Справа № 145/462/25
Провадження №11-сс/801/1007/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

зі секретарем судового засідання: ОСОБА_5

розглянувши у закритому судовому засіданні в м.Вінниці в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Тиврівського районного суду Вінницької області від 28.11.2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000095 від 02.04.2025 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Гнівань, Тиврівського району Вінницької області, громадянина України, студента 1-го курсу Вінницького державного педагогічного університету ім. Михайла Коцюбинського, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.115 КК України

за участю сторін провадження:

прокурора: ОСОБА_8

захисника: ОСОБА_6

підозрюваного: ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Тиврівського районного суду Вінницької області від 28.11.2025 року застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк шістдесят днів, тобто до 26 січня 2026 року (включно) без визначення застави.

Захисник ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, просив ухвалу слідчого судді Тиврівського районного суду Вінницької області від 28.11.2025 року скасувати, постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід домашній арешт у нічний час доби з 22-00 год. по 06-00 год., визначити альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 80 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Згідно клопотання слідчого встановлено наступне.

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , точний час досудовим розслідуванням не встановлено, знаходився в будинку за місцем свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , разом зі свої братом ОСОБА_9 , з яким упродовж тривалого часу перебував у напружених стосунках через конфліктні ситуації та особисту неприязнь.

Так, перебуваючи у приміщенні вищезазначеного будинку, 30.03.2025, точний час досудовим розслідуванням не встановлено, між ОСОБА_9 та ОСОБА_7 відбувся черговий конфлікт через особисту неприязнь, у ході якого у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, направлений на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_9 .

Діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, посягаючи на життя та здоров`я іншої особи, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, ОСОБА_7 , маючи при собі стартовий пістолет марки «ZORAKI», модель «M- 906-T», здійснив один прицільний постріл в голову ОСОБА_9 , від якого останній помер на місці. Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть № 67 від 28.11.2025 смерть ОСОБА_9 настала від вогнепального кульового пошкодження голови.

У подальшому, ОСОБА_7 , діючи умисно та усвідомлюючи протиправність своїх дій, у невстановлені досудовим розслідуванням дату та час, з метою приховати факт вбивства та уникнути кримінальної відповідальності, перемістив труп ОСОБА_9 до вигрібної ями, розташованої на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , та приховав його там.

Під час огляду місця події 27.11.2025 року о 10:35 год. в каналізаційному люку на території домоволодіння, що за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено тіло ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з ознаками насильницької смерті.

Вимоги апеляційної скарги захисника мотивовано тим, що під час подання та розгляду зазначеного клопотання стороною обвинувачення взагалі не було надано суду жодних доказів наявності обставин, які б свідчили про існування на даний час будь-якого з ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також того, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти таким ризикам.

Разом з тим, не наведено будь-якого обгрунтування того, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Захисник звертає увагу на те, що ОСОБА_7 має міцні та стійкі соціальні, а саме: мати ОСОБА_10 , яка не працює, є особою з інвалідністю 3 гр., та за якою він постійно здійснює догляд, має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання, характеризується виключно з позитивної сторони та займає активну життєву позицію,до затримання навчався на першому курсі ВДПУ ім. Михайла Коцюбинського, де зарекомендував себе виключно з позитивної сторони.

З огляду на вказані обставини захисник просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 домашній арешт у нічний час доби з 22-00 год. по 06-00 год., визначити альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 80 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Заслухавши доповідача, підозрюваного ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_6 , які підтримали вимоги, викладені в апеляційній скарзі, та просили їх задовольнити, прокурора ОСОБА_8 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, оглянувши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу .

Відповідно ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

У відповідності до п. «с» ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, допускається взяття особи під варту з метою запобігти цій особі зникнути після скоєння злочину.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000095 від 02.04.2025 ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, 28.11.2025 року йому повідомлено про підозру.

Обгрунтованість підозри слідчим суддею перевірено належним чином.

Слідчий суддя належним чином, в дотримання вимог ст.ст.177,178 КПК України перевірив та ретельно дослідив наявність підстав для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та, приймаючи рішення, врахував особу підозрюваного та те, що ОСОБА_7 вчинив умисне кримінальне правопорушення, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі, тому перебуваючи на волі може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності за вчинений злочин, може знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, впливати на потерпілу та свідків кримінального правопорушення, що унеможливлює обрання йому більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

З висновками слідчого судді погоджується апеляційний суд, оскільки більш м`який запобіжний захід не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_7 та не зможе запобігти існуючим ризикам.

Твердження апеляційної скарги захисника, що слідчим суддею не враховано всі обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу відповідно до вимог ст. 178 КПК України є необгрунтованими.

При розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_7 слідчий суддя дійшов висновку, який колегія суддів вважає обґрунтованим і таким, що узгоджується з вимогами кримінального процесуального закону, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та відповідає практиці Європейського суду з прав людини, адже він оцінив в сукупності всі обставини, передбачені ст.ст. 177, 178 КПК України, що враховуються при обранні запобіжного заходу, належним чином мотивував своє рішення.

Посилання захисника ОСОБА_6 про недоведеність обставин, які виправдовують застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та можливість застосування до підозрюваного запобіжного заходу не пов`язного з триманням під вартою є безпідставними.

Вказуючи про доцільність застосування іншого запобіжного заходу, захисник фактично погоджується з наявністю ризиків, передбачених ч.1ст. 177 КПК України, тому його твердження щодо недоведеності наявності ризиків суд апеляційної інстанції не приймає.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Суд апеляційної інстанції вважає, приймаючи до уваги практику Європейського суду з прав людини, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Згідно підозри стосовно ОСОБА_7 останньому інкримінується вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, що дає право слідчому судді не визначати заставу підозрюваному.

Таким чином, враховуючи наведене, конкретні обставини кримінального провадження, колегія суддів погоджується із висновком слідчого судді про застосування стосовно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, що у повній мірі відповідає вимогам закону.

Керуючись ст.422 КПК України, суд апеляційної інстанції,

п о с т а н о в и в :

Відмовити у задоволенні апеляційної скарги захисника.

Ухвалу слідчого судді Тиврівського районного суду Вінницької області від 28.11.2025 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4