійсності було вчинено.

З огляду на викладене під час розгляду провадження суд першої інстанції допустив порушення вимог кримінального процесуального закону, які є істотними, оскільки ставлять під сумнів законність і обґрунтованість постановленого судового рішення, що відповідно до вимог ст.412 КПК є підставою для скасування такого рішення.

Колегія суддів вважає, що на даний час відсутні достатні правові підстави для задоволення клопотання прокурора про закриття кримінального провадження у відповідності до вимог п. 3-1 ч.1, п.1-1 ч.2 ст.284 КПК України.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до безпідставно висновку про закриття кримінального провадження, а тому ухвалу суду першої інстанції слід скасувати у зв`язку з істотним порушенням судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора про закриття кримінального провадження №0000074 від 17.06.2021 року.

Керуючись ст.ст. 376,404,405,407,409,412,418,419 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу представника потерпілого адвоката ОСОБА_8 задовольнити, а апеляційну скаргу заступника керівника Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_9 задовольнити частково.

Ухвалу Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 01 травня 2025 року про закриття кримінального провадження № 000074 від 17.06.2021 року скасувати та постановити нову ухвалу.

Відмовити у задоволенні клопотання прокурора про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000074 від 17.06.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5