Справа № 368/396/23
провадження № 1-кс/368/225/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" жовтня 2025 р. Слідчий суддя Кагарлицького районного суду Київської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , сторони кримінального провадження прокурора Кагарлицького відділу Обухівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , слідчої ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 та захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 , розглянувши клопотання старшої слідчої СВ Обухівського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно: ОСОБА_5 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.. 120 ч. 3 КК України, -

ВСТАНОВИВ :

03 жовтня 2025 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшло клопотання старшої слідчої СВ Обухівського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно: ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 120 ч. 3 КК України.

У клопотанні зазначено наступне.

Слідчим відділом Обухівського РУП ГУНП в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000957, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.04.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 120 КК України.

Відповідно до вимог ст. ст. 3, 28, 29, 68 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Кожен має право на повагу до його гідності, ніхто не може бути підданий катуванню, жорсткому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню. Кожна людина має право на особисту недоторканість та кожен зобов`язаний неухильно додержуватись Конституції та Законів України, не посягати на права та свободи, честь і гідність інших людей.

Відповідно до вимог ст. ст. 150, 152, 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку природних здібностей, поважати гідність дітей, готувати до самостійного життя та праці, утримувати їх.

Посягаючи на передбачені Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 №2229-VIII права і свободи людини і громадянина, зокрема право на життя, свободу та особисту недоторканість ОСОБА_8 падчерки, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, пов`язане з домашнім насильством при таких обставинах.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючи спільно з ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , однією родиною у цивільному шлюбі за адресою: АДРЕСА_1 , та виховував трьох дітей, спільного сина ІНФОРМАЦІЯ_3 , доньку ІНФОРМАЦІЯ_4 та неповнолітню падчерку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

В період з серпня 2018 року по 10.04.2023 ОСОБА_5 , однак точного часу та дати досудовим розслідуванням не встановлено, за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , систематично, на грунті зловживання спиртними напоями часто влаштовував скандали в сім`ї, виганяв з будинку цивільну дружину та падчерку. Достовірно знаючи, що ОСОБА_10 являється малолітньою та у зв`язку із своїми віковими розумовими надбаннями не може чинити опір його протизаконним діям та перебуває в матеріальній залежності від ОСОБА_5 , оскільки останній єдиний хто фінансово забезпечував родину.

Систематично, жорстоко поводився з потерпілою, а саме неодноразово в зимовий період виганяв ОСОБА_8 на вулицю без верхнього одягу, змушував виконувати всю хатню роботу, доглядати за малолітніми дітьми, чим перешкоджав дитині нормально навчатися та відпочивати, а також систематично принижував людську гідність ОСОБА_8 , що виражалось в постійних образах, висловлені в її сторону нецензурних слів, зверхньому ставленні.

ОСОБА_5 неодноразово наносив побої, здійснював психологічний тиск, постійно глузував, цькував та принизливо ставився в присутності інших людей, висловлював намір віддати малолітню ОСОБА_8 до дитячого будинку.

Таким чином, на протязі декількох останніх років у ОСОБА_8 , яка поступово психологічно дорослішала, накопичувалися переживання приниженої гідності, образи, відчаю, страху з усвідомленням своєї безпорадності та беззахисності, що проявлялось періодично («була часто пригнічена, заплакана») лише при спілкуванні з емоційно-близькими особами (сусіди). Дані переживання призвели до сформованого раціонального рішення, яке реалізувалось в день суїциду по типу «реакції останньої краплі». Сформоване за багато років розуміння ОСОБА_8 своєї соціальної безпомічності виключало її чергові заклики до оточуючих про допомогу в день самогубства. Як психологічні підстави для формування у ОСОБА_8 виражених переживань безпорадності, беззахисності, відчаю описані факти систематичного фізичного та психологічного насильства в родині (знущання, експлуатація), що призвело до прийняття ОСОБА_8 рішення піти з життя по типу «уникання» подальшого важкого існування.

Так, 10.04.2023 близько 15 години 30 хвилин ОСОБА_8 піднялася на горище будинку за місцем свого проживання, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , де взяла фрагменти тканини рожевого кольору, які зв`язала між собою та прив`язала до дерев`яної балки даху у вигляді петлі, яку в подальшому наділа собі на шию та здійснила самогубство шляхом повішення.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 54/37 від 23.05.2023 виданого Кагарлицьким відділенням судово-медичної експертизи, КЗ КОР «Київське обласне бюро судово-медичної експертизи» смерть ОСОБА_8 настала від механічної асфіксії в результаті повішення.

30.09.2025 ОСОБА_5 , вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 120 КК України.

Обґрунтованість підозри підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними по провадженню доказами, а саме:

-протоколом огляду місця події від 10.04.2023 за адресою: АДРЕСА_1 ;

-висновком судово-медичної експертизи № 54/37 від 23.05.2023;

-висновком судово-психіатричного експерта № 429 від 08.05.2023;

-висновком судово-почеркознавчої експертизи № СЕ-19/111-23/27630-ПЧ від 31.05.2023;

-висновком експертів за результатами проведення комісійної судової психологічної експертизи № 10987/24-61 від 31.01.2025;

- висновком експертів за результатами проведення комісійної судової психологічної експертизи № 11188/24-61 від 21.05.2025;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 11.04.2023;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 12.04.2023;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 11.04.2023;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 12.04.2023;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 12.04.2023;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_16 від 12.04.2023;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_17 від 11.04.2023;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_18 від 19.04.2023;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_19 від 11.04.2023;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_20 від 13.05.2023;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_21 від 29.05.2025;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_22 від 05.06.2023;

-протоколом допиту представника потерпілого ОСОБА_23 від 04.10.2024.

Запобіжні заходи - це превентивні заходи процесуального примусу попереджувального характеру, які за наявності підстав та в порядку, встановленому законом, застосовуються до підозрюваного, обвинуваченого, з метою забезпечення їх належної процесуальної поведінки.

У відповідності до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжних заходів є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Також метою застосування запобіжних заходів є запобігання спробам вчинити дії, або не виконувати покладені на підозрюваного, обвинуваченого процесуальні обов`язки.

У відповідності до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Підозрюваний ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 7 до 10 років.

Враховуючи наявність ризиків, передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України вважаю, що підозрюваний ОСОБА_5 перебуваючи на волі буде:

- п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України - переховуватись від органів досудового розслідування, прокурора та суду з позиції практики Європейського суду з захисту прав людини (Panchenko v. Russia (Панченко проти Росії) та (Beccievv. Moldova (Бекчиєв проти Молдова) слід зазначити, що підозрюваний ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину проти життя та здоров`я, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до десяти років, відсутнє офіційне підтвердження про його працевлаштування, що підвищує ризик переховування підозрюваного від слідчого, прокурора, слідчого судді та суду;

- п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України - незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні оскільки підозрюваний ОСОБА_5 , обізнаний про місце їхнього проживання, зокрема з багатьма проживає в одному населеному пункті в селі Стрітівка Обухівського району Київської області, а тому незаконний вплив з боку підозрюваного на учасників кримінального провадження може призвести до зміни їх показів, а тому, існують підстави вважати, що ОСОБА_5 може залякувати або вчиняти інші протиправні дії відносно свідків спрямовані до їхньої відмови в подальшому давати показання стосовно обставин вчиненого злочину чи спотворення об`єктивної істини.

На даний час є достатні підстави вважати, що обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, надасть можливість підозрюваному зникнути та переховуватись від слідства та суду для уникнення кримінальної відповідальності, продовжити злочинну діяльність, що свідчить про неможливість застосування до нього більш м`яких запобіжних заходів.

Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не може бути застосовано, оскільки під впливом розуміння інкримінованого йому правопорушення може переховуватись від органів досудового розслідування.

Запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання не може бути застосовано до підозрюваного у зв`язку з тим, що останній вчинив тяжкий злочин та може уникати явки до органу досудового слідства та переховуватись, що в свою чергу призведе до неможливості закінчення розслідування.

До підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистої поруки не можливо застосувати у зв`язку з тим, що відсутні особи, які можуть виступити його поручителями.

З точки зору ч. 2 ст. 177 КПК України, в якій визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, визначальними пунктами ст. 184 КПК України будуть п. п. 3, 5, 6, 7 ч. 1 ст. 184 КПК України. Тобто, саме виклад обставин, які дають змогу обґрунтовано підозрювати особу у скоєнні кримінального правопорушення, та зробити висновок про наявність ризиків, обґрунтування неможливості запобігти ризикам при застосуванні більш м`яких запобіжних заходів та обґрунтування обов`язків.

Вважається, що застосування запобіжних заходів вже можливо при наявності ризиків. Ризик же в свою чергу це не визначена подія, яка по суті, представляє собою ймовірність отримання несприятливих для досудового слідства подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, в разі застосування до ОСОБА_5 більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під вартою, таких як застава, особиста порука, особисте зобов`язання чи домашній арешт, органи досудового розслідування не зможуть в повній мірі забезпечити виконання завдань кримінального провадження та не матимуть можливості запобігти його спілкуванню з іншими учасниками кримінального провадження, здійснення останнім впливу на свідків по кримінальному провадженню з метою ухилення від кримінальної відповідальності, перешкоджанню виконанню процесуальних рішень шляхом неявки для проведення слідчих дій по провадженню.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, розмір якої, відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, має бути визначений в розмірі, до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, однак відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Відповідно до роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних справ в п.17 листа №511-550/0/04-13 від 04.04.2013, розумність тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно. Воно має оцінюватись в кожному окремому випадку в залежності від особливостей конкретної справи та причин, по які йдеться у рішеннях національних судів. Тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (п.79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти людини» від 10.02.2011).

Вище зазначені відомості свідчать про існування ризиків, передбачених п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, та те, що підозрюваний ОСОБА_5 з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності може переховуватися від органів досудового розслідування, а також застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою не забезпечить виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків, а інтереси суспільства переважають обмеження в правах, які має підозрюваний ОСОБА_5 на час досудового розслідування, а також вказана обставина в даному випадку значно превалює над Конституційними правами особи, якою в даному випадку є підозрюваний.

Прокурор Кагарлицького відділу Обухівської окружної прокуратури ОСОБА_3 підтримав клопотання слідчої та просив задовольнити.

Слідча СВ Обухівського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_4 підтримала клопотання та просила його задовольнити, оскільки більш м`які запобіжні заходи до нього застосувати не можливо.

Захисник підозрюваного ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 у судовому засіданні просив у задоволенні клопотання відмовити, заперечував щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Вважає, що кримінальне провадження порушено більше двох років, підозру було пред`явлено лише в 30.09.2025 р. і його підзахисний за цей період ніяких протиправних дій не вчиняв. Наміру переховуватися від слідства ОСОБА_5 не має. Окрім того, до нього можливо застосувати інший запобіжний захід як домашній арешт.

Підозрюваний ОСОБА_5 підтримав думку свого захисника та просив відмовити у задоволенні клопотання про обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Слідчий суддя, заслухавши учасників процесу та вивчивши матеріали клопотання, приходжу до такого висновку.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділом Обухівського РУП ГУНП в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадження № 0000957 від 10.04.2023, за підозрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 120 КК України.

Досудовим розслідування встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючи спільно з ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , однією родиною у цивільному шлюбі за адресою: АДРЕСА_1 , та виховував трьох дітей, спільного сина ІНФОРМАЦІЯ_3 , доньку ІНФОРМАЦІЯ_4 та неповнолітню падчерку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

В період з серпня 2018 року по 10.04.2023 ОСОБА_5 , однак точного часу та дати досудовим розслідуванням не встановлено, за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , систематично, на грунті зловживання спиртними напоями часто влаштовував скандали в сім`ї, виганяв з будинку цивільну дружину та падчерку. Достовірно знаючи, що ОСОБА_10 являється малолітньою та у зв`язку із своїми віковими розумовими надбаннями не може чинити опір його протизаконним діям та перебуває в матеріальній залежності від ОСОБА_5 , оскільки останній єдиний хто фінансово забезпечував родину.

Систематично, жорстоко поводився з потерпілою, а саме неодноразово в зимовий період виганяв ОСОБА_8 на вулицю без верхнього одягу, змушував виконувати всю хатню роботу, доглядати за малолітніми дітьми, чим перешкоджав дитині нормально навчатися та відпочивати, а також систематично принижував людську гідність ОСОБА_8 , що виражалось в постійних образах, висловлені в її сторону нецензурних слів, зверхньому ставленні.

ОСОБА_5 неодноразово наносив побої, здійснював психологічний тиск, постійно глузував, цькував та принизливо ставився в присутності інших людей, висловлював намір віддати малолітню ОСОБА_8 до дитячого будинку.

Таким чином, на протязі декількох останніх років у ОСОБА_8 , яка поступово психологічно дорослішала, накопичувалися переживання приниженої гідності, образи, відчаю, страху з усвідомленням своєї безпорадності та беззахисності, що проявлялось періодично («була часто пригнічена, заплакана») лише при спілкуванні з емоційно-близькими особами (сусіди). Дані переживання призвели до сформованого раціонального рішення, яке реалізувалось в день суїциду по типу «реакції останньої краплі». Сформоване за багато років розуміння ОСОБА_8 своєї соціальної безпомічності виключало її чергові заклики до оточуючих про допомогу в день самогубства. Як психологічні підстави для формування у ОСОБА_8 виражених переживань безпорадності, беззахисності, відчаю описані факти систематичного фізичного та психологічного насильства в родині (знущання, експлуатація), що призвело до прийняття ОСОБА_8 рішення піти з життя по типу «уникання» подальшого важкого існування.

Так, 10.04.2023 близько 15 години 30 хвилин ОСОБА_8 піднялася на горище будинку за місцем свого проживання, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , де взяла фрагменти тканини рожевого кольору, які зв`язала між собою та прив`язала до дерев`яної балки даху у вигляді петлі, яку в подальшому наділа собі на шию та здійснила самогубство шляхом повішення.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 54/37 від 23.05.2023 виданого Кагарлицьким відділенням судово-медичної експертизи, КЗ КОР «Київське обласне бюро судово-медичної експертизи» смерть ОСОБА_8 настала від механічної асфіксії в результаті повішення.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення слідчою СВ Обухівського РУП ГУ НП в Київській області під час досудового розслідування такими доказами, зокрема:

-протоколом огляду місця події від 10.04.2023 за адресою: АДРЕСА_1 ;

-висновком судово-медичної експертизи № 54/37 від 23.05.2023;

-висновком судово-психіатричного експерта № 429 від 08.05.2023;

-висновком судово-почеркознавчої експертизи № СЕ-19/111-23/27630-ПЧ від 31.05.2023;

-висновком експертів за результатами проведення комісійної судової психологічної експертизи № 10987/24-61 від 31.01.2025;

- висновком експертів за результатами проведення комісійної судової психологічної експертизи № 11188/24-61 від 21.05.2025;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 11.04.2023;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 12.04.2023;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 11.04.2023;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 12.04.2023;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 12.04.2023;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_16 від 12.04.2023;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_17 від 11.04.2023;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_18 від 19.04.2023;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_19 від 11.04.2023;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_20 від 13.05.2023;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_21 від 29.05.2025;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_22 від 05.06.2023;

-протоколом допиту представника потерпілого ОСОБА_23 від 04.10.2024.

Слідчий суддя приходить до висновку, що в матеріалах провадження містяться дані, що підозрюваний ОСОБА_5 міг вчинити інкримінований йому злочин, висунута підозра є обґрунтованою. При цьому, слідчим суддею при обранні запобіжного заходу лише перевіряється наявність вагомих доказів, що можуть свідчити про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення. Питання щодо доведеності чи недоведеності вини підозрюваного не є предметом розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Відповідно до ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1)переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2)знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3)незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4)перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5)вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без них.

Перебуваючи на волі підозрюваний ОСОБА_5 через тяжкість інкримінованого йому кримінального правопорушення може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, так як кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 120 КК України є тяжким, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.

Перебуваючи на волі підозрюваний ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки підозрюваний ОСОБА_5 , обізнаний про місце їхнього проживання, може залякувати або вчиняти інші протиправні дії відносно свідків спрямовані до їхньої відмови в подальшому давати показання стосовно обставин вчиненого злочину чи спотворення об`єктивної істини.

Таким чином, ризики, передбачені п. 1 та п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, переховування від органів досудового розслідування та суду та впливати на свідків, в неповній мірі підтвердженні слідчим СВ Обухівського РУП при подачі даного клопотання.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту відносно підозрюваного, суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Частиною 1 статті 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Також слід зазначити, що виключно тяжкістю вчиненого особою кримінального правопорушення, не є безумовною підставою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

При цьому, суд враховує рішення Європейського суду з прав людини (п.80 рішення у справі «Харченко проти України» (заява № 40107/02) та п.60 рішення у справі «Єлоєв проти України» (заява №17283/02), якими встановлено, що застосування такого виняткового запобіжного заходу як тримання під вартою виключно на підставі наявності підозри є прямим порушенням пункту 3 статті 5Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор не доведе обставини, передбачені п. 3 ч. 1 цієї статті, а саме недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені ч. 5 цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

У клопотанні слідчого, так і в судовому засіданні прокурор та слідчий обгрунтовували обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише тим, що підозрюваним інкримінується вчинення тяжкого кримінального правопорушення, жодним чином, не мотивуючи, неможливість застосування до підозрюваного менш суворого запобіжного заходу.

Слідчий суддя приходить до висновку, що до підозрюваного не може бути застосовані запобіжні заходи у вигляді особистого зобов`язання, поруки, застави, оскільки вони не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, оскільки вказаний вид забезпечення кримінального провадження не усуне ризиків, вказаних вище.

Відповідно до приписів ч. 1 та ч. 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно ч. 6 ст.181 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

Беручи до уваги наявність у підозрюваного місця проживання, наявність стійних соціальних зв`язків, наявність ризиків, визначених ст.177 КПК України, які є частково доведеними стороною обвинувачення, враховуючи недоведеність недостатності застосування більш м`якого запобіжного заходу відносно підозрюваного для запобігання ризиків, зазначених в клопотанні, слідчий суддя дійшов до висновку про можливість застосувати відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту в межах строку досудового розслідування, який буде достатнім для неухильного виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Тому, суд дійшов до висновку, про відмову у задоволенні клопотання старшої слідчої слідчого відділу Обухівського районного управління поліції ГУ НП в Київській області капітана поліції ОСОБА_7 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно: ОСОБА_5 .

З урахуванням наведеного, суд вважає можливим застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, який, на думку суду, забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного під час досудового слідства.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 183, 193, 194, 196, 197 КПК України, слідчий суддя, -

у х в а л и в:

У задоволенні клопотання старшої слідчої СВ Обухівського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно: ОСОБА_5 відмовити.

Обрати підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю села Стрітівка Кагарлицького району Київської області, громадянину України, з середньою освітою, неодруженому, не працюючому, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України вважається таким, що не має судимостей - запобіжний захід у вигляді у вигляді домашнього арешту та заборонити йому залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 цілодобово.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 наступні обов`язки:

1)прибувати до слідчого судді, суду, прокурора, слідчого СВ Обухівського РУП ГУ НП в Київській області уповноваженого на здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000957 від 10.04.2023 за першою вимогою;

2)утримуватися від спілкування із свідками.

Строк дії ухвали про застосування домашнього арешту до ОСОБА_5 діє до 14.12.2025 року включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню відділенням поліції № 1 Обухівського РУП Головного управління Національної поліції України в Київській області.

Копію ухвали направити до відділення поліції № 1 Обухівського РУП Головного управління Національної поліції України в Київській області - для виконання.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя : ОСОБА_1