Єдиний унікальний № 371/1516/25
Номер провадження № 1-кп/371/263/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" листопада 2025 р. м. Миронівка

Миронівського районного суду Київської області:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

особи, стосовно якої розглядається клопотання ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

законного представника ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в м. Миронівка клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні № 0000220, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.06.2025,

стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миронівка Київської області, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, не працюючого, маючого середню освіту, не одруженого, малолітніх дітей на утриманні не маючого, раніше не судимого,

за ознаками суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 152 КК України.

встановив:

У діях ОСОБА_4 вбачаються ознаки суспільно небезпечного діяння, які полягають в наступному.

27 червня 2025 року, приблизно о 15:00 годині, ОСОБА_4 , перебуваючи вдома у своєї знайомої ОСОБА_7 , в приміщенні житлового будинку АДРЕСА_2 , спільно вживав алкогольні напої разом з останньою.

Після спільного вживання алкогольних напоїв, ОСОБА_4 разом із ОСОБА_7 вийшли з приміщення житлового будинку на територію подвір`я домоволодіння АДРЕСА_2 , де ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вирішив задовольнити свою статеву пристрасть шляхом вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в тіло іншої особи з використанням своїх геніталій.

27 червня 2025 року, приблизно о 16:00 годині ОСОБА_4 для досягнення свого наміру, керуючись спонуканнями задоволення своїх сексуальних бажань, посягаючи на статеву свободу та недоторканість іншої особи, перебуваючи на території подвір`я яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_4 , в стані алкогольного сп`яніння, застосувавши фізичну силу відносно ОСОБА_7 , схватив своєю правою рукою за її ліву руку та штовхнув, при цьому повалив ОСОБА_7 на трав`яний настил подвір`я, утримуючи останню в лежачому положенні, використовуючи свою перевагу в силі по відношенню до ОСОБА_7 , не реагуючи на її прохання та вмовляння припинити свої дії, подолавши її опір, стягнувши з неї спідню білизну, здійснив вагінальне проникнення в тіло ОСОБА_7 з використанням своїх гені талій, без добровільної згоди потерпілої особи (зґвалтування), внаслідок чого принизив її гідність та спричинив фізичний біль і моральні страждання.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив діяння, яке підпадає під ознаки вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним, проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, без добровільної згоди потерпілої особи (зґвалтування).

Згідно з висновком судово-психіатричного експерта № 194 від 07.07.2025 встановлено, що ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 на час вчинення суспільно небезпечного діяння страждав і страждає на даний час на легку розумову відсталість із значними порушеннями поведінки (за МКХ-10 F 70.1).

У судовому засіданні прокурор просив клопотання задовольнити.

Потерпіла, захисник проти задоволення клопотання не заперечили.

Законний представник проти задоволення клопотання заперечила.

Розглядаючи питання про застосування до ОСОБА_4 примусових заходів медичного характеру, суд виходить із положень статей 93, 94 КК України, статей 512, 513 КПК України, роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені у постанові № 7 від 3 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування».

Згідно із ст. 513 КПК України під час постановлення ухвали щодо застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує, чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення, чи вчинено це діяння певною особою; чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення в стані неосудності; чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які саме.

Обставини вчинення ОСОБА_4 суспільно-небезпечного діяння, що підпадають під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 152 ч. 1 КК України, знайшли своє об`єктивне підтвердження в ході судового розгляду справи.

Такі обставини не заперечила законний представник та захисник.

Вчинення суспільно небезпечного діяння доводиться доказами, які були надані прокурором та досліджені в судовому засіданні.

У відповідно до вимог статті 11 КК України, суд визнає доведеним, що ОСОБА_4 вчинив суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ст. 152 ч. 1 КК України.

Згідно з висновком судово-психіатричного експерта № 194 від 07.07.2025 встановлено, що ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 на час вчинення суспільно небезпечного діяння страждав і страждає на даний час на легку розумову відсталість із значними порушеннями поведінки (за МКХ-10 F 70.1).

ОСОБА_4 під час скоєння інкримінованих йому дій не був здатний усвідомлювати свої дії та керуватись ними.

ОСОБА_4 на даний час страждає на - легку розумову відсталість із значними порушеннями поведінки (за МКХ-10 F 70.1).

ОСОБА_4 за своїм психічним станом на даний час не здатний усвідомлювати свої дії та керуватись ними.

ОСОБА_4 потребує застосування примусових заходів медичного характеру, у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із посиленим наглядом.

Згідно з пунктом 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 3 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» неосудність є юридичною категорією, а тому визнання особи неосудною (ч. 2 ст. 19 КК) належить виключно до компетенції суду.

Відповідно до частини 2 статті 19 КК України, не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Згідно зі статтею 93 КК України, примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.

Враховуючи досліджені судом обставини справи та надані прокурором докази, а також наявність у ОСОБА_4 легкої розумової відсталості із значними порушеннями поведінки (за МКХ-10 F 70.1), суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 на момент вчинення ним суспільно-небезпечного діяння не міг у повній мірі усвідомлювати свої дії та керувати ними, отже перебував у стані неосудності, тому згідно статті 19 КК України він не підлягає кримінальній відповідальності.

Вирішуючи питання щодо необхідності та доцільності застосування до нього примусових заходів медичного характеру, суд дійшов наступного.

Згідно з Конституцією України людина, її життя та здоров`я, честь і гідність, недоторканність та безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю (ст. 3) і кожен має право на повагу до його гідності (ст. 28).

Відповідно до статті 19 Закону України «Про психіатричну допомогу», примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку встановлених Кримінальним та Кримінально процесуальним кодексами України, цим законом та іншими законами. За рішенням суду застосовуються примусові заходи медичного характеру.

На підставі статті 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Чинне кримінальне і кримінально-процесуальне законодавство передбачає систему норм, спрямованих на об`єктивне й гуманне вирішення питань, пов`язаних із забезпеченням інтересів осіб, які вчинили суспільно небезпечні діяння, страждаючи на психічні хвороби або маючи інші психічні розлади, що зумовлюють потребу в застосуванні примусових заходів медичного характеру чи примусового лікування.

Згідно статті 92 КК України, примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки, передбаченого особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

Відповідно до пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 3 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», підставою для застосування примусового лікування, передбаченого статтею 96 КК України, є сукупність юридичного і медичного критеріїв - встановлення у діянні винного складу злочину та наявність у нього хвороби, що становить небезпеку для здоров`я інших осіб, а умовами - висновок судово-медичної експертизи про наявність у суб`єкта злочину такої хвороби, його потребу в лікуванні та засудження такої особи до покарання будь-якого виду.

Згідно з пунктом 15 постанови, визначаючи, відповідно до статті 94 КК України, тип психіатричного закладу, до якого слід госпіталізувати неосудного, необхідно виходити як з його психічного стану, так і з характеру вчиненого ним суспільно небезпечного діяння. Для об`єктивної оцінки ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб (ч. 1 ст. 94 КК) суд має спочатку з`ясувати думку експертів-психіатрів стосовно виду примусових заходів медичного характеру, які можуть бути призначені психічно хворій особі в разі визнання її неосудною, а потім, з урахуванням висновків експертів і характеру вчиненого цією особою суспільно небезпечного діяння, ухвалити рішення про вибраний ним вид примусових заходів медичного характеру.

Відповідно до вимог статті 94 КК України, суд враховує при призначенні певного виду примусових заходів медичного характеру: 1) характер і тяжкість захворювання; 2) тяжкість вчиненого діяння; 3) ступінь небезпечності психічно хворого для себе та інших осіб.

За правилами статей 19, 94 КК України, до осіб, визнаних судом неосудними, залежно від характеру і тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння та ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб може бути застосована госпіталізація до психіатричних закладів зі звичайним, посиленим чи суворим наглядом або їм може бути надана у примусовому порядку амбулаторна психіатрична допомога за місцем проживання.

Згідно з пунктом 3 наказу МОЗ України № 397 від 8 жовтня 2001 року «Про затвердження нормативно-правових документів з окремих питань щодо застосування примусових заходів медичного характеру до осіб, які страждають на психічні розлади», вид примусового заходу медичного характеру залежить від характеру та тяжкості психічного захворювання в особи, тяжкості вчинення нею діяння з урахуванням її ступеня суспільної небезпечності.

Метою застосування примусових заходів медичного характеру є вилікування чи поліпшення стану здоров`я осіб, названих у статтях 19, 20, 76, 93 та 96 КК України, запобігання вчиненню зазначеними особами нових суспільно небезпечних діянь (злочинів), відповідальність за які передбачена нормами КК України.

Згідно з частиною 2 статті 94 КК України, надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку може бути застосоване судом стосовно особи, яка страждає на психічні розлади і вчинила суспільно небезпечне діяння, якщо особа за станом свого психічного здоров`я не потребує госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги.

ОСОБА_4 за станом свого здоров`я потребує застосування примусових заходів медичного характеру, у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із посиленим наглядом.

Такий захід також дозволить запобігти вчиненню ним нових суспільно небезпечних діянь та є необхідним для досягнення мети застосування примусових заходів медичного характеру, якою є вилікування чи поліпшення стану здоров`я ОСОБА_4 , що можливо досягти тільки у закладі з надання психіатричної допомоги із посиленим наглядом.

На підставі ст.ст. 19, 93, 94 КК України, керуючись ст.ст. 100, 314, 368 - 372, 376, 503-513 КПК України, суд

у х в а л и в :

Клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні № 0000220, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.06.2025, стосовно ОСОБА_4 , за ознаками суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 152 КК України задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 примусові заходи медичного характеру, передбачені ст. 94 КК України, у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із посиленим наглядом.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався.

Процесуальні витрати у справі віднести на рахунок держави.

Цивільний позов не заявлено.

Після набрання вироком законної сили:

Скасувати арешт, накладений згідно з ухвалою слідчого судді Миронівського районного суду Київської області від 01.07.2025, Єдиний унікальний № 371/1018/25, провадження № 1-кс/371/228/25, на майно: робочий напівкомбінезон синього кольору, який поміщено до номерного поліетиленового пакету №WAR1522701; кофту чорного кольору з біло-синіми смугами, яку поміщено до номерного поліетиленового пакету №WAR1555396; кросівки рожево-білого кольору, які поміщено до номерного поліетиленового пакету №WAR1555417, що належать ОСОБА_4 , та які знаходяться у камері тимчасового зберігання речових доказів відділку поліції № 2 Обухівського РУП ГУ НП в Київській області, за адресою вул. Квіткова, 20 м. Миронівка Київська область, повернути законному представнику ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка місця реєстрації: АДРЕСА_1 .

Скасувати арешт, накладений згідно з ухвалою слідчого судді Миронівського районного суду Київської області від 01.07.2025, Єдиний унікальний № 371/1018/25, провадження № 1-кс/371/229/25, на майно: светр з капюшоном сірого кольору, який поміщено до номерного поліетиленового пакету № WAR1830320; картуз із написом «PHILIPP PLEIN» червоного кольору, який поміщено до номерного поліетиленового пакету № WAR1976876; сукня з жовтими квітами синього кольору, яку поміщено до паперового конверту з пояснювальними написами; труси із написом «BIWEIER» світло-рожевого кольору, яку поміщено до паперового конверту з пояснювальними написами; скляна чарка, яку поміщено до паперового конверту з пояснювальними написами; серветка та аплікатор, яку поміщено до паперового конверту з пояснювальними написами; частина бетонної бруківки, яку поміщено до номерного поліетиленового пакету № WAR1976877, та які знаходяться у камері тимчасового зберігання речових доказів відділку поліції № 2 Обухівського РУП ГУ НП в Київській області, за адресою вул. Квіткова, 20 м. Миронівка Київська область, повернути власнику ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_3 .

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Миронівський районний суд Київської області в установленому законодавством порядку на протязі 30 днів з дня проголошення.

Повний текст ухвали виготовлений 02.12.2025 року.

Суддя ОСОБА_8