Справа № 951/179/25
Провадження №1-кп/951/29/2025
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2025 року

Козівський районний суд Тернопільської області

у складі головуючої судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6 , її представника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Городище Козівського району Тернопільської області, який зареєстрована у встановленому законом порядку й проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, одруженого, пенсіонера, раніше не судимого

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України

у с т а н о в и в:

28.02.2025 близько 09:20 у ОСОБА_4 , який перебував на вулиці біля будинку за адресою: АДРЕСА_1 виник злочинний умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .

На ґрунті особистих неприязних відносин, в ході словесного конфлікту, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки й бажаючи їх настання, ОСОБА_4 умисно наніс потерпілій ОСОБА_6 один удар велосипедом, а саме переднім колесом в ділянку паху. Остання, намагаючись запобігти удару отримала удар кермом велосипеда у кисть своєї правої руки. В результаті протиправних дій ОСОБА_4 спричинив потерпілій ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді синця правої кисті та синець пахової ділянки справа, які за ступенем тяжкості належать до легких тілесних ушкоджень.

Тож ОСОБА_4 умисно спричинив ОСОБА_6 легке тілесне ушкодження, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України.

Правова позиція сторони обвинувачення відображена в обвинувальному акті, що був складений тимчасово виконуючим обов"язки дізнавача сектору дізнання відділення поліції № 1 (м. Тернопіль) Тернопільського РУП ГУ НП в Тернопільській області ОСОБА_8 20 березня 2025 року та затверджений прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_9 .

З огляду на обвинувальний акт прокурор вважає встановленим те, що обвинувачений ОСОБА_4 умисно спричинив ОСОБА_6 легке тілесне ушкодження, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України.

Потерпіла ОСОБА_6 просить в судовому засіданні покарати обвинуваченого. Вказала, що у них конфліктні відносини між собою.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України не визнав.

09.09.2025 суду показав, що проїжджав вилицею, в той час по дорозі йшла ОСОБА_6 й почала на нього кричати, висловлювати претензії й провокувати; до потерпілої з велосипедом не підбігав й удару не завдавав; остання вийняла телефон й сама підбігла до нього, а обвинувачений підійняв велосипед.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_4 вини, винуватість останнього у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, за викладених вище обставин, повністю підтверджується такими доказами.

Рапортом інспектора з дотримання прав людини відділення поліції № 1 (м. Тернопіль) Тернопільського РУП ГУ НП в Тернопільській області ОСОБА_10 від 28.02.2025, відповідно до якого 28.02.2025 о 09:33 зі служби 102 надійшло повідомлення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про те, що сусід наніс їй тілесні ушкодження, медичної допомоги не потребує.

Рапортом помічника чергового відділення поліції № 1 (м. Тернопіль) Тернопільського РУП ГУ НП в Тернопільській області ОСОБА_11 від 03.03.2025 з якого видно, що 03.03.2025 об 11:46 зі служби 102 надійшло повідомлення чергового лікаря ОСОБА_12 про те, що в медичний заклад звернулася ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Діагноз забій правого променево-зап`ястного суглобу та правої кисті. Встановлено, що 28.02.2025 близько 09:20 сусід ОСОБА_13 на грунті неприязних відносин наніс ОСОБА_6 один удар переднім колесом велосипеда в ділянку живота з правого боку, одночасно ручкою велосипеда наніс ще один удар в область правої кисті, чим спричинив тілесні ушкодження. Дана подія зареєстрована в ЄО № 1414 від 28.02.2025 й за даним фактом відомості внесено до ЄРДР № 0000046 від 01.03.2025 за ч. 1 ст. 125 КК України.

Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 28.02.2025 згідно з яким потерпіла ОСОБА_6 звернулася до поліції з приводу того, що 28.02.2025 близько 09:20 на вул. Залізнична 22 в с. Великий ОСОБА_14 на грунті конфлікту наніс заявниці тілесні ушкодження, а саме один удар переднім колесом велосипеда в ділянку живота з правого боку, а в момент нанесення, також удар ручкою велосипеда в ділянку правої кисті.

Висновком експерта № 156 від 10.03.2025 відповідно до якого під час судово-медичної експертизи у ОСОБА_6 виявлено синець правої кисті та синець пахової ділянки справа, які утворилися від дії тупих предметів за 2-4 доби до початку експертного обстеження потерпілої, не виключено у вказаний в постанові термін події. Виявлені у ОСОБА_6 тілесні ушкодження за ступенем тяжкості належать до легких. Утворення виявлених в останньої ушкоджень за наведених у постанові обставин події не виключається. Характер, кількість та розташування таких свідчать про їх утворення щонайменше від двох травмуючи впливів.

Протоколом проведення слідчого експерименту з таблицею ілюстрацій до нього від 14.03.2025 згідно з яким ОСОБА_6 у присутності понятих відтворила обставини конфлікту та нанесення їй тілесних ушкоджень, що мало місце 28.02.2025.

Відеозаписом на CD-R диску, протоколом огляду відеозапису з таблицею ілюстрацій від 15.03.2025 відповідно до яких загальна тривалість відеозапису «VID_20250228_092846_102838.mp4» становить 00 хвилин 37 секунд й відтворює подію, що відбулася 28.02.2025 між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 .

Консультаційним висновком спеціаліста № 1695 від 03.03.2025 відповідно до якого ОСОБА_6 встановлено діагноз забій правого променево-зап`ястного суглобу та правої кисті.

Допитана в судовому засіданні 02.07.2025 потерпіла ОСОБА_6 пояснила, що 28.02.2025 близько 10:00 зібралася їхати в м. Тернопіль; проходячи вулицею Залізнична 22 побачила ОСОБА_15 , який розмовляв з ОСОБА_16 ; привіталася з ОСОБА_15 , а обвинувачений звернувся до неї із претензіями, говорячи нецензурною лайкою; згодом підіймає велосипед зі всіма силами накинувся на неї; потерпіла намагаючись захиститися підставила руку й отримала удар кермом велосипеда в кисть своєї руки; після чого обвинувачений знову йшов на неї з кулаками, але ОСОБА_15 зупинив його; потерпіла вернулася додому й викликала поліцію; також показала, що з обвинуваченим в неї неприязні відносини тривають близько 6 років.

В судовому засіданні 09.09.2025 свідок ОСОБА_17 показав, що в кінці місяця лютого Виклюк ОСОБА_18 їхав на велосипеді; в той час по дорозі йшла ОСОБА_6 й між ними зав`язався конфлікт, який тривав близько 5-ти хвилин; момент нанесення удару не бачив, однак чув крик потерпілої; обвинувачений тримав велосипед коло себе; свідку також відомо про неприязні відносини між обвинуваченим та потерпілою.

Оцінивши в сукупності всі фактичні обставини справи, дослідивши в судовому засіданні докази суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку при встановлених судом обставинах, доведена повністю, а його дії правильно кваліфікована за ч. 1 ст. 125 КК України як умисне нанесення легких тілесних ушкоджень.

Невизнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України суд розцінює як намір ухилитись від кримінальної відповідальності за вчинене. Судом було достовірно встановлено, що дії обвинуваченого були спрямовані на заподіяння потерпілій умисного легкого тілесного ушкодження, обвинувачений усвідомлював суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачав їх суспільно-небезпечні наслідки та бажав їх настання.

Відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення скоєне обвинуваченим ОСОБА_4 є кримінальним проступком.

При призначенні покарання суд враховує положення ч. 2 ст. 50 КК України відповідно до якого покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Також суд керується вимогами п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику призначення судами кримінального покарання" № 7 від 24.10.2003 (із змінами та доповненнями) згідно яких призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, судом не встановлено.

Обтяжуючою вину обставиною, передбаченою ст. 67 КК України суд визнає вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Досліджуючи дані, які характеризують особу обвинуваченого, суд бере до уваги те, що останній раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

Тож з урахуванням зазначених обставин, відповідно до вимог кримінального закону і передбаченої цим законом санкції, обвинуваченому ОСОБА_4 необхідно для його виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень призначити покарання в межах санкції, передбаченої ч. 1 ст. 125 КК України у виді штрафу, вважаючи його необхідним і достатнім для виправлення винного та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Крім того, судом враховано позиції потерпілої, яка просить покарати обвинуваченого й прокурора, висловлену в судових дебатах щодо можливого призначення обвинуваченому покарання у виді штрафу.

У даному кримінальному провадженні представником потерпілої - ОСОБА_7 заявлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь потерпілої ОСОБА_6 моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням в розмірі 25 000 гривень.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що своїми протиправними діями обвинувачений ОСОБА_4 завдав потерпілій моральної шкоди, що виразилося у фізичному болі, душевних стражданнях, у приниженні її честі та гідності. Остання пережила психоемоційний стрес у зв`язку із нападом на неї, нанесенні їй тілесних ушкоджень, які завдали фізичного болю, принизили її як мешканку села й жінку похилого віку. Також зазначила, що дана подія завдала їй додаткових незручностей. Тож вважає визначену суму моральної шкоди в розмірі 25 000 гривень прийнятною компенсацією за понесені душевні страждання.

Обвинувачений в судовому засідання цивільний позов не визнав.

Суд, заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали справи в частині цивільного позову, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дотримуючись принципів змагальності та диспозитивності судового процесу, оцінивши докази з точки зору належності, допустимості та достатності, доходить наступного висновку.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Згідно з ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Статтею 128 КПК України предбачено, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов, зокрема до обвинуваченого за шкоду, завдану його діяннями. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 КПК України ухвалюючи, зокрема, обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Суд вважає, що дослідженими в судовому засіданні доказами винуватості обвинуваченого встановлено протиправну поведінку ОСОБА_4 ; встановлено наявність шкоди заподіяння потерпілій умисного легкого тілесного ушкодження та причиновий зв`язок між діями обвинуваченого та наслідками, що настали.

За результатами розгляду кримінального провадження, суд прийшов до висновку, що вина обвинуваченого доведена, його дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 125 КК України.

Визначаючи розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню потерпілій, суд вважає за необхідне вказати наступне.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема завдання моральної шкоди іншій особі (п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України).

Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди (п. 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України).

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я (ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 23 ЦК України).

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (ч. 3 ст. 23 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода може полягати як у фізичному болю та стражданнях, так і у душевних переживаннях, які фізична особа зазнала у внаслідок протиправної поведінки відносно неї.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Постанова Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31.03.1995 передбачає, що моральна шкода це втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб (п. 3).

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Отже, беручи до уваги конкретні обставини провадження, наслідки, що наступили, характер і глибину душевних, емоційних, моральних страждань, які перенесла потерпіла, їх тривалість та ґрунтуючись на принципах розумності й справедливості, суд вважає, що позовні вимоги потерпілої в частині відшкодування моральної шкоди підлягають до задоволення частково, а з ОСОБА_4 необхідно стягнути на користь ОСОБА_6 5 000 /п`ять тисяч/ грн. моральної шкоди, заподіяної злочином.

Запобіжний захід стосовно обвинуваченого не обирався.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України

у х в а л и в:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 125 КК України й призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 /п`ятдесяти/ неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що в гривневому еквіваленті становить 850 /вісімсот п`ятдесят/ грн.

Речові докази:

- CD-R диск білого кольору, на якому міститься запис події, що відбулася 28.02.2025 зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Задовольнити частково цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 моральну шкоду в розмірі 5 000 /п`ять тисяч/ гривень.

У задоволенні решти позовних вимог про відшкодування моральної шкоди відмовити.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Козівський районний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Вирок суду виготовлений у нарадчій кімнаті 21.10.2025 в одному примірнику.

Суддя ОСОБА_1