Справа №578/776/23 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/611/26 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Несанкціоноване поширення інформації про направлення, переміщення зброї, озброєння, боєприпасів в Україну, рух, переміщення або розміщення ЗСУ чи інших утворених відповідно до ЗУ військових формувань, вчинене в умовах воєнного або надзвичайного стану
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2026 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми клопотання захисника засудженого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку Краснопільського районного суду Сумської області від 15 лютого 2024 року, яким ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.114-2 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Краснопільського районного суду Сумської області від 15 лютого 2024 року ОСОБА_6 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.114-2 КК України та призначено йому покарання у виді 10 років позбавлення волі.

На вказане судове рішення, захисником ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , було подано апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про поновлення строку на його апеляційне оскарження.

В обґрунтування пропущеного строку, захисник посилається на те, що з самого початку ОСОБА_6 не мав наміру оскаржувати ухвалений відносно нього вирок, переслідуючи мету прискорення його обміну. Проте, після вступу даного судового рішення в законну силу , ОСОБА_6 був направлений для відбування покарання до ВК №122, яка розташована в с. Красноіванівка Камянського району Дніпропетровської області, і його обмін не відбувся, у зв`язку з чим і виникла необхідність в оскарженні ухваленого відносно нього вироку.

Розгляд клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку Краснопільського районного суду Сумської області від 15 лютого 2024 року захисник просив здійснювати за його відсутності і не наполягав на обов`язковій участі при вирішенні вказаного питання у присутності ОСОБА_6 .

Прокурор, у поданій до суду заяві, також, просив розглядати клопотання захисника без його участі.

За таких обставин, колегія суддів вважає за можливе розглянути питання про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку Краснопільського районного суду Сумської області від 15 лютого 2024 року у відсутність учасників даного провадження, що узгоджується з вимогами ч.4 ст.405 КПК України.

А тому, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи поданого клопотання, колегія суддів дійшла до наступних висновків.

Так, п. 1 ч. 2 ст. 395 КПК України встановлено, що апеляційна скарга на вирок або ухвалу про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру може бути подана протягом тридцяти днів з дня їх проголошення;. При цьому, для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Частиною 3 ст. 395 КПК України передбачено, що для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, або якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому статтею 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Таким чином, закон пов`язує строк подання апеляційної скарги на постанову судді у справі про адміністративне правопорушення саме з датою ухвалення судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.117 КПК України, пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Тобто, строк апеляційного оскарження може і повинен бути поновлений тільки у випадку, якщо він пропущений з поважних причин. Поважність причин пропуску має довести апелянт, який заявив таке клопотання.

Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду. При цьому під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали чи ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.

У свою чергу, у рішенні ЄСПЛ від 29 жовтня 2010 року у справі «Устименко проти України» суд зазначив, що одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу «res judicata», тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

У цьому ж рішенні ЄСПЛ зазначив, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

При цьому, п.4 ч.3 ст. 399 КПК України встановлено, що апеляційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку апеляційного оскарження і суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

Так, з матеріалів даного провадження вбачається, що 15 лютого 2024 року розгляд кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України відбувався за безпосередньої участі останнього, і в цей же день йому було вручено копію даного рішення, що підтверджується відповідною розпискою (а.п. 229).

19 березня 2024 року до ДУ «Сумський слідчий ізолятор», де утримувався ОСОБА_6 , було надіслано копію вироку Краснопільського районного суду Сумської області від 15 лютого 2024 року та розпорядження, для виконання (а.п.239) і згідно листа начальника вказаної установи від 12 квітня 2024 року за вх.№14/03-2426, 11 квітня 2024 року засуджений направлений відбувати покарання до ДУ «Камянська виправна колонія (№101)» Запорізької області (а.п.244).

04 червня 2024 року на адресу Краснопільського районного суду Сумської області від начальника ДУ «Камянська виправна колонія (№101) Запорізької області надійшов лист з інформацією про те, що засуджений ОСОБА_6 03 червня 2024 року прибув для подальшого відбуття покарання, призначеного вироком Краснопільського районного суду Сумської області від 15 лютого 2024 року.

Таким чином, станом на червень місяць 2024 року засудженому ОСОБА_6 було відомо, що його обмін не відбувся і він направлений до відповідної установи для відбуття покарання.

Проте, апеляційна скарга на вирок суду, в інтересах ОСОБА_6 , була подана захисником ОСОБА_7 05 листопада 2025 року, і прохаючи поновити строк на апеляційне оскарження даного судового рішення, захисник вказує лише на те, що засуджений вирішив це зробити тому, що не відбувся його обмін, тобто, не наводить обставин, які не залежали від волевиявлення його підзахисного та дійсно були пов`язані з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали чи ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на практику ЄСПЛ, відповідно до якої національними судами пріоритетність має надаватися дотриманню встановлених процесуальним законом строків звернення до суду, також строків апеляційного та касаційного оскарження судових рішень, а поновлення пропущеного строку допускається лише у виняткових випадках, коли мають місце не формальні та суб`єктивні, а об`єктивні та непереборні причини їх пропуску.

Аналіз практики ЄСПЛ свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, ЄСПЛ виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак, у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних, об`єктивних, непереборних, не залежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.

З огляду на те, що захисником не наведено конкретних обставин, які б свідчили, що строк на апеляційне оскарження вироку Краснопільського районного суду Сумської області від 15 лютого 2024 року відносно ОСОБА_6 був ним пропущений з поважних причин, колегія суддів дійшла висновку, що у задоволенні заявленого клопотання слід відмовити та повернути подану ним апеляційну скаргу разом з усіма доданими до неї матеріалами.

Керуючись ст.ст. 395, 399, 419 КПК України, -

ПОСТАНОВИЛА:

Відмовити захиснику ОСОБА_7 у задоволенні його клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження вироку Краснопільського районного суду Сумської області від 15 лютого 2024 року.

Повернути захиснику ОСОБА_7 його апеляційну скаргу разом з усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а особою, яка утримується під вартою, в той самий строк з дня отримання копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4