Житомирський апеляційний суд
Справа №296/6952/19 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-кп/4805/979/25
Категорія в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2025 року Житомирський апеляційний суд

в складі: головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі матеріали контрольного судового провадження № 296/6952/19 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 04 листопада 2025 року, якою застосовано до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 02 січня 2026 року включно, без визначення розміру застави,

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 . Вважає ухвалу суду незаконною та необґрунтованою. Вказує, що ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, на які посилається прокурор необгрунтовані. Зазначає, що ОСОБА_7 має постійне місце реєстрації та проживання, є діючим військовослужбовцем, має статус учасника бойових дій, має сім`ю, одружений. Вважає, що прокурором не доведено неможливість застосування до ОСОБА_7 іншого більш м`якого запобіжного заходу, зокрема домашнього арешту.

В ухвалі суду зазначено, що в провадженні Корольовського районного суду м. Житомира перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України.

Під час судового засідання прокурор заявив клопотання про застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, посилаючись на те, що обвинувачений систематично не з`являвся у судові засідання, хоча достовірно був обізнаний про те, що на розгляді у суді перебуває кримінальне провадження стосовно нього, у звязку з чим був оголошений у розшук, що вказує на переховування від суду та спроби перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, а тому виникла необхідність щодо застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Вказує на наявність ризиків, передбачених п.п.1,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, які є реальними, та вважає, що до останнього не може бути застосовано іншого більш м`якого виду запобіжного заходу.

Враховуючи, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.408 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким, та за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років, а також доведеність ризиків, передбачених п.1,4.5 ч.1 ст.177 КПК України, суд дійшов висновку про задоволення клопотання прокурора та застосував до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, до 02 січня 2025 року, без визначення розміру застави, враховуючи, що останній перебував у розшуку.

Заслухавши доповідача, доводи обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 в підтримання апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали провадження в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів контрольного судового провадження №296/6952/19, в провадженні Корольовського районного суду м. Житомира перебуває на розгляді кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.408 КК України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000303.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам переховування від органів слідства та суду, знищення чи спотворення речей чи документів, незаконного впливу на інших осіб, перешкоджання кримінальному провадженню, вчиненню інших правопорушень.

З матеріалів контрольного судового провадження вбачається, що в провадженні суду з 19.07.2019 перебуває на розгляді кримінальне провадження стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.408 КК України.

Ухвалою суду від 14.01.2021 ОСОБА_7 було оголошено у розшук у зв`язку з неявкою в судові засідання (тричі) та відсутністю за місцем проживання та провадження у справі зупинено.

В подальшому кримінальне провадження було відновлено та ухвалою суду від 06.01.2025 року вказане кримінальне провадження призначено до судового розгляду.

Проте, у судові засідання, призначені на 06.05.2025 року, 19.05.2025 року, 17.06.2025 року, 18.07.2025 року, 04.08.2025 року, 21.08.2025 року обвинувачений ОСОБА_7 не з`явився. Привід, застосований до останнього ухвалами суду від 19.05.2025 року, 17.06.2025 року та 04.08.2025 року, залишився невиконаним.

Ухвалою суду від 21 серпня 2025 року обвинуваченого ОСОБА_7 було оголошено в розшук та надано дозвіл на його затримання, якого з місця затримання доставити до суду для вирішення питання про застосування відносно нього запобіжного заходу.

03.11.2025 року обвинувачений був затриманий та 04.11.2025 року був доставлений до суду для вирішення клопотання прокурора про обрання стосовно нього міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Таким чином, враховуючи, доведеність прокурором ризиків, передбачених п.1,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, які є реальними, тяжкість кримінального правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_7 , за яке передбачено покарання до 10 років позбавлення волі, та дані про особу обвинуваченого, суд першої інстанції, на переконання колегії суддів, дійшов обґрунтованого висновку про задоволення клопотання прокурора та застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Так, ризик переховування від суду підтверджується тим, що обвинувачений був оголошений у розшук, крім того, під тяжкістю можливого покарання, яке йому загрожує у разі визнання винуватим в інкримінованому йому злочині, останній може вчиняти такі спроби.

Ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином обгрунтовується тим, що останній, будучи обізнаним про розгляд кримінального провадження в суді, ухилявся від явки до суду, у зв`язку з чим був оголошений у розшук.

Ризик вчинення іншого кримінального правопорушення обгрунтований тим, що вироком Корольовського районного суду м.Житомира від 11.04.2025 ОСОБА_7 було засуджено за ч.1 ст.122 КК України до 1 року 4 місяців позбавлення волі, при цьому його було звільнено з-під варти в залі суду та зобов`язано протягом 72 годин з`явитися до в/ч НОМЕР_1 для подальшого проходження служби, але останній залишив військову частину та був затриманий за місцем проживання.

За таких обставин, доводи апелянта щодо недоведеності ризиків, передбачених п.1,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, колегія суддів вважає безпідставними.

Відповідно до ч.4 ст.183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого зокрема ст.408 КК України. Крім того, судом враховано, що обвинувачений перебував у розшуку у зв`язку з ухиленням від суду.

Зазначення апелянтом про те, що до обвинуваченого ОСОБА_7 можливо застосувати більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки апелянтом не наведено наявність достатніх стримуючих факторів від порушень з боку обвинуваченого своїх зобов`язань в разі застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Вказання апелянта на те, що обвинувачений ОСОБА_7 має постійне місце реєстрації та проживання, є діючим військовослужбовцем, має статус учасника бойових дій, має сім`ю, одружений, колегія суддів вважає непереконливими та такими, що не свідчить про відсутність встановлених ризиків та можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

За наведених обставин, колегія суддів вважає, що ухвала суду відповідає вимогам кримінального процесуального закону, а тому підстав для її скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 422-1 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 04 листопада 2025 року, якою застосовано до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 02 січня 2026 року включно, без визначення розміру застави без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді :