ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2026 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу першого заступника керівника Чернівецької обласної прокуратури ОСОБА_6 на вирок Кельменецького районного суду Чернівецької області від 15 жовтня 2025 року в кримінальному провадженні №0000032 від 12.03.2025 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, уродженки с. Оселівка Кельменецького району Чернівецької області, жительки АДРЕСА_1 , з базовою загальною середньою освітою, не одруженої, не працюючої, раніше судимої вироком Вижницького районного суду Чернівецької області від 02 травня 2025 року за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України до остаточного покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком тривалістю 2 роки,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Кельменецького районного суду Чернівецької області від 15 жовтня 2025 року ОСОБА_7 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 гривень.

ЄУНСС: 717/796/25 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_8

НП: 11-кп/822/34/26 Суддя-доповідач: ОСОБА_1

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України призначено ОСОБА_7 остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у виді 5 років позбавлення волі та штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 гривень.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного їй основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо вона протягом іспитового строку тривалістю 2 роки не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Покарання у виді штрафу вказано виконувати самостійно.

Згідно вироку районного суду, 11 березня 2025 року, біля 19 години, ОСОБА_7 знаходячись на вулиці Крута в селі Оселівка Дністровського району Чернівецької області, на подвір`ї садиби №20, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, вчинила сварку із ОСОБА_9 , підчас якої у ОСОБА_7 виник умисел спрямований на умисне спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 . Реалізуючи свій протиправний умисел спрямований на умисне спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , діючи умисно, на ґрунті неприязних відносин, нанесла два удари рукою в обличчя ОСОБА_9 . Своїми протиправними діями ОСОБА_7 заподіяла ОСОБА_9 тілесні ушкодження у виді синця верхнього повіка правого ока та садно по ходу лівої ключиці.

На вказаний вирок надійшла апеляційна скарга першого заступника керівника Чернівецької обласної прокуратури ОСОБА_6 , в якій прокурор не заперечує кваліфікації дій обвинуваченої та доведеності її вини, однак вважає, не правильним рішення районного суду в частині призначення остаточного покарання на підставі ч.4 ст. 70 КК України.

Посилається на абз. 2 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» та на висновок об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду викладений в постанові від 15 лютого 2021 року (справа №760/26543/17).

Вказує, що ОСОБА_7 вчинила кримінальний проступок 11.03.2025 року, тобто до постановлення 02.05.2025 року Вижницьким районним судом Чернівецької області вироку, яким до неї застосовано звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Зазначає, що районний суд визнаючи ОСОБА_7 винною призначив їй покарання у виді штрафу, тобто таке, що належить відбувати реально, а тому застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається, а кожен вирок виконується самостійно.

Вважає, що призначення остаточного покарання ОСОБА_7 на підставі ч.1 та ч.4 ст. 70 КК України є неправильним застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Просить оскаржуваний вирок змінити, виключити посилання на призначення остаточного покарання на підставі ч.1 та ч.4 ст. 70 КК України. Вважати ОСОБА_7 засудженою за ч.1 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. Вирок Вижницького районного суду Чернівецької області від 02.05.2025 року, яким ОСОБА_7 засуджено за ч.4 ст. 185, ч.1 ст. 357 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі із застосуваннями ст. 75 КК України з іспитовим строком в два роки виконувати самостійно. В іншій частині оскаржуваний вирок залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора ОСОБА_5 , який підтримав подану апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія судді прийшла наступних висновків.

Відповідно до ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки, прокурор у поданій апеляційній скарзі не оспорює доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_7 колегія суддів керуючись вимогами ст. 404 КПК України, не наводить доказів на підтвердження тих висновків суду першої інстанції, які не оспорюються в апеляційній скарзі.

Перевіряючи вирок районного суду в частині призначення обвинуваченій ОСОБА_7 покарання, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги прокурора, є обґрунтованими виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи ОСОБА_7 засуджена вироком Вижницького районного суду Чернівецької області від 02.05.2025 року за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України, та за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, їй призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, із застосуванням ст. 75 КК України та звільнення від відбування призначеного покарання з іспитовим строком в 2 роки.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України за яке ОСОБА_7 визнано винною оскаржуваним вироком районного суду, вчинене 11.03.2025 року, тобто до засудження за вироком Вижницького районного суду Чернівецької області від 02.05.2025 року.

При цьому, покарання за оскаржуваним вироком призначено у виді штрафу, яке належить відбувати реально.

Оскільки районним судом призначено реальне покарання у виді штрафу, складення реального виду покарання з покаранням, від відбування якого особу звільнено з випробуванням, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, відповідно до п. 23 постанови Пленуму ВСУ « Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 не допускається, то такі вироки необхідно виконувати самостійно.

Крім того, відповідно до висновку об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного суду, викладеному у постанові від 15 лютого 2021 року у справі № 760/26543/17, провадження № 51-3600кмо20, якщо до особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, вироком суду було застосоване звільнення від відбування покарання з випробуванням, а потім було встановлено, що вона винна ще й в інших злочинах, вчинених до постановлення цього вироку, в таких випадках питання про відповідальність особи за сукупністю вчинених нею кримінальних правопорушень має вирішуватись в залежності від того, чи залишається незмінним попередній вирок, за яким особа звільнена від відбування покарання з випробуванням, на момент постановлення нового вироку, і яке рішення приймає суд у новому вироку щодо покарання за злочини, вчинені до постановлення попереднього вироку.

У випадку, коли попередній вирок залишився незмінним і прийняте в ньому рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням зберігає свою законну силу, а новим вироком особі призначається покарання, яке вона має відбувати реально, положення ч. 4 ст. 70 КК України щодо призначення остаточного покарання особі з урахуванням попереднього вироку не застосовуються, а кожний вирок попередній, за яким особа звільнена від відбування покарання з випробуванням, та новий, за яким їй призначено покарання, що належить відбувати реально, виконуються самостійно.

За таких обставин у цьому разі положення ч. 4 ст. 70 КК України щодо призначення покарання особі з урахуванням попереднього вироку не застосовуються, а кожний вирок, зокрема попередній, за яким особа звільнена від відбування покарання з випробуванням, й новий, за яким їй призначено покарання, що належить відбувати реально, виконуються самостійно.

Враховуючи вище викладене, оскільки вирок Вижницького районного суду Чернівецької області від 02.05.2025 року щодо ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України, яким її звільнено від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України є незмінним, суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_7 покарання в цій справі поспішно застосував вимоги ч. 4 ст. 70 КК України, адже за вище наведених обставин та з врахуванням положень чинного законодавства і правових позицій суду вищої інстанції, вироки підлягають виконанню окремо.

З огляду на вказане, колегія суддів вважає, що доводи прокурора знайшли своє підтвердження, а тому вирок районного суду слід змінити в частині призначеного покарання.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити вирок або ухвалу.

За приписами п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є застосування закону, який не підлягає застосуванню.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга першого заступника керівника Чернівецької обласної прокуратури ОСОБА_6 підлягає задоволенню, а оскаржуваний вирок щодо ОСОБА_7 зміні, в частині виключення із резолютивної частини посилання на призначення їй покарання із застосуванням вимог ч. 4 ст. 70 КК України.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 413, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу першого заступника керівника Чернівецької обласної прокуратури ОСОБА_6 задовольнити.

Вирок Кельменецького районного суду Чернівецької області від 15 жовтня 2025 року щодо ОСОБА_7 змінити.

Виключити з вироку посилання про призначення ОСОБА_7 остаточного покарання за сукупністю кримінальних правопорушень на підставі ч.4 ст. 70 КК України.

Вважати ОСОБА_7 засудженою за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Вирок Вижницького районного суду Чернівецької області від 02 травня 2025 року, яким ОСОБА_7 засуджено за ч.4 ст. 185 та ч.1 ст. 357 КК України до остаточного покарання у виді п`яти років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю два роки виконувати самостійно.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий [підпис] ОСОБА_1

Судді [підпис] ОСОБА_2

[підпис] ОСОБА_3

"Копія. Згідно з оригіналом."

Суддя - доповідач _________________ ОСОБА_1

(посада) (М.П., підпис) (ПІБ)

30.01.2026 року

(дата засвідчення копії)