Справа № 643/1058/26
Провадження № 1-кс/643/877/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.01.2026 слідчий суддя Салтівського районного суду міста Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали суду в м. Харкові погоджене прокурором Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 клопотання старшого слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000504 від 11.04.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 410 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Великі Мошківці Андрушівського району Житомирської області, громадянина України, одруженого, має малолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з середньою освітою, станом на жовтень 2025 року військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України, на теперішній час є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_2 Збройних Сил України, раніше не судимий, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , -

УСТАНОВИВ:

Другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000504 від 11.04.2025 за підозрою, зокрема, ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 410 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України (по стройовій частині) ОСОБА_5 призначено на посаду командира автомобільного взводу автомобільної роти підвозу боєприпасів.

Станом на квітень-жовтень 2025 року окремі підрозділи військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України, у тому числі автомобільної роти підвозу боєприпасів, виконували службові задачі на території Харківської області.

Відповідно до функціональних обов`язків командира автомобільного взводу автомобільної роти підвозу боєприпасів військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України ОСОБА_5 , командир взводу підпорядковується командирові та старшому техніку роти і є прямим начальником усього складу взводу. ОСОБА_5 зобов`язаний контролювати витрати паливно мастильних матеріалів, забезпечуючи їхнє економне використання.

Однак, військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України ОСОБА_5 незважаючи на норми законодавства України вчинив кримінальне правопорушення, за наступних обставин.

Встановлено, що окремі підрозділи військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України, у тому числі автомобільна рота підвозу боєприпасів, під час виконання завдань на території Харківської області, отримували дизельне паливо відповідно до поданих заявок, для виконання завдань за призначенням.

Надалі командиром автомобільної роти підвозу боєприпасів військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України ОСОБА_8 завезено до місця дислокації підрозділу спеціальні ємності для зберігання паливно-мастильних матеріалів, у тому числі дизельного палива. ОСОБА_8 , маючи на меті організувати в підрозділі діяльність щодо систематичного викрадення дизельного палива, організував зустріч командирів взводів автомобільної роти та поставив задачу здійснювати діяльність щодо викрадення дизельного палива, яке виділяється автомобільної роти підвозу боєприпасів, для нібито подальшого використання отриманих коштів на потреби підрозділу.

Контролювати діяльність щодо викрадення дизельного палива у автомобільній роті підвозу боєприпасів ОСОБА_8 наказав командиру автомобільного взводу автомобільної роти підвозу боєприпасів ОСОБА_5 . У разі відсутності ОСОБА_5 у підрозділі або іншої необхідності його обов`язки повинен виконувати головний сержант командир відділення автомобільного взводу автомобільної роти підвозу боєприпасів ОСОБА_9 .

Надалі, військовослужбовці автомобільної роти підвозу боєприпасів військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України, з метою викрадення дизельного палива, керуючись вказівкою командира роти ОСОБА_8 , під безпосереднім контролем командира роти ОСОБА_5 та ОСОБА_9 , вносили до звітних документів неправдиві відомості щодо виїзду транспортного засобу для перевезення майна або довжини маршруту руху, внаслідок чого надлишок дизельного палива військового майна, перекачувався в одну із восьми ємностей, які попередньо, привіз ОСОБА_8 , об`ємом 1.000 (одна тисяча) літрів, які окремо стояли в кузові транспортного засобу марки «Daewoo AD2AB», р.н. НОМЕР_3 та у подальшому в кузові транспортного засобу марки «Daewoo AD2AB»,2763Н2, у районі колишнього заводу «Хімпром» поруч із н.п. Златопіль Лозівського району Харківської області.

Надалі, утворивши необхідний надлишок викраденого дизельного палива, за вказівкою командира роти ОСОБА_8 , під безпосереднім контролем ОСОБА_5 та ОСОБА_9 , здійснювалась реалізація викраденого дизельного палива цивільним особам за ціною нижче ринкової, залучивши до вказаної діяльності військовослужбовців старшого водія автомобільного відділення автомобільного взводу автомобільної роти підвозу боєприпасів ОСОБА_10 та старшого водія автомобільного відділення автомобільного взводу автомобільної роти підвозу боєприпасів ОСОБА_11 та посередника цивільну особу жителя Харківської області ОСОБА_12 .

Так, 06.07.2025 ОСОБА_10 , під час несення служби, виконуючи службові задачі по підвезенню військового майна у військові підрозділи ЗСУ на території Харківської області, виконуючи вказівку ОСОБА_5 та ОСОБА_13 , виїхав з місця дислокації підрозділів військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України у районі колишнього заводу «Хімпром» поруч із н.п. Златопіль Лозівського району Харківської області, маючи у кузові транспортного засобу марки «Daewoo AD2AB», вісім ємностей об`ємом 1.000 (одна тисяча) літрів, раніше викраденого дизельного палива та попрямував до н.п. Андріївка Ізюмського району Харківської області.

У подальшому, ОСОБА_10 разом із цивільною особою ОСОБА_12 , виконуючи вказівку ОСОБА_5 та ОСОБА_9 , за адресою: АДРЕСА_2 , реалізували 8.000 (вісім тисяч) літрів дизельного палива, яке належить військовій частині НОМЕР_1 Збройних Сил України, цивільному ОСОБА_14 , за 288.000 (двісті вісімдесят вісім тисяч) грн. Вказані грошові кошти у сумі 288.000 (двісті вісімдесят вісім тисяч) грн. надалі фігуранти розподілили між собою.

Надалі, 18.08.2025 ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , під час несення служби, виконуючи службові задачі по підвезенню військового майна у військові підрозділи ЗСУ на території Харківської області, за вказівкою ОСОБА_5 та ОСОБА_9 , виїхали з місця дислокації підрозділів військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України у районі колишнього заводу «Хімпром» поруч із н.п. Златопіль Лозівського району Харківської області, маючи у кузові транспортного засобу марки «Daewoo AD2AB», вісім ємностей об`ємом 1.000 (одна тисяча) літрів, раніше викраденого дизельного палива та попрямували до н.п. Андріївка Ізюмського району Харківської області.

У подальшому, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , виконуючи вказівку ОСОБА_5 та ОСОБА_9 ,, за адресою: АДРЕСА_2 , реалізували 8.000 (вісім тисяч) літрів дизельного палива, яке належить військовій частині НОМЕР_1 Збройних Сил України, цивільному ОСОБА_14 , за 280.000 (двісті вісімдесят тисяч) грн. Вказані грошові кошти у сумі 280.000 (двісті вісімдесят тисяч) грн. надалі фігуранти розподілили між собою.

Надалі, 14.10.2025 ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , під час несення служби, виконуючи службові задачі по підвезенню військового майна у військові підрозділи ЗСУ на території Харківської області, за вказівкою ОСОБА_5 та ОСОБА_9 , виїхали з місця дислокації підрозділів військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України у районі колишнього заводу «Хімпром» поруч із н.п. Златопіль Лозівського району Харківської області, маючи у кузові транспортного засобу марки «Daewoo AD2AB», вісім ємностей об`ємом 1.000 (одна тисяча) літрів, раніше викраденого дизельного палива та попрямували до н.п. Андріївка Ізюмського району Харківської області.

У подальшому, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , виконуючи вказівку ОСОБА_5 та ОСОБА_9 , за адресою: АДРЕСА_2 , реалізували 8.000 (вісім тисяч) літрів дизельного палива, яке належить військовій частині НОМЕР_1 Збройних Сил України, цивільному ОСОБА_14 , за 280.000 (двісті вісімдесят тисяч) грн. Вказані грошові кошти у сумі 280.000 (двісті вісімдесят тисяч) грн. надалі фігуранти розподілили між собою.

За вищезазначених обставин, в період з 06.07.2025 по 14.10.2025, військовослужбовці автомобільної роти підвозу боєприпасів, а саме, командир автомобільної роти підвозу боєприпасів ОСОБА_8 , командир автомобільного взводу автомобільної роти підвозу боєприпасів ОСОБА_5 , головний сержант командир відділення автомобільного взводу автомобільної роти підвозу боєприпасів ОСОБА_9 , старший водій автомобільного відділення автомобільного взводу автомобільної роти підвозу боєприпасів ОСОБА_10 , старший водій автомобільного відділення автомобільного взводу автомобільної роти підвозу боєприпасів ОСОБА_11 та цивільна особа ОСОБА_12 , діючи в умовах воєнного стану, за попередньою змовою групою осіб, з єдиним умислом та з корисливих мотивів, викрали інше військове майно на загальну суму 848000 (вісімсот сорок вісім тисяч) грн., чим завдали матеріальну шкоду державі в особі військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України.

23.01.2026 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

Слідчий, посилаючись на обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачене покарання до 15 років позбавлення волі, вказує на існування всіх ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, ризик переховування від органу досудового розслідування або суду слідчий обґрунтовує тим, що наслідки втечі порівняно з можливим покаранням можуть бути визначені ОСОБА_5 як менш небезпечні.

Ризик незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні слідчий вбачає у тому, що ОСОБА_5 , розуміючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, його наслідки може самостійно або заручившись підтримкою інших осіб здійснити вплив на свідків, у тому числі з числа інших військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 , яким відомі обставини викрадення військового майна, вмовляючи чи погрожуючи їм, з метою відмови від своїх показань.

З метою перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином ОСОБА_5 може умисно вчинити самокалічення або симулювати хворобу щоб не перебувати в умовах ізоляції до завершення слідства, що призведе до необґрунтованого затягування строків досудового розслідування.

Ризик вчинення іншого кримінальне правопорушення слідчий обґрунтовує тим, що ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, може вчинити інший військовий злочин, а саме самовільне залишення військової частини або місця служби, що кваліфікується за ст. 407 КК України, або дезертирство за ст. 408 КК України, тим самим переховуватись та ухилятись від кримінальної відповідальності за фактом вчинення особливо тяжкого злочину.

Крім цього ОСОБА_5 , розуміючи можливість притягнення до кримінальної відповідальності, може вчиняти дії спрямовані на знищення речових доказів, документів щодо отримання, використання та списання пального на підрозділ, для знищення слідів вчинення злочину у якому підозрюється.

З метою запобігання цим ризикам слідчий просить застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою, так як інший, більш м`який запобіжний захід, не зможе запобігти переліченим ризикам. Враховуючи конкретні обставини вчиненого злочину, той факт, що він вчинений в умовах воєнного стану слідчий просить не визначати розмір застави.

В суді прокурор підтримав викладені в клопотанні обставини та просив клопотання задовольнити.

ОСОБА_5 вину у вчиненні інкримінованого злочину визнав, просив під час розгляду клопотання врахувати думку свого захисника.

Захисник, посилаючись на те, що ОСОБА_5 вину у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення визнає, має постійне зареєстроване місце проживання, сім`ю, неповнолітнього сина та відсутність ризиків перелічених прокурором просив відмовити в задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, застосувавши запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Заслухавши сторони обвинувачення та захисту, дослідивши надані докази слідчий суддя дійшов висновку, що підозра ОСОБА_5 на цьому етапі розслідування є достатньо обґрунтованою, надані слідчому судді докази, а саме відомості, зафіксовані в показаннях свідка, протоколах за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій, експертних висновках дозволяють вважати, що підозрюваний причетний до вчинення інкримінованого йому злочину. Ступінь доведеності вини на цьому етапі провадження не є виключною обставиною, яка впливає на застосування запобіжного заходу, оскільки встановлення того, вчинила чи не вчинила особа кримінальне правопорушення є завданням подальшого провадження, сприяти якому й покликаний запобіжний захід, що обирається.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу крім ризиків, перелічених в ч. 1 цієї статті, є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення.

Таким чином, слідчий суддя при обранні запобіжного заходу має враховувати не тільки обґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення, а й наявність перелічених в ст. 177 КПК України ризиків, а також недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 1 ст. 178 КПК України слідчий суддя при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, серед яких, крім іншого, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; репутацію підозрюваного, наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання, наявність судимостей, ризик продовження чи повторення протиправної поведінки тощо.

Аналізуючи перелічені прокурором ризики у сукупності з обставинами кримінального правопорушення, положеннями ч. 1 ст. 178 КПК України можна казати, що не всі зазначені стороною обвинувачення ризики доведені, не всі обставини, які характеризують особу підозрюваного, враховані.

Так, ризики переховування ОСОБА_5 від органів досудового розслідування та суду, не дивлячись на доволі міцні соціальні зв`язки в місці постійного проживання, а також незаконного впливу як на свідків, так і інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні все ж таки існують.

Ризик переховування від органів досудового розслідування та суду обґрунтовується, насамперед, суворістю передбаченого покарання в разі доведення вини підозрюваного у вчиненні інкримінованого йому злочину. Суворість покарання є суттєвим елементом, який має враховуватись під час обрання запобіжного заходу і отримавши повідомлення про підозру, усвідомлюючи невідворотність покарання у разі доведення вини ОСОБА_5 може застосувати спроб до переховування.

Ризик незаконного впливу на свідків чи інших учасників кримінального провадження також не виключається, так як останній може застосувати заходів безпосереднього чи опосередкованого впливу як на свідків з метою зміни раніше наданих показань, так і на інших підозрюваних з метою побудови однотипної хибної захисної позиції.

Разом з тим ризик знищення, приховування або спотворення будь-яких речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, з погляду на роль, яка відведена органом досудового розслідування ОСОБА_5 у вчиненні злочину також існує, оскільки ОСОБА_5 є військовослужбовцем і мав доступ до пального чи іншого майна військової частини та приймав безпосередню участь у організації його викрадення.

Ризик вчинення іншого кримінального правопорушення на думку слідчого судді відсутній з погляду на особу підозрюваного, який раніше не судимий і до кримінальної відповідальності не притягався, а інкримінований йому злочин є закінченим.

Щодо ризику перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, то його слідчий суддя вважає виключно надуманим та безпідставним.

Таким чином, доведеність трьох з п`яти ризиків разом з обґрунтованою підозрою у вчиненні особливо тяжкого злочину свідчить про обґрунтованість заявленого клопотання та недостатність застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, отже клопотання має бути задоволено.

Слідчий суддя вважає, що кваліфікація дій ОСОБА_5 за ч. 2 ст.28, ч. 4 ст. 410 КК України не дає підстав для застосування норм, відповідно до яких слідчий суддя може не визначати розмір застави у цьому кримінальному провадженні, отже її розмір відповідно до ч. 3 ст. 183 КК України має бути визначений обов`язково.

З погляду на обставини кримінального правопорушення, роль, яку сторона обвинувачення відводить ОСОБА_5 у його вчиненні, беручи до уваги особу підозрюваного, його майновий та сімейний стан, слідчий суддя вважає можливим визначити заставу у розмірі, який не перевищує максимально передбачений п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, а саме у розмірі 250 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 832000 грн. Внесення застави саме в такому розмірі, наряду з обов`язками, передбаченими ч. 5 ст. 194 КПК України, зможе гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Керуючись ст.ст. 177, 183, 193, 194, 196-198, 309, 395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити та застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківській слідчий ізолятор» строком на 60 (шістдесят) днів, взявши останнього під варту в залі суду.

Строк тримання під вартою рахувати з моменту фактичного затримання, а саме з 13:00, 23.01.2026, тобто з часу, коли підозрюваний з`явився до приміщення Салтівського районного суду міста Харкова для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу та був змушений залишатись поруч з уповноваженою службовою особою.

Строк дії ухвали в частині тримання під вартою до 23.03.2026, включно.

Зобов`язати орган досудового розслідування негайно повідомити про взяття під варту ОСОБА_5 родичів останнього.

Визначити заставу у розмірі 832000 (вісімсот тридцять дві тисячі) гривень, які необхідно внести на депозитний розрахунковий рахунок № UA0006674, отримувач: ТУ ДСА України у Харківській області, код отримувача: 26281249, банк отримувача: Державна казначейська служба України м. Київ, МФО отримувача: 820172, призначення платежу: застава згідно з ухвалою слідчого судді Салтівського районного суду міста Харкова від 23.01.2026 у справі № 643/1058/26 (провадження № 1-кс/643/877/26) відносно ОСОБА_5 .

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в цій ухвалі. Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному розмірі, оригінал документу з поміткою банку, який підтверджує внесення коштів на депозитний рахунок, має бути наданий уповноваженій особі Державної установи «Харківській слідчий ізолятор».

При внесенні визначеного розміру застави ОСОБА_5 підлягає звільненню з-під варти з покладенням наступних обов`язків: прибувати до слідчого, прокурора чи суду за першою вимогою; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; утримуватись від спілкування зі свідками та іншими підозрюваними у цьому кримінальному провадженні

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а ОСОБА_5 у той самий строк з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст ухвали складений 26.01.2026.

Слідчий суддя ОСОБА_1