УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2025 року місто Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання слідчого Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Шевченківської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні №0003354 від 02.10.2025, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, про арешт майна,

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання слідчого Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Шевченківської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні №0003354 від 02.10.2025, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, про арешт майна, яке вилучено 02.10.2025 під час затримання, у порядку ст. 208 КПК України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме, на: металевий предмет чорного кольору зовні схожий на ніж який було поміщено до спеціального пакету №PSP2103012.

Клопотання мотивоване тим, що Шевченківським УП ГУ НП у м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003354 від 02.10.2025, за підозрою ОСОБА_5 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 02.10.2025 приблизно о 07 год 20 хв., тобто в період дії воєнного стану, запровадженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ІХ затвердженого Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні, яким введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб, та останній раз продовжено Законом України від 16.04.2025 №4356-ІХ «Про затвердження Указу Президента України від 14.07.2025 №478/2025» з 05 год. 30 хв. 07.08.2025 строком на 90 діб, ОСОБА_5 , перебував в магазині «Коло» за адресою: м. Київ, проспект Берестейський, 5-В, де під виглядом добросовісного покупця почав ходити по торгівельній залі, та брати до своїх рук товар, а саме: «Milka Шоколад молочний карамель арахіс 90 г.» у кількості 4 шт., загальною вартістю 257 грн. 60 коп. без ПДВ, «Roshen Рулет бісквітний Золотий ключик 180 г.» у кількості 1 шт., загальною вартістю 31 грн. 12 коп. без ПДВ, «Roshen тістечка бісквітні Празький шоколад 300 г.» у кількості 1 шт., загальною вартістю 57 грн. 48 коп. без ПДВ., взявши вказаний товар в останнього виник злочинний умисел спрямований на здійснення нападу, поєднаному із погрозою застосування насильства, яке є небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчиненому повторно у період дії воєнного стану на ОСОБА_6 з метою заволодіння вищевказаним майном, яке останній утримував у руках та яке належить ТОВ «АРІТЕЙЛ».

В подальшому ОСОБА_5 , 02.10.2025 приблизно о 07 год. 25 хв. перебуваючи в приміщенні магазину «Коло» за адресою: м. Київ, проспект Берестейський, 5-В та утримуючи в лівій руці вищевказаний товар, реалізовуючи свій злочинний умисел спрямований на вчинення нападу у період дії воєнного стану на ОСОБА_6 , яка є продавцем у вказаному магазині, з метою заволодіння майном ТОВ «АРІТЕЙЛ», підійшов до розрахункових кас магазину та для пригнічення можливого спротиву майбутньої жертви, а також погроз застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, дістав із кишені кофти в яку був одягнутий предмет, ззовні схожий на ніж. В подальшому ОСОБА_5 , утримуючі в правій руці предмет зовні схожий на ніж та демонструючи його ОСОБА_6 , яка сприйняла вказану демонстрацію як реальну погрозу нанесенням їй тілесних ушкоджень, небезпечних для її життя та здоров`я, повідомив останній, що йому дуже потрібні вказані товари.

Після чого, ОСОБА_5 утримуючи в лівій руці вищезазначені товари покинув приміщення магазину «Коло», що розташоване за адресою м. Київ, проспект Берестейський, 5-В та з місця вчинення злочину зник, розпорядившись майном на власний розсуд, чим спричинив ТОВ «АРІТЕЙЛ» майнової шкоди на загальну суму 346 грн. 20 коп.

02.10.2025 слідчим Шевченківського УП ГУНП у м. Києві, затримано у порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_5 , в ході затримання якого було виявлено та вилучено: металевий предмет чорного кольору зовні схожий на ніж який було поміщено до cпеціального пакету №PSP2103012.

02.10.2025 постановою слідчого Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_3 зазначене вище майно визнано речовим доказом.

Відтак, з метою збереження речових доказів, слідчий за погодженням з прокурором просить накласти арешт на вищезазначене майно.

Слідчий Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві в судове засідання не з`явився про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, водночас подав до суду заяву про розгляд клопотання за його відстуності.

Власник тимчасово вилученого майна в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Так, у провадженні Шевченківським УП ГУ НП у м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003354 від 02.10.2025, за підозрою ОСОБА_5 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

Звернення слідчого з клопотанням про арешт на вказане тимчасово вилучене майно зумовлено необхідністю збереження речових доказів, оскільки вилучені предмети мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій та набуті кримінально протиправним шляхом.

Отже, майно, яке за обґрунтованої підозри органу досудового розслідування, має одну або декілька ознак, наведених у ст. 98 КПК України, може набути статусу речового доказу за рішенням слідчого, яке відповідно до вимог ч. 3 ст. 110 КПК України приймається у формі постанови.

Постановою слідчого Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_3 від 02.10.2025 у кримінальному провадженні №0003354 майно, на яке сторона обвинувачення просить накласти арешт, визнано речовим доказом.

Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК України); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Крім того, при вирішенні клопотання сторони обвинувачення, слідчий суддя враховує, що закон не вимагає, щоб докази на підтвердження вчинення кримінального правопорушення були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого кримінального правопорушення. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно застосувати зазначений вид заходу забезпечення кримінального провадження з метою досягнення дієвості цього провадження та уникнення негативних наслідків.

За викладених обставин та відповідних норм кримінального процесуального законодавства, слідчий суддя приходить до переконання, що матеріалами клопотання обґрунтовано та в судовому засіданні встановлено необхідність застосування на даній стадії досудового розслідування, такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, тимчасово вилученого під час проведення огляду, з метою уникнення можливості його відчуження, забезпечення збереження речових доказів, що залишили на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, слідчий суддя приходить до висновку, що у випадку його незастосування, це може призвести до наслідків, які можуть перешкоджати досудовому розслідуванню, а тому це є необхідною умовою досягнення дієвості даного кримінального провадження.

Вирішуючи питання про накладення арешту, слідчий суддя враховує й те, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту. При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

Так, приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано дане клопотання, фактичні обставини кримінального провадження, слідчий суддя з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуження майна, яке відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, та визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні постановою слідчого від 02.10.2025, приходить до висновку про наявність достатніх підстав для накладення арешту на майно у даному кримінальному провадженні.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 98, 131, 132, 170-173, 309, 310, 392, 393, 395, 532 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Шевченківської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні №0003354 від 02.10.2025, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, про арешт майна - задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене 02.10.2025 під час затримання, у порядку ст. 208 КПК України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме, на:

-металевий предмет чорного кольору зовні схожий на ніж який було поміщено до спеціального пакету №PSP2103012.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Крім того, відповідно до ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законних представників, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутніми при розгляді питання про арешт майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Слідчий суддя ОСОБА_1