Справа № 991/9167/24
Провадження 1-кп/991/103/24
У Х В А Л А

іменем України

16 жовтня 2025 року м.Київ

Вищий антикорупційний суд у складі судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисників адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,

представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, ОСОБА_15 ,

розглянувши у судовому засіданні заяву захисника ОСОБА_13 про відвід прокурора ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000358 від 03.08.2023, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 369 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_4 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 369 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_5 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 369, ч. 4 ст. 358 КК України,

В С Т А Н О В И В:

1. На розгляді у Вищому антикорупційному суді перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000358 від 03.08.2023 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 369 КК України, ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 369 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 369, ч. 4 ст. 358 КК України.

1.1. У судовому засіданні захисник обвинуваченої ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_13 заявив відвід прокурору ОСОБА_3 . Свою заяву мотивував тим, що докази сторони обвинувачення складені російською мовою, що створює додаткові перешкоди для сторони захисту при вивченні та розумінні сенсу цих документів. Прокурор, ігноруючи вимоги національного законодавства та позиції Верховного Суду, не переклала процесуальні документи на державну мову.

Крім цього, прокурором надано великий обсяг доказів без пояснення їх значення для встановлення обставин кримінального провадження, що зобов`язує сторону захисту коментувати практично кожне слово з наданих протоколів.

1.2. З огляду на це адвокат просить замінити прокурора ОСОБА_3 на будь-якого іншого прокурора та при вирішенні заяви про відвід надати відповіді на ряд запитань сторони захисту.

2.У судовому засіданні учасники висловили такі позиції:

2.1.Прокурор ОСОБА_3 звернула увагу, що заміна прокурора не входить у повноваження суду, а підстав для відводу захисник не надав.

2.2.Захисник ОСОБА_7 підтримала заяву. Зазначила, що положення Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної» покладає обов`язок на сторону обвинувачення застосовувати тільки державну мову при здійсненні своїх повноважень, у тому числі при поданні доказів. Однак, протоколи за результатами проведення НС(Р)Д складені іноземною ворожою мовою. Причому національне законодавство не зобов`язує громадян України володіти російською мовою. Таким чином, прокурор, використовуючи російську мову, фактично підтверджує свою лояльність до тих процесів, до яких вона повинна ставитись категорично, що і зумовлює сумнів в її неупередженості.

2.3.Захисник ОСОБА_9 підтримав заяву. Уточнив, що підставою для відводу є п.3 ст. 77 КПК України, а саме інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в неупередженості прокурора. Прокурор, не здійснивши переклад зафіксованих розмов, не дотрималась положень закону стосовно необхідності використання державної мови.

2.4. Захисник ОСОБА_10 підтримав заяву. Зазначив, що обсяг доказів сторони обвинувачення є невідомим для сторони захисту. Ігнорування прокурором закону свідчить про її зацікавленість у несправедливому вирішенні справи.

2.5. Захисник ОСОБА_11 підтримав заяву. З огляду на висловлені доводи виникає питання, яким чином прокурор склала би ці протоколи за результатами проведення НС(Р)Д, якби співрозмовники розмовляли грецькою чи китайською мовою. Таким чином, прокурор зацікавлена в цій справі більше, аніж передбачено рамками КПК України та посадовими інструкціями.

2.6. Представник ОСОБА_15 підтримав заяву. Зазначив, що прокурором надані документи не в тому виді, в якому вони повинні бути надані відповідно до законодавства. Сторона захисту не володіє відомостями щодо обсягу доказів та щодо їх конкретики, що також шкодить правам юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Додав, що прокурор не дотримується стандартів доведення при наданні доказів сторони обвинувачення.

3.Заслухавши учасників, дослідивши доводи заяви, Суд дійшов таких висновків.

3.1.Відповідно до ч. 1 ст. 36 КПК України прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові та інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення прокурора.

3.2.Прокурор у кримінальному провадженні історично і нормативно відноситься до сторони обвинувачення і має ряд повноважень, за допомогою яких реалізується обвинувальна функція у змагальному кримінальному процесі. Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України він зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень. Об`єктивність і неупередженість прокурора є не менш важливими для досягнення завдань кримінального провадження, ніж судді, оскільки він згідно зі ст. 36 КПК України наділений значним обсягом повноважень, що можуть суттєво обмежувати чи звужувати права і свободи особи.

3.3.Неупередженість (об`єктивність) прокурора передбачає вчинення ним процесуальних дій, ухвалення процесуальних рішень лише з підстав, встановлених КПК України, та на основі зібраних фактичних даних, без обвинувального ухилу та особистої зацікавленості у вирішенні справи. Значення об`єктивності чи неупередженості прокурора щодо дослідження всіх обставин провадження варто оцінювати крізь призму гарантування реалізації завдань кримінального провадження, зокрема, щодо забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності відповідно до своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК України). Розв`язання цього завдання сприяє, з одного боку, реалізації принципу невідворотності відповідальності за вчинення правопорушення, а з іншого, - недопущенню обвинувачення або засудження жодного невинуватого.

Отже, неупередженість прокурора є необхідною умовою успішного виконання своїх конституційних функцій (ст. 131-1 Конституції України) та виконання своїх повноважень на досудовому розслідуванні й в судовому провадженні (ст. 36 КПК України) для здійснення завдань кримінального провадження (ст. 2 КПК України) та забезпечення законності (ст. 9 КПК України України).

3.4.Необ`єктивність або упереджене ставлення прокурора до учасників кримінального провадження є підставою для відводу (самовідводу) прокурора. Закріплення в національному законі загального переліку підстав для відводу прокурора від участі у кримінальному провадженні нарівні з нормами, які регулюють порядок призначення та заміни прокурора, забезпечує його об`єктивність і неупередженість в кожному кримінальному провадженні. Якщо ж прокурор особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах кримінального провадження або існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості, прокурор не має права брати участь у кримінальному провадженні.

3.5.Ключовим моментом відводу як цілісного інституту кримінального провадження є упередженість суб`єкта процесуальної діяльності при вирішенні поставлених перед ним питань. Норми КПК України не містять ознак або властивостей, які б розкривали сутність упередженості, що вказує на оціночний характер цієї обставини у кожному конкретному випадку. Як вбачається із формулювань ст. 77 КПК України, інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості прокурора, мають бути обумовлені конкретними фактами.

3.6.За наявності підстав, передбачених ст.ст. 75-79 КПК України, прокурору може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні. Відвід повинен бути вмотивованим (ст. 80 КПК України). Тобто представлені заявником аргументи мають сформувати у суду переконання, що прокурор постановляє процесуальні рішення та вчиняє процесуальні дії (або, навпаки, допускає бездіяльність), які хоч і належать до його повноважень, однак з якоїсь причини, не є об`єктивними. Доводи, наведені в мотивування відводу, не можуть ґрунтуватися лише на критиці постановлених рішень та вчинених дій або незгоді з ними.

3.7.Відповідно до ч. 1 ст. 83 КПК України наслідком задоволення відводу прокурора є невідкладне призначення керівником органу прокуратури іншого прокурора. Водночас сама заміна прокурора не входить до повноважень суду під час розгляду заяви про відвід.

3.8.Захисник пов`язує необхідність відводу прокурора з наданням нею суду протоколів проведення НС(Р)Д російською мовою та відсутності їх належного перекладу на державну мову. Додатково зазначає про недотримання прокурором принципу змагальності, що полягає у нероз`яснені прокурором доказового значення наданих документів.

3.9.Відповідно до ч. 1 ст. 29 КПК України кримінальне провадження здійснюється державною мовою. Сторона обвинувачення складає процесуальні документи державною мовою. Суд встановив, що досліджені протоколи формально відповідають вимогам чинного законодавства щодо мови здійснення кримінального провадження, зокрема їх вступна, описова та заключна частина, а також додатки до протоколів складені державною мовою. Технічна фіксація й відтворення змісту розмови мовою учасників є об`єктивним відображенням реальності, що відповідає принципу достовірності наданого доказу. Вирішальним у цьому контексті є процесуальна мета їх подання в такому вигляді - забезпечити автентичність доказу шляхом збереження оригінальної мови для відтворення фактичного стану комунікації учасників розмови у первісній формі.

3.10.Учасники комунікації на наданих обвинуваченням записах спілкуються російською мовою, і саме цю мову фіксують протоколи. Збереження оригінальної мови документів відповідає принципу достовірності та автентичності доказу: суд має оцінювати не переклад, а безпосередньо слова обвинувачених, що мінімізує ризик спотворення змісту. Примусове перекладення таких протоколів на етапі подання матеріалів могло б призвести до нових процесуальних колізій та зловживань: захист стверджував би про фальсифікацію або неточність перекладу, відсутність у перекладача відповідних знань, досвіду або відсутність належного їх підтвердження тощо. Отже, навіть за наявності перекладу, захист так само намагався би відтягувати увагу від суті і змісту поданих протоколів і відкривав би дискусію щодо надійності матеріалів, посилаючись на неналежність перекладу.

3.11.Суд також зауважує, що сторона захисту непослідовна в своїй позиції щодо неможливості подання протоколів із зафіксованою російської мовою учасників комунікації, що своєю чергою свідчить про те, що відповідні доводи в заяві про відвід висловленні з іншою метою (тим більше, такі доводи вже неодноразово озвучувалися у клопотаннях про визнання цих протоколів недопустимим доказами). Адже сторона захисту так само активно використовує надані протоколи в інших частинах, звертаючи увагу на окремі фрагменти розмов російською мовою з метою доведення власної правової позиції і наполягаючи на їх дослідженні для спростування версії сторони обвинувачення.

3.12.Таким чином, голослівні посилання на нібито упередженість прокурора у зв`язку із поданням протоколів із зафіксованими розмовами російською мовою, є подвійним маніпулятивним прийомом. По-перше, він спрямований на підміну об`єктивної оцінки доказів емоційними аргументами, пов`язаними із суспільно чутливими і болісними питаннями російської агресії проти Української держави. По-друге, такий підхід створює ілюзію дискримінації, свідомо відволікаючи увагу суду від аналізу фактичних обставин кримінального провадження.

3.13. Слід окремо наголосити, що порівняння сторони захисту подання протоколів із розмовами російською мовою із наданням відомостей китайською, грецькою чи будь-якою іншою іноземною мовою є некоректним і абсурдним. У випадку використання учасниками нетипової для України іноземної мови її офіційний переклад є критично важливим, оскільки суд і сторони провадження, як правило, не володіють мовою, якою ведеться комунікація. Відсутність перекладу унеможливлювало б будь-яку оцінку змісту таких розмов. Натомість у сучасному історичному та соціальному контексті російська мова є поширеним засобом комунікації і мовою реальної комунікації фігурантів, а також є зрозумілою учасникам процесу і не створює процесуальної несправедливості.

Причому посилання на практику ЄСПЛ та Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод з підстав порушення права на справедливий суд є нерелевантним. Забезпечення цього права передбачає використання мови, якою особа вільно володіє, а не встановлює обов`язок перекладати державною мовою всі розмови, зафіксовані під час спілкування мовою, якою вільно володіють обвинувачені і захисники.

3.14. Отже, подання складених державною мовою протоколів із зафіксованою в них російською мовою спілкування учасників без перекладу забезпечує достовірність доказів, а не є індикатором упередженості прокурора. Будь-які спроби тлумачити цей факт як ознаку упередженості та переходити на особистісну критику прокурора відображають процесуальну маніпуляцію та риторичне зловживання з боку захисту. У цьому випадку захист намагається перевести судовий процес у площину «мовних баталій», використовуючи питання російської мови в якості емоційно забарвленого аргументу, що не має юридичного підґрунтя і не впливає на оцінку достовірності, належності і допустимості доказів. Справжній критерій упередженості полягає не у мові зафіксованих відомостей, яку всі розуміють, а у вибірковості їх подання та намірі викривити правову оцінку подій, чого в даному випадку не спостерігається.

3.15. Суд також акцентує на неприпустимості ототожнення судового процесу з платформою для відкритої дискусії сторони захисту і суду, під час якої захисник має право ставити питання суду, а суд зобов`язаний на них надавати відповіді. Предметом розгляду заяви про відвід є оцінка обґрунтованості обставин, заявлених стороною захисту, які можуть свідчити про упередженість конкретного прокурора і неможливості його подальшої участі в розгляді кримінального провадження. Своєю чергою у межах кримінального провадження суд не наділений інтерпретаційними повноваженнями та обов`язками надавати відповіді на питання, які не стосуються предмету розгляду.

3.16. Суд також відхиляє доводи сторони захисту про порушення прокурором змагальності сторін у провадженні. Природа цього принципу полягає у наданні учасникам рівних можливостей самостійно обстоювати власну правову позицію, обираючи при цьому для себе відповідну тактику і стратегію. Водночас змагальність не передбачає обов`язку прокурора задовольняти всі вимоги захисту щодо того чи іншого формату подання доказів суду. У цьому контексті Суд нагадує, що оцінка доказів з точки зору їх належності здійснюється судом в нарадчій кімнаті при ухваленні кінцевого рішення в справі.

4. Враховуючи викладене, сумніви учасників стосовно неупередженості прокурора не визнаються обґрунтованими. Крім того, аналогічні доводи вже звучали під час розгляду клопотання про визнання доказів недопустимими і є нерелевантним підставами для відводу інших уповноважених прокурорів у цьому кримінальному провадженні. Тому в задоволенні заяви про відвід слід відмовити.

Керуючись статтями 77, 80, 81, 376 КПК України, Суд

П О С Т А Н О В И В:

1.У задоволенні заяви захисника ОСОБА_13 про відвід прокурора відмовити.

2.Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1