Справа № 487/7023/25
Провадження № 1-кс/487/4318/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.09.2025 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Миколаєва клопотання прокурора Черкаської окружної прокуратури Черкаської області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному 18.09.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002137 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 426-1 КК України, про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

19.09.2025 прокурор Черкаської окружної прокуратури Черкаської області ОСОБА_3 в рамках здійснення досудового розслідування кримінального провадження № 0002137 від 18.09.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 426-1 КК України звернувся до Заводського районного суду міста Миколаєва з клопотанням, в якому просив накласти арешт на предмети вилучені в ході огляду місця події 17.09.2025 року, а саме: пістолет ТТ № НОМЕР_1 , який разом з магазином запаковано до картонної коробки та опломбовано пломбою NPU 4297732; 6 патронів калібру 7.62 мм, упаковані до паперового конверту, який опломбовано пломбою NPU 4297733; гільза калібру 7.62 мм, упакована до паперового конверту, який опломбовано пломбою NPU 4297734; змив речовини бурого кольору та контрольний зразок, упаковані до паперового конверту, який опломбовано пломбою NPU 4297735.

Прокурор у судове засідання не прибув, подав до суду заяву, в якій просив розглядати клопотання за його відсутності, клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Дослідивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Херсонською спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони здійснюється нагляд за додержанням законів під час досудового розслідування у формі процесуального керівництва у кримінальному провадженні № 0002137 від 18.09.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 426-1КК України.

Досудове розслідування у даному кримінальному провадженні здійснюється слідчими другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Херсоні) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 17.09.25 до Територіального управління Державного бюро розслідувань надійшло повідомлення, про те, що 17.09.2025, приблизно о 21 годині 10 хвилин, на території тимчасового розташування підрозділу (с. Давидів Брід Херсонської області), в умовах воєнного стану, під час вживання спиртних напоїв та подальшої словесної суперечки між солдатом ОСОБА_4 та сержантом ОСОБА_5 , останній зробив один постріл із особистої зброї 7,62 мм пістолета "ТТ" (№ НОМЕР_2 ) в праву ногу солдату ОСОБА_6 .

Діагноз: ВКНП правого стегна з вогнепальним переломом правої стегнової кістки, пошкодження 1 пальця лівої кисті.

Цього ж дня, в період часу з 23 години 10 хвилин 17 вересня 2025 року по 00 годин 05 хвилин 18 вересня 2025 року, слідчим проведено огляд місця події за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено: пістолет ТТ № НОМЕР_1 , який разом з магазином запаковано до картонної коробки та опломбовано пломбою NPU 4297732; 6 патронів калібру 7.62 мм, упаковані до паперового конверту, який опломбовано пломбою NPU 4297733; гільза калібру 7.62 мм, упакована до паперового конверту, який опломбовано пломбою NPU 4297734; змив речовини бурого кольору та контрольний зразок, упаковані до паперового конверту, який опломбовано пломбою NPU 4297735.

18.09.2025 слідчим було винесено постанову про визнання вилучених речей та предметів речовими доказами та визнання місця їх зберігання.

Вказані предмети перебувають у власності військової частини НОМЕР_3 .

На даний час у кримінальному провадженні, з метою встановлення обставин вчинення вказаного кримінального правопорушення необхідно забезпечити збереження вилученого майна з метою використання вказаного вилученого майна для забезпечення проведення ряду слідчих (розшукових) дій, в першу чергу призначення судової балістичної експертизи, а тому виникла необхідність у застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Таким чином, з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні, враховуючи, що існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що вказане майно зберегло на собі сліди злочину та відповідає критеріям ст. 98 КПК України, задля проведення відповідних експертиз, необхідно накласти арешт на вилучене майно.

Незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт тимчасово вилученого майна матиме наслідком його повернення та зміни його конструктивних властивостей, що унеможливить встановлення істини у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 2 ст. 167 КПК України, тимчасовому вилученню підлягає майно у вигляді речей, документів, грошей, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом.

Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, огляду.

За змістом ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України. Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно частин 1 та 2 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен, у тому числі, враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

З огляду на викладене, у зв`язку з доведеністю існування достатніх підстав вважати, що виявлені документи мають доказове значення у даному кримінальному провадженні, оскільки можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, а також містять інформацію про умови, обставини його вчинення та причетних осіб, а також у зв`язку із доведеністю слідчим наявності ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України, щодо можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість заявленого клопотання та наявність підстав для його задоволення. При цьому слідчим суддею враховується розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 98, 131-132, 167, 168, 170-173 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на предмети вилучені в ході огляду місця події 17.09.2025 року, а саме: пістолет ТТ № НОМЕР_1 , який разом з магазином запаковано до картонної коробки та опломбовано пломбою NPU 4297732; 6 патронів калібру 7.62 мм, упаковані до паперового конверту, який опломбовано пломбою NPU 4297733; гільза калібру 7.62 мм, упакована до паперового конверту, який опломбовано пломбою NPU 4297734; змив речовини бурого кольору та контрольний зразок, упаковані до паперового конверту, який опломбовано пломбою NPU 4297735.

Ухвала підлягає негайному виконанню, яке доручити прокурору Черкаської окружної прокуратури Черкаської області ОСОБА_3 .

Згідно ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1