Справа № 191/843/26
Провадження № 1-кс/191/75/26
У Х В А Л А

іменем України

11 лютого 2026 року м. Синельникове

Слідчий суддя Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , розглянувши клопотання слідчого СВ Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_2 в рамках кримінального провадження №0000139 від 09.02.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшло клопотання слідчого, погоджене прокурором про арешт майна за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000139 від 09.02.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України.

У поданому клопотанні слідчий просить накласти арешт на майно у вигляді заборони володіння, користування та розпорядження на зазначене у клопотанні майно, а саме: автомобіль ЗіЛ-131 д.н.з. НОМЕР_1 зеленого кольору, власник якого не встановлений..

Слідчий суддя, ознайомившись із клопотанням слідчого та матеріалами, доданими до клопотання, приходить до висновку про необхідність повернення даного клопотання для усунення недоліків з наступних підстав.

Відповідно до п.7 ч.2 ст.131 КПК України, арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до вимог ч.1 ст.132 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення.

Пунктом 2 ст. 170 КПК України передбачено, що завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною 3 ст. 170 КПК України встановлено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеними у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно із ч.2 ст.171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Відповідно до ч. 3 ст. 172 КПК України, слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання подано без додержання вимог ст. 171 КПК України, повертає його прокурору, цивільному позивачу для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Слідчий суддя встановив, що в порушення вищезазначених вимог слідчим не зазначено власників (фактичних власників) майна, на яке він просить накласти арешт, а саме: автомобіль ЗіЛ-131 д.н.з. НОМЕР_1 зеленого кольору.

Крім того, у клопотанні відсутні контактні дані власників (фактичних власників) майна, а саме адреси електронної пошти, номерів засобів зв`язку (телефонів), за наявності яких слідчий суддя мав би можливість повідомити їх про дату та час судового засідання з огляду на чітко встановлені строки розгляду клопотання про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, та, таким чином, виконати вимоги ч. 1 ст. 172 КПК України. В свою чергу не виконання вимог ч. 1 ст. 172 КПК України, призведе до порушення прав власників тимчасово вилученого майна.

Відповідно до ч.3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору та встановлює строк в сімдесят дві години.

З урахуванням викладеного, клопотання про арешт майна підлягає поверненню для усунення недоліків у строк 72 години.

Слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити право звернення до слідчого судді із клопотанням про арешт майна, відповідно до вимог ст. 171 КПК України у встановленому порядку.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст. 171, 172, 309, 369, 372 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого ОСОБА_2 , погодженого з прокурором ОСОБА_3 про арешт майна за матеріалами кримінального провадження №0000139 від 09.02.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України - повернути особі, яка його подала, для усунення недоліків, що зазначені у цій ухвалі, протягом сімдесят двох годин з моменту отримання копії даної ухвали.

Роз`яснити, що відповідно до ч. 3 ст. 172 КПК України тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1