Провадження № 1-кп /333/968/25
ВИРОК

Іменем України

10 грудня 2025 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні, в залі суду м. Запоріжжя, в режимі відеоконференції, кримінальне провадження № 0000890, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05 липня 2025 року відносно:

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Верхня Терса, Пологівського району, Запорізької області, громадянина України, із загальною середньою освітою, неодруженого, який на утриманні малолітніх дітей не має, який навчається в Державному навчальному закладі «Запорізький професійний ліцей автотранспорту», офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- за обвинуваченням у скоєнні кримінальних правопорушень, відповідальність за які передбачена ч. 1 ст. 114-1, ч. 2 ст. 194 КК України,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

законний представник неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_5 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

захисник адвокат ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

1.Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

Згідно з Конституцією України, Україна є суверенною і незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Незалежність України визнано значною кількістю держав світу, у тому числі 05.12.1991 року РФ.

За загальновідомим фактом, в порушення норм міжнародного права, приблизно о 05 год. 00 хв. 24.02.2022 року підрозділи збройних сил та інших збройних формувань РФ на виконання наказів вищого військового та політичного керівництва РФ щодо розв`язання агресивної війни та воєнного конфлікту проти України, із застосуванням зброї, військової техніки та артилерії, з нанесенням ракетних та авіаційно-бомбових ударів по військовій та цивільній інфраструктурі, вторглись на територію суверенної України через державні кордони в Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, Запорізькій, Київській, інших областях та здійснили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, після чого здійснили військову окупацію частин території суверенної України.

24.02.2022 року Указом Президента України № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» на всій території України постановлено введення воєнного стану із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 року строком на 30 діб, який у подальшому неодноразово продовжувався та діє на теперішній час.

Так, положеннями ст. 1 Закону України «Про оборону України» визначено, що особливий період це період, що настає з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Збройні Сили України», Збройні Сили України це військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності. Збройні Сили України забезпечують стримування збройної агресії проти України та відсіч їй, охорону повітряного простору держави та підводного простору у межах територіального моря України у випадках, визначених законом, беруть участь у заходах, спрямованих на боротьбу з тероризмом.

З`єднання, військові частини і підрозділи Збройних Сил України відповідно до Закону можуть залучатися до здійснення заходів правового режиму воєнного і надзвичайного стану, безпеки та захисту критичної інфраструктури, здійснення заходів щодо поводження з військовополоненими в особливий період, заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії РФ, посилення охорони державного кордону, тощо.

Згідно зі ст. 3 Закону України «Про Збройні Сили України», до структури Збройних Сил України входять органи військового управління, з`єднання, військові частини, вищі військові навчальні заклади, військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти, установи та організації, що не належать до видів та окремих родів військ (сил) Збройних Сил України.

Перешкоджання законній діяльності ЗСУ та інших військових формувань полягає у вчиненні діяння (дій або бездіяльності), яке виражається у втручанні в цю діяльність, створенні перешкод, перепон, спрямованих на недопущення, припинення чи заборону проведення окремих дій чи маневрів ЗСУ та іншими військовими формуваннями, прийняття тактичних чи стратегічних рішень керівництвом чи особовим складом зазначених підрозділів задля ускладнення або унеможливлення здійснення законної діяльності ЗСУ та інших військових формувань або істотному зниженні її ефективності.

Судом визнано доведеним, що у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 04.07.2025 року неповнолітній громадянин України ОСОБА_3 , перебуваючи у невстановленому місці на території м. Запоріжжя, діючи умисно із власних корисливих мотивів, використовуючи свій обліковий запис у месенджері «Telegram», добровільно вступив у спілкування, шляхом обміну текстовими повідомленнями із невстановленою на даний час особою, яка використовує у системі миттєвого обміну інформацією «Telegram» ідентифікатор «Roman Polko». В ході вказаного спілкування ОСОБА_3 добровільно погодився виконати оплачуване завдання невстановленої особи із попередньо зазначеним ідентифікатором, що передбачало перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період шляхом вчинення дій, спрямованих на створення перешкод, ускладнення маневрів Збройних сил України та інших військових формувань, зниження ефективності протидії збройній агресії РФ, зокрема шляхом підпалу транспортних засобів, які перебувають у користуванні військовослужбовців ЗСУ та інших військових формувань, для їх пошкодження та унеможливлення подальшого їх використання у протидії військовій агресії РФ.

В подальшому, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 04.07.2025 року, ОСОБА_3 , з метою виконання завдання, отриманого від невстановленої на даний час особою, яка використовує у системі миттєвого обміну інформацією «Telegram» ідентифікатор «Roman Polko», спрямованого на знищення або пошкодження автомобілів, які використовуються військовослужбовцями ЗСУ у протидії військовій агресії РФ проти України шляхом їх підпалу, підшукав транспортний засіб марки «Toyota» моделі «Hiace», номерний знак « НОМЕР_1 », з VIN-кодом НОМЕР_2 , який мав явні візуальні ознаки автомобіля, що перебуває у користуванні військовослужбовців Збройних сил України та інших військових формувань та використовується у протидії військовій агресії РФ (камуфльований колір), здійснив фотофіксацію зазначеного автомобіля, з можливістю його ідентифікації на місцевості та погодив із невстановленою на даний час особою, яка використовує у системі миттєвого обміну інформацією «Telegram» ідентифікатор «Roman Polko», його подальше знищення або пошкодження шляхом підпалу.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного плану, усвідомлюючи необхідність використання під час вчинення злочину легко-займистих речовин, громадянин України ОСОБА_3 , 04.07.2025 року, близько 18 год. 41 хв., здійснив їх придбання, в супермаркеті «Аврора» за адресою: м. Запоріжжя, вул. Поштова, буд. 71, після чого у невстановленому місці перелив легкозаймисту речовину червоного кольору в прозору пластикову пляшку, в результаті чого отримав ємність із запальною сумішшю невстановленого складу червоного кольору та взявши запальну суміш поїхав до своєї сестри ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка не була усвідомлена про протиправний умисел ОСОБА_3 та яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , де отримавши та попередньо узгодивши вказівки з невстановленою на даний час особою, що використовує у системі миттєвого обміну інформацією «Telegram» ідентифікатор «Roman Polko», переодягнувся в чорний одяг та взуття.

В подальшому, ОСОБА_3 перебувавши за місцем проживання своєї сестри ОСОБА_7 , яка не була усвідомлена про протиправний умисел ОСОБА_3 , за адресою АДРЕСА_2 , близько 23 год. 55 хв., прослідував до місця розташування попередньо підшуканого транспортного засобу марки «Toyota» моделі «Hiace», номерний знак « НОМЕР_1 », з VIN-кодом НОМЕР_2 , який мав явні візуальні ознаки автомобіля, що перебуває у користуванні військовослужбовців Збройних сил України та інших військових формувань та використовується у протидії військовій агресії РФ (камуфльований колір), який знаходився на ділянці місцевості, розташованій поблизу буд. 54 по вул. Автозаводська, у м. Запоріжжі.

Далі, усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, переслідуючи корисливі мотиви, реалізуючи раніше розроблений злочинний план, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_3 , 05.07.2025 року, близько 00 год. 16 хв., діставши ємність із запальною сумішшю невстановленого складу червоного кольору, згідно з попередньо узгодженим планом, облив вказаною рідиною лобове скло та капот, попередньо підшуканого та погодженого на знищення із невстановленою особою, транспортного засобу марки «Toyota» моделі «Hiace», номерний знак « НОМЕР_1 », з VIN-кодом НОМЕР_2 , який мав явні візуальні ознаки автомобіля, що перебуває у користуванні військовослужбовців Збройних сил України та інших військових формувань та використовується у протидії військовій агресії РФ, та підпалив вказаний автомобіль, викликавши тим самим його займання та пошкодження.

Згідно з попередньо узгодженим планом ОСОБА_3 зафіксував на відеозапис, за допомогою відеокамери, належного йому мобільного телефону, процес підпалу вказаного автомобіля, після чого здійснив у невставлений спосіб пересилання відеозапису на адресу, невстановленої в ході досудового розслідування особи, яка використовує у системі миттєвого обміну інформацією «Telegram» ідентифікатор «Roman Polko» і одержання від нього винагороди у вигляді грошових коштів за перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період шляхом вчинення дій, спрямованих на створення перешкод, ускладнення маневрів Збройних сил України та інших військових формувань, зниження ефективності протидії збройній агресії РФ, шляхом підпалу.

Унаслідок вчинення ОСОБА_3 вищезазначеного кримінального правопорушення пошкоджено транспортний засіб марки «Toyota» моделі «Hiace», номерний знак « НОМЕР_1 », з VIN-кодом НОМЕР_2 , який перебував у користуванні військовослужбовців Збройних сил України а саме на балансі військової частини НОМЕР_3 та використовувався у протидії військовій агресії РФ. Так, обливання ОСОБА_3 конструкторських частин вищезазначеного транспортного засобу капоту та лобового скла, рідиною, що містить легкозаймисті нафтопродукти та подальшого підпалу призвело до неконтрольованого горіння транспортного засобу, в результаті чого знищено електропроводка, горючі деталі моторного відсіку, салон автомобіля, лобове скло та капот.

Умисні дії ОСОБА_8 , які виразилися у перешкоджанні законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, кваліфікуються за ознаками складу кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 114-1 КК України.

Крім того, судом визнано доведеним, що неповнолітній громадянин України ОСОБА_3 , у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 05.07.2025 року, перебуваючи у м. Запоріжжі, діючи з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправність свого злочинного наміру та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, добровільно вступив у злочинну змову із невстановленою на даний час особою, яка використовує у системі миттєвого обміну інформацією «Telegram» ідентифікатор «Roman Polko» та отримав від останнього завдання, спрямоване на виконання ОСОБА_3 активних дій, спрямованих на знищення або пошкодження транспортних засобів, які перебувають у володінні інших осіб та перебувають на території м. Запоріжжя, шляхом їх підпалу.

З метою реалізації злочинного плану, усвідомлюючи необхідність наявності під час вчинення злочину легко-займистих речовин, громадянин України ОСОБА_3 , здійснив їх придбання в супермаркеті «Аврора» за адресою: м. Запоріжжя, вул. Поштова, буд. 71, які відноситься до категорії «легкозаймисті рідини» та переливши суміш в прозору пластикову пляшку, в результаті чого отримав ємність із запальною сумішшю невстановленого складу червоного кольору.

В подальшому, ОСОБА_3 , перебувавши за місцем проживання своєї сестри за адресою АДРЕСА_2 , близько 23 год. 55 хв. прослідував до місця розташування попередньо підшуканого транспортного засобу марки «Toyota» моделі «Hiace», номерний знак « НОМЕР_1 », з VIN-кодом НОМЕР_2 , який мав явні візуальні ознаки автомобіля, що перебуває у користуванні військовослужбовців Збройних сил України та інших військових формувань та використовується у протидії військовій агресії РФ (камуфльований колір), який знаходився на ділянці місцевості, розташованій поблизу буд. 54 по вул. Автозаводська, у м. Запоріжжі.

Далі, усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, переслідуючи корисливі мотиви, реалізуючи раніше розроблений злочинний план, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_3 , 05.07.2025 року, близько 00 год. 16 хв., діставши ємність із запальною сумішшю невстановленого складу червоного кольору, згідно з попередньо узгодженим планом, облив вказаною рідиною лобове скло та капот, попередньо підшуканого транспортного засобу марки «Toyota» моделі «Hiace», номерний знак « НОМЕР_1 », з VIN-кодом НОМЕР_2 , який мав явні візуальні ознаки автомобіля, що перебуває у користуванні військовослужбовців Збройних сил України та інших військових формувань та використовується у протидії військовій агресії РФ (камуфльований колір), та підпалив вказаний автомобіль, викликавши тим самим його займання та пошкодження.

Згідно з попередньо узгодженим планом, ОСОБА_3 зафіксував на відеозапис, за допомогою відеокамери, належного йому мобільного телефону, процес підпалу вказаного автомобіля, для подальшого пересилання відеозапису на адресу невстановленої в ході досудового розслідування особи яка використовує у системі миттєвого обміну інформацією «Telegram» ідентифікатор «Roman Polko» і одержання від нього винагороди у вигляді грошових коштів за умисне пошкодження чужого майна, шляхом підпалу.

Унаслідок вчинення ОСОБА_3 вищезазначеного кримінального правопорушення пошкоджено транспортний засіб марки «Toyota» моделі «Hiace», номерний знак « НОМЕР_1 », з VIN-кодом НОМЕР_2 , який перебував у користуванні військовослужбовців Збройних сил України а саме на балансі військової частини НОМЕР_3 та використовувався у протидії військовій агресії РФ. Так, обливання ОСОБА_3 конструкторських частин вищезазначеного транспортного засобу капоту та лобового скла, рідиною, що містить легкозаймисті нафтопродукти та подальшого підпалу призвело до неконтрольованого горіння транспортного засобу, в результаті чого знищено електропроводка, горючі деталі моторного відсіку, салон автомобіля, лобове скло та капот, що призвело до спричинення шкоди в розмірі 263 893 грн. 57 коп.

Умисні дії ОСОБА_8 , які виразилися у умисному пошкодженні чужого майна, вчиненому шляхом підпалу, кваліфікуються за ознаками складу кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 194 КК України.

2. Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

04.12.2025 року між прокурором відділу захисту інтересів дітей та протидії домашньому насильству Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , за участі захисника ОСОБА_6 , законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_5 , укладена угода про визнання винуватості, відповідно до ст. 472 КПК України.

Згідно з угодою, прокурор відділу захисту інтересів дітей та протидії домашньому насильству Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_3 , за участі захисника ОСОБА_6 , законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_5 , дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_3 , істотних для даного кримінального провадження обставин, а також покарання, яке має понести обвинувачений за ч. 1 ст. 114-1 КК України у виді п`яти років позбавлення волі; за ч. 2 ст. 194 КК України у виді трьох років позбавлення волі. На підставі ст. 70 КК України призначити ОСОБА_3 остаточне покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, у виді п`яти років позбавлення волі.

Обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 114-1, ч. 2 ст. 194 КК України, визнає повністю, цілком розуміє права визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом та наполягає на затвердженні угоди про визнання винуватості.

Вислухавши позицію учасників судового провадження, які наполягали на затвердженні судом угоди про визнання винуватості, суд приходить до висновку, що угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим підлягає затвердженню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. ч. 2, 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена за ініціативою прокурора чи обвинуваченого; щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Частиною 5 ст. 469 КПК України передбачено, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може ініціюватись в будь-який момент після повідомлення особі про підозру, до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Обвинувачений, за участі захисника, та прокурор розуміють наслідки укладення та невиконання даної угоди, визначені ст. ст. 473, 476 КПК України, ст. 389-1 КК України.

Зміст, умови та порядок укладення угоди про визнання винуватості відповідають вимогам ст. ст. 469, 472 КПК України, міра покарання, узгоджена обвинуваченим та прокурором, визначена у межах санкції ч. 2 ст. 309 КК України, а тому не суперечить інтересам суспільства. Порушень прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб не встановлено. Підстав для відмови в затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України, не встановлено.

3. Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

З огляду на викладене, суд доходить висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 , і його умисні дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 114-1 КК України, як такі, що виразилися у перешкоджанні законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період; за ч. 2 ст. 194 КК України, як такі, що виразилися у умисному пошкодженні чужого майна, вчиненому шляхом підпалу.

4. Мотиви призначення покарання.

Відповідно до ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості та призначення обвинуваченому ОСОБА_3 узгоджену сторонами міру покарання за ч. 1 ст. 114-1, ч. 2 ст. 194 КК України.

5. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Судом також розглянуто цивільний позов військової частини НОМЕР_3 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди, спричиненої злочином у розмірі 263 893 грн. 57 коп.

Відповідно до ч. 5 ст. 128, ч. 1 ст. 129 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства. Ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

В силу ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Цивільний позов про стягнення з ОСОБА_3 на користь військової частини НОМЕР_3 матеріальної шкоди у розмірі 263 893 грн. 57 коп. суд вважає таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі, оскільки він обґрунтований, визнаний обвинуваченим та підтверджується матеріалами кримінального провадження.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, у даному провадженні відносно ОСОБА_3 , не обирався. Проте, як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_3 було затримано 11.07.2025 року в рамках кримінального провадження № 0000076 від 08.04.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 258 КК України, та останньому обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, на теперішній час обвинувачений утримується під вартою в ДУ «Рівненський слідчий ізолятор».

За вимогами ч. 2 ст. 124 КПК України, з ОСОБА_3 необхідно стягнути на користь держави витрати, пов`язані із проведенням судової транспортно-товарознавчої експертизи.

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до приписів ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 100, 374, 376, 475 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості, між прокурором відділу захисту інтересів дітей та протидії домашньому насильству Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , за участі захисника ОСОБА_6 , що укладена 04.12.2025 року в кримінальному провадженні № 0000890, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05 липня 2025 року.

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 114-1, ч. 2 ст. 194 КК України і призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 04.12.2025 року покарання

за ч. 1 ст. 114-1 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі;

за ч. 2 ст. 194 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України призначити ОСОБА_3 остаточне покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту його фактичного затримання з 11.07.2025 року.

Цивільний позов військової частини НОМЕР_3 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , на користь військової частини НОМЕР_3 (код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) матеріальну шкоду, завдану злочином, в розмірі 263 893 (двісті шістдесят три тисячі вісімсот дев`яносто три) грн. 57 коп.

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта по кримінальному провадженню № 0000890 для проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи № СЕ-19/108-25/16954-АВ від 15 серпня 2025 року, в розмірі 6 685 (шість тисяч шістсот вісімдесят п`ять) грн. 50 коп., стягнути з ОСОБА_3 на користь держави.

Речові докази:

-змив нашарування речовини з поверхні лобового скла; змив з поверхні моторного відсіку; три фрагменти скла з нашаруванням кіптяви; фрагмент пластику; фрагмент пляшки; фрагмент підкапотної обшивки зі специфічним запахом, що знаходяться на зберіганні у камері речових доказів відділу поліції № 4 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області знищити;

-автомобіль «Toyota» моделі «Hiace», номерний знак « НОМЕР_1 », з VIN-кодом НОМЕР_2 , переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_9 залишити останньому за належністю.

На вирок може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя, з урахуванням обмежень прав прокурора та обвинуваченого на оскарження вироку в апеляційному порядку згідно з положеннями ст. ст. 394, 424 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя ОСОБА_1