Справа № 545/5246/25
Провадження № 1-в/545/485/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.12.2025 року Полтавський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Полтава клопотання засудженого ОСОБА_3 про звільнення від відбування покарання і пом`якшення покарання у випадках передбачених частинами 2 і 3 статті 74 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

До Полтавського районного суду Полтавської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_3 про звільнення від відбування покарання і пом`якшення покарання у випадках передбачених частинами 2 і 3 статті 74 КК України, в якому прохає привести вирок Оболонського районного суду м.Києва від 05.12.2024 року у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України, щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX.

На адресу суду від засудженого та представника колонії надійшли заяви, в яких прохають розгляд клопотання проводити без їхньої участі, без фіксації технічними засобами, клопотання задовольнити.

Прокурор не заперечував проти задоволення клопотання.

Дослідивши матеріали клопотання та особової справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч. ч. 2 і 3 ст. 74 КК України.

Пунктом 2 ч. 2 ст. 539 КПК України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, у разі необхідності вирішення, зокрема, питань, передбачених п. 13 ч. 1 ст. 537 цього Кодексу.

Так, судом встановлено, що вироком Бородянського районного суду Київської області від 30.03.2023 року, ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, і призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 3 років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Вироком Бородянського районного суду Київської області від 19.09.2023 року, ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, і призначено йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік. Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання за цим вироком більш суворим покаранням за вироком Бородянського районного суду Київської області від 30 березня 2023 року визначено за сукупністю кримінальних правопорушень покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ст. 75 КК України звільнено , ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 3 років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Вироком Оболонського районного суду м.Києва від 05.12.2024 року, ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначено йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік. Відповідно до ч.1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до покарання, яке призначене за цим вироком, виходячи з вимог ст. 72 КК України, невідбутого ОСОБА_3 покарання за вироком Бородянського районного суду Київської області від 19.09.2023, у виді позбавлення волі строком на 4 роки 1 місяць, остаточно призначено покарання в виді позбавлення волі строком на 5 років 1 місяць. Строк відбуття покарання рахувати з дня фактичного затримання ОСОБА_3 в порядку виконання вироку.

Згідно довідки начальника Оболонського УП ГУНП у м.Києві, складеної 29.09.2025 року, в ході проведених заходів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 був затриманий 29.09.2025 року згідно вироку Оболонського районного суду м.Києва від 05.12.2024 року.

09.08.2024 набрав чинності Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 №3886- IX, яким було внесено зміни до законодавчих актів України, в тому числі до ст. 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення «Дрібне викрадення чужого майна».

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 07.10.2024 у справі № 278/1566/21 зробила висновок, що зміна до ст. 51 КУпАП, яка стосується збільшення розміру коефіцієнта неоподатковуваного мінімуму для кваліфікації відповідних діянь як адміністративного правопорушення, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння для діянь, предметом посягання яких було майно на суму, що не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти мають зворотну дію в часі, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. За частиною 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Такий же принцип неявно гарантований і ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Цей принцип втілюється в правилі про те, що, якщо існують відмінності між кримінальним законодавством, чинним на момент вчинення злочину, та наступними кримінальними законами, прийнятими до винесення остаточного рішення, суди повинні застосовувати закон, положення якого є найбільш сприятливими для засудженого.

У зв`язку зі змінами внесеними до ст. 51 КУпАП Законом України №3886-1Х від 18.07.2024, після 09.08.2024, дії щодо викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - є дрібною крадіжкою, за яку настає відповідальність за ст. 51 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Пункт 5 підрозділу 1 розділу XX Податкового Кодексу України передбачає, що якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Так, неоподаткований мінімум доходів громадян у розмірі соціальної пільги на 01 січня 2022 року складав 1240,5 гривень, а відповідно 2 (два) неоподатковуваних мінімуму доходів громадян за цей період складають суму в розмірі 2481 гривня.

Згідно із вироком Бородянського районного суду Київської області від 30.03.2023 року, ОСОБА_3 засуджено за ч.4 ст.185 КК України у зв`язку з тим, що за епізодом від 29.06.2022 року викрав майно на суму 899,80 гривень, за епізодом від 27.08.2022 року викрав майно на суму 799,44 гривень, за епізодом від 30.08.2022 року викрав майно на суму 568,87 гривень, за епізодом від 03.09.2022 року викрав майно на суму 537,90 гривень, що станом на день скоєння крадіжок складає суму менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян .

З вищевикладеного необхідно дійти до висновку, що діяння за вчинення яких засуджено ОСОБА_3 вироком Бородянського районного суду Київської області від 30.03.2023 року за ч.4 ст.185 КК України на даний час не можуть вважатись кримінальними правопорушеннями, оскільки вартість майна, за викрадення якого останній засуджений не перевищує граничної вартості майна, за викрадення якого передбачено саме кримінальну відповідальність.

Частиною 2 ст. 74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Враховуючи, що ОСОБА_3 за вироком Бородянського районного суду Київської області від 30.03.2023 року за ч.4 ст.185 КК України, завдав матеріальної шкоди потерпілій стороні на суму меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на день вчинення крадіжок, тобто вчинені ним діяння відповідно до вимог Закону України № 3886-ІХ не є кримінально-караними на цей час, суд дійшов висновку про необхідність звільнити засудженого ОСОБА_3 від призначеного йому покарання за вироком Бородянського районного суду Київської області від 30.03.2023 року за ч.4 ст.185 КК України у зв`язку з усуненням караності вчиненого ним діяння.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_3 слід вважати засудженим вироком Бородянського районного суду Київської області від 19.09.2023 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік, зі звільненням, на підставі ст. 75 КК України, від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю 3 роки та покладенням, відповідно до ст. 76 КК України, обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. Окрім того, слід вважати ОСОБА_3 , засудженим вироком Оболонського районного суду м.Києва від 05.12.2024 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до покарання, яке призначене за вироком Оболонського районного суду м.Києва від 05.12.2024 року, невідбутого ОСОБА_3 , покарання за вироком Бородянського районного суду Київської області від 19.09.2023, остаточно слід вважати ОСОБА_3 засудженим до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік 1 місяць.

Таким чином, клопотання засудженого є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України, ст. ст. 74, 82 КК України, суд

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити.

Засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від покарання призначеного вироком Бородянського районного суду Київської області від 30.03.2023 року у зв`язку з усуненням караності діяння.

Вважати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженим вироком Бородянського районного суду Київської області від 19.09.2023 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, до покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік, зі звільненням, на підставі ст. 75 КК України, від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю 3 (три) роки та покладенням, відповідно до ст. 76 КК України, обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вважати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженим вироком Оболонського районного суду м.Києва від 05.12.2024 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, до покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до покарання, яке призначене за вироком Оболонського районного суду м.Києва від 05.12.2024 року, невідбутого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання за вироком Бородянського районного суду Київської області від 19.09.2023, остаточно вважати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженим до покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік 1 (один) місяць.

Направити засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до місця відбування покарання у виді обмеження волі у порядку, встановленому для осіб, засуджених до позбавлення волі.

Зарахувати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в строк відбування покарання час: перебування під вартою, відбування покарання у виді позбавлення волі та слідування під вартою до виправного центру з дня затримання 29.09.2025 до дня прибуття i постановки на облік у виправному центрі, відповідно до вимог ст. 72 КК України, ст. 58 КВК України, з розрахунку, що одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Полтавський районний суд протягом 7 діб з моменту її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1