Єдиний унікальний номер: 704/1063/25
Номер провадження 1-кп/704/148/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2025 року м. Тальне

Тальнівський районний суд Черкаської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , представника потерпілої ОСОБА_5 , обвинуваченої ОСОБА_6 , захисниці ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тальне кримінальне провадження №0000320 по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Черкаси, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , громадянки України, освіта повна загальна середня, не працюючої, одруженої, на утриманні двоє неповнолітніх дітей, раніше не судимої , інваліда ІІІ групи,

за ч.1 ст.125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 20.07.2025 близько 13:30 години, знаходячись у подвір`ї будинковолодіння, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , під час сварки із сусідкою ОСОБА_4 , умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх протиправних дій, а саме посягання на здоров`я іншої людини, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки у вигляді спричинення тілесних ушкоджень і бажаючи їх настання, нанесла два удари кулаком правої руки в ділянку лівої кінцівки руки потерпілої ОСОБА_4 , а далі нанесла відром один удар по лівій руці та один удар по правій руці потерпілій ОСОБА_4 , в результаті чого спричинила останній, тілесні ушкодження у вигляді: синців на лівій верхній кінцівці, на правому передпліччі, які відповідно до висновку експерта № 05-7-01/411 від 07.08.2025, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Дії обвинуваченої підлягають кваліфікації за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена свою вину у вчиненому не визнала повністю, пояснивши суду, що дійсно 20.07.2025 року в обідню пору доби в неї розпочався словесний конфлікт з сином потерпілої через криницю, з якої вони беруть воду. Потерпіла в цей час сапала город і почала захищати свого сина, який обзивав її нецензурними словами. Стверджує, що захищалася, не мала наміру наносити тілесні ушкодження ОСОБА_4 , проте не заперечує, що могла нанести їй удари, в тому числі і відром, яке стояло біля криниці. Розуміє що вчинила протиправно, однак не змогла опанувати свої емоції через словесні образи потерпілої та її сина.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 своїх показаннях підтвердила обставини спричинення їй легких тілесних ушкоджень, та пояснила, що дійсно 20.07.2025 року в обідню пору доби під час конфлікту, який спровокувала обвинувачена, оскільки обірвала провід насосу в криниці, який качає воду в її домогосподарство, остання наносила удари кулаком по руці, згодом нанесла по руці удари відром, яке було біля криниці. Свідком події був її чоловік ОСОБА_8 , який вибіг з будинку, почувши її крик про допомогу. Стверджує, що сина під час початку конфлікту не було, син приїхав пізніше, після дзвінка її чоловіка і викликав поліцію. Після конфлікту до лікарів не зверталась, лікувалась вдома.

Незважаючи на невизнання вини обвинуваченою за інкриміннованою їй статтею кримінального проступку її вина у вчиненому підтверджується зібраними в ході досудового розслідування та дослідженими в судовому засіданні наступними доказами:

- показами допитаного в судовому засіданні, в якості свідка ОСОБА_8 , який пояснив, що 20.07.2025 року біля 13 год. спав в будинку, прокинувся, почувши крик дружини ОСОБА_4 . Вийшовши з будинку, побачив бійку, а саме те, що ОСОБА_6 наносила удари руками його дружині ОСОБА_4 , дружина захищалась. Побачив, як ОСОБА_6 взяла відро, яке стояло на криниці та почала наносити ним удари. Він розборонив їх і намагався викликати поліцію, проте не зміг правильно здійснити набір через хвилювання, а тому поліцію викликав син, який приїхав пізніше на його прохання.

-рапортом про отримання та реєстрацію заяви за №23383 від 04.08.2025 року ОСОБА_4 про нанесення 20.07.2025 року тілесних ушкоджень ОСОБА_6 ( а.с.84);

- заявою ОСОБА_4 про вчинення кримінального правопорушення від 01.08.2025 року (а.с.85-88);

-фототаблицями з загальним виглядом потерпілої ОСОБА_4 з наявними тілесними ушкодженнями на лівій руці ( а.с. 81-82);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 05.08.2025 року з відеозаписом, у відповідності до якого потерпіла продемонструвала яким чином обвинувачена вчинила її побиття (а.с.90);

- протоколом зняття показань технічних приладів та технічних засобів від 06.08.2025 року ( а.с.97);

- переглянутими відеозаписами моменту конфлікту та побиття потерпілої обвинуваченою, який цілком узгоджується із показанням потерпілої та обвинуваченої та й з іншими доказами у справі (а.с.92);

- висновком експерта № 05-7-01/411 від 07.08.2025, з якого вбачається, що виявлене у потерпілої тілесні ушкодження у вигляді синців на лівій верхній кінцівці, на правому передпліччі виникли у строк та за обставин, вказаних потерпілою та встановлених у матеріалах справи, і по строку виникнення може відповідати встановленим у справі обставинам. По своєму характеру відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень (а.с.106-108);

При призначенні покарання обвинуваченій суд враховує вимоги ч.2 ст.50 КК України, відповідно до яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчинення кримінальних правопорушень, як самими засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ст.65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченої не виявлено.

Обставина, яка обтяжує покарання обвинуваченої вчинення кримінального правопорушення щодо особи з інвалідністю.

Вивченням особистості обвинуваченої встановлено, що вона притягується до кримінальної відповідальності вперше, позитивно характеризується по місцю проживання. На обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра обвинувачена не перебуває. Має на утриманні двох неповнолітніх дітей. Є інвалідом ІІІ групи.

За таких обставин по справі, враховуючи характеризуючі дані про особу обвинуваченої, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, позицію потерпілої, зважаючи на характер протиправних дій, суд приходить до висновку, що обвинуваченій слід призначити покарання у виді штрафу у максимальному розмірі, визначеному санкцією статті.

Судові витрати у справі відсутні. Запобіжний захід не обирався. Долю речових доказів у справі слід вирішити у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

Вирішуючи заявлений цивільний позови про відшкодування моральної шкоди, суд виходить із такого.

Так потерпілою заявлено позовну вимогу про стягнення з обвинуваченої 50000 грн. у якості відшкодування завданої моральної шкоди.

Завдану моральну шкоду потерпіла обґрунтовує тим, що їй було безпричинно спричинено фізичний біль та тілесні ушкодження. Вона хвилювалась з цього приводу, до цього часу її турбують головні болі та болі у серці, підвищується артеріальний тиск та вночі вона має поганий сон. Крім того, після кардіохірургічної операції їй протипоказані психоемоційні навантаження.

Обвинувачена заявлені позовні вимоги не визнала.

Згідно ч.1, п.п.1-2 ч.2, ч.3-4 ст.23 ЦК України визначено, що: Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Абз.2 п.5, п.9 Постанови Пленуму ВСУ №3 від 31.03.1995 р. "Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" визначено, що: Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану... При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Судом об`єктивно встановлено факт наявності у даному випадку моральної шкоди.

Однак, визначаючи розмір завданої моральної шкоди, суд враховує, що на підтвердження своїх слів щодо наявності до цього часу головних болів та болів у серці, підвищення артеріального тиску, погіршення сну, потерпіла не надала суду жодних доказів. Більш того, ствердила, що до лікарів після події не зверталась.

Також суд бере до уваги характер протиправних дій, кількість ушкоджень, які завдала потерпілій обвинувачена, оскільки згідно наданих фотографій вбачаються множинні синці на лівій кінцівці від плеча до передпліччя, також і поведінку обвинуваченої, яка вину у вчиненому не визнала та поводила себе під час судового розгляду справи зухвало, психологічний стан потерпілої, яка зазнала емоційних страждань.

Ч.5 ст.128 КПК України визначено, що: Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

За змістом ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст.ст. 79, 80 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

За таких обставин, з врахуванням досліджених судом доказів, враховуючи вимоги розумності та справедливості, беручи до уваги матеріальний стан обох сторін, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги потерпілої частково, у розмірі 10000 грн.

Керуючись ст. 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати винуватою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначити їй покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. 00 коп. (вісімсот п`ятдесят грн. 00 коп.).

Речові докази по справі:флеш носій білого кольору об`ємом 4 ГБ білого кольору із 3 ма відеозаписами та п`ять кольорових фотографій формату 10х15 см залишити при матеріалах справи.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 10000 грн. 00 коп. (десять тисяч грн. 00 коп.) у якості відшкодування завданої моральної шкоди.

У задоволенні решти позову відмовити.

На вирок суду може бути подана апеляція протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Черкаського апеляційного суду через Тальнівський районний суд Черкаської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку після його проголошення підлягає негайному врученню обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Учасникам судового провадження, що не були присутні в судовому засіданні копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1