Справа № 700/870/25
Провадження № 1-кп/700/119/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2025 р. Лисянський районний судЧеркаської області в складі головуючого судді: ОСОБА_1 , за участю секретаря: ОСОБА_2 , прокурора: ОСОБА_3 , захисника: ОСОБА_4 , обвинуваченого: ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Лисянка кримінальне провадження відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Лисянка, Черкаської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не працюючого, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей та осіб похилого віку не має, базовою середньою освітою, депутатом не являється, особою з інвалідності не являється, не судимий, обвинувальний акт відносно якого в кримінальному провадженні № 0001467 від 12.11.2023 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.121 КК України, скеровано до Лисянського районного суду Черкаської області, обвинуваченого за ст. 366 КК України,

установив:

ОСОБА_5 є військовозобов`язаним, відповідно до довідки військово лікарської визнаний придатним до проходження військової служби та підлягав призову на військову службу під час загальної мобілізації.

Указом Президента України "Про введення воєнного стану" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України з 05 годин 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан строком на 30 діб. У зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти України строк дії воєнного стану в Україні постійно продовжувався Указом Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 15 квітня 2025 року №235/2025, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 16 квітня 2025 року №4356-ІХ, строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 09 травня 2025 року строком на 90 діб, та продовжено на даний час.

Як вбачається з довідки військово-лікарської комісії №2025-0606-1827-4378-0 від 06.06.2025, медичний огляд ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проведений 06.06.2025.

Відповідно до довідки військово-лікарської комісії, яка є додатком 4 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 за №402 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 за №1109/15800, ОСОБА_5 , перебуваючи на військовому обліку, будучи військовозобов`язаним, у зв`язку із оголошенням загальної мобілізації і призовом на військову службу в Збройні Сили України за мобілізацією пройшов військово-лікарську комісію, за наслідками якої його визнано придатним до військової служби.

Так, ОСОБА_5 , будучи військовозобов`язаним та за станом здоров`я придатним для проходження військової служби, не маючи правових підстав для відстрочки від призову на військову службу під час оголошеної мобілізації, перебуваючи на військовому обліку військовозобов`язаних у ІНФОРМАЦІЯ_2 , 06 червня 2025 року, знаходячись в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_2 , в присутності військовослужбовців, запропоновано ОСОБА_5 отримати під підпис повістку про його виклик на 10:10 годину 07 червня 2025 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , для призову на військову службу під час мобілізації та відправлення до лав Збройних Сил України, останній відмовився від отримання даної повістки про що було складено акт про відмову від отримання повістки ОСОБА_5 від 06.06.2025. Також останній в письмові формі із заявою звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 якою повідомив про те, що він відмовляється являтися на повістку про відправку на військову службу.

Крім того, всупереч ст.65 Конституції України, п.10 ст.1 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу", ст.22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", Указу Президента України "Про загальну мобілізацію" від 24 лютого 2022 року № 65/2022, затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про загальну мобілізацію" від 03 березня 2022 року № 2105-ІХ, Указу Президента України "Про продовження строку проведення загальної мобілізації" від 15 квітня 2025 року № 236/2025, затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку проведення загальної мобілізації" від 16 квітня 2025 року № 4357-ІХ, п.1 додатку 1 "Правил військового обліку призовників і військовозобов`язаних" Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 грудня 2016 року № 921, ОСОБА_5 , достовірно знаючи та розуміючи, що 07 червня 2025 року о 10:10 годині йому потрібно з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_2 дляпроходження військової служби у зв`язку з призовом за мобілізацією, з метою ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, без поважних причин, умисно не з`явився за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_2 , не повідомивши причин своєї поважних причин неявки та не наддавши підтверджуючих документів, тим самим, маючи злочинний умисел направлений на ухилення від призову на військову службу до Збройних Сил України під час мобілізації, ухилився від призову на військову службу під час мобілізації в особливий період.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 336 КК України, тобто ухилення від призову на військову службу під час мобілізації.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в скоєнні кримінального правопорушення не визнав та пояснив, що він не міг бути мобілізований оскільки здійснює догляд батька, що підтверджується відповідним актом, а також перебував під судом за ч. 2 ст. 121 КК України, розгляд справи якої не завершено і на даний час, а тому просив його виправдати.

Вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення передбаченого ст.336 КК України підтверджено дослідженими судом в судовому засіданні доказами, які суд вважає належними і допустимими та достатніми для прийняття рішення у справі.

Так, свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у судовому засіданні пояснили, що ОСОБА_5 відмовився від вручення повістки та від подальшої мобілізації в їх присутності під відеозапис, мотивуючи це незакритим кримінальним провадження та доглядом батька, але законної відстрочки від мобілізації немає.

Згідно відеозапису оглянутому у судовому засіданні, ОСОБА_5 в приміщені ТЦК відмовився від отримання повістки та від мобілізації мотивуючи це не закритим кримінальним провадженням та доглядом батька, що й сам не заперечує.

Вказане підтверджується власноручно написаною заявою ОСОБА_5 від 17 липня 2025 року.

З повідомлення ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковника ОСОБА_8 вбачається інформація про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно акта від 06.06.2025 року, зафіксовано відмову військовозобов`язаного ОСОБА_5 від отримання повістки на призов по мобілізації.

Згідно повістки на ОСОБА_5 від 06.06.2025 року, остання виписувалась на ім`я обвинуваченого.

Згідно довідки військово- лікарської комісії № 2025-0606-1827-4378-0 від 06.06.2025 року зазначено, що солдат запасу ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , придатний до військової служби.

Суд вважає, що обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_5 знайшло своє підтвердження у судовому засіданні у повному обсязі, його дії правильно кваліфіковані органом досудового розслідування за ст. 336 КК України ухилення від призову на військову службу під час мобілізації.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 покарання суд, згідно з вимогами ст.ст. 65 та 68 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, характеризуючи дані на винну особу та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Злочин передбачений ч. 1 ст. 336 КК України є нетяжким злочином.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд вважає здійснення догляду за батьком, що підтверджується актом від 30 червня 2025 року.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Суд вважає за можливе призначити ОСОБА_5 мінімальне покарання у вигляді позбавлення волі, передбачене санкцією ст.336 КК України.

Даний вид та розмір покарання є справедливим, пропорційним і співмірним ступеню тяжкості вчиненого злочину та його наслідкам.

За приписами статей 50, 65 та 75 КК питання призначення покарання та звільнення від його відбування повинні вирішуватися з урахуванням можливості досягти мети покарання як такої, що включає не тільки кару, а і виправлення засуджених, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Тому, в аспекті дотримання приписів статей 50, 65 КК України, неможливо обгрнутувати саме у даній справі яким чином звільнення від відбування покарання з випробуванням за приписами ст. 75 КК забезпечує досягнення мети загальної превенції злочинів, передбачених ст. 336 КК.

Натомість, звільнення особи від відбування покарання з випробуванням в цьому провадженні демотивує інших осіб, які підлягають мобілізації, створює в очах громадян та суспільства негативне враження безладдя та безкарності, знижує рівень військової дисципліни і боєздатність підрозділів Збройних Сил України та інших військових формувань.

Суду не надано будь-яких переконливих доказів для застосування ст. 75 КК України, а навпаки, враховуючи, що обвинувачений своєї вини не визнає, підстав для звільнення від відбування покарання не встановлено.

Доводи сторони захисту суд відхиляє, оскільки наявність акту про встановлення факту здійснення особою постійного догляду, є лише підставою для отримання можливої відстрочки від мобілізації у встановленому порядку, а не звільняє військовозобов`язаного від мобілізації в особливий період.

ОСОБА_5 доказів наявності відстрочки від мобілізації суду не надав, до ТЦК з відповідною заявою не звертався, дії чи бездіяльність останніх у встановленому порядку не оскаржував.

Не є підставою для звільнення від мобілізації і розгляд судом іншого кримінального провадження відносно обвинуваченого, оскільки у разі мобілізації особи, суд має діяти згідно ст. 335 КПК України, тобто зупинити провадження до звільнення обвинуваченого з військової служби.

Запобіжні заходи не обиралися. Речові докази у справі відсутні.

Підстав для обрання запобіжного заходу не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.373,374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України і призначити йому покарання у виді трьох років позбавлення волі.

Вирок може бути оскаржений до Черкаського апеляційного суду через Лисянський районний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок, який набрав законної сили, є обов`язковим для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для всіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Відповідно до приписів ч. 6 ст. 376 КПК України копію негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Роз`яснити, що учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1