Справа № 159/8340/24 Провадження №11-кп/802/568/25 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_7 ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001577 від 11.11.2024 року, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 13 червня 2025 року про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Даним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Ковель Волинської області, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 14.02.2019 року за ч.2 ст.125, ч.3 ст.185, ч.2 ст.186 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки 1 місяць, за що судимість не знята і не погашена в установленому законом порядку,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, і призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

Строк відбування покарання вирішено обчислювати з дня приведення вироку до виконання.

Запобіжний захід ОСОБА_7 у виді цілодобового домашнього арешту залишено без змін, до набрання вироком законної сили.

На підставі ч.5 ст.72 КК України у строк покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з 11.11.2024 року по 28.04.2025 року включно із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

На підставі ч.7 ст.72 КК України у строк покарання зараховано строк перебування під цілодобовим домашнім арештом з 29.04.2025 року до дня набрання вироком законної сили із розрахунку три дні цілодобового домашнього арешту за один день позбавлення волі.

Вироком суду вирішено долю речових доказів та арештованого майна.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави витрати в розмірі 2387,70 гривень на проведення судової експертизи за експертною спеціальністю 3.1 «Балістичне дослідження вогнепальної зброї та боєприпасів до неї» (висновок експерта СЕ-19/103-24/14494-БЛ від 06.11.2024 року).

Згідно вироку суду, обвинувачений ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи із прямим умислом, в порушення вимог п.1 Додатку № 1, затвердженого п.1 Постанови Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» № 2471-XII від 17.06.1992 року, п.2, п.9 «Положення про дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12.10.1992 року, Інструкції «Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21.08.1998 року № 622, при невстановлених обставинах, даті та часі придбав та зберігав вогнепальну зброю без передбаченого законом дозволу, яку носив про собі за наступних обставин.

Так, ОСОБА_7 при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, даті та часі придбав та зберігав без передбаченого законом дозволу гладкоствольну вогнепальну зброю обріз, виготовлений саморобним способом з двоствольної гладко ствольної мисливської рушниці, марки «ИЖ» моделі «27Е, 12-го калібру, з вертикально розміщеними стволами, заводський номер « НОМЕР_1 », шляхом укорочування ствола до залишкової довжини 384 мм та відпиленням прикладу, для проведення пострілів 12-го калібру придатний, яку носив при собі, а саме переніс до недобудованого будинку що за адресою: АДРЕСА_2 , без передбаченого законом дозволу, до моменту її виявлення та вилучення працівниками поліції під час проведення огляду місця події 11.11.2024 року.

Таким чином, ОСОБА_7 інкримінується носіння, зберігання та придбання вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу,тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України (том 1 а.с.239-242).

В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 вважає вирок в частині призначеного обвинуваченому покарання таким, яке не відповідає особі обвинуваченого через надмірну суворість.

Вказує на те, що на стадії судового слідства кримінального провадження ОСОБА_7 визнав вину у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, сприяв слідству та надав правдиві, логічні та послідовні показання, які суд взяв до уваги.

При визначенні міри покарання суд взяв також до уваги наявні обставини, що пом`якшують покарання, а саме - щире каяття та визнання вини. Обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено.

Зазначає, що на момент розгляду справи, в суді першої інстанції у розпорядженні сторони захисту не було інформації про перенесену тяжку травму голови обвинуваченого, що також пояснює непослідовність дій та показів ОСОБА_7 .

Окрім, перенесеної травми голови та наявних у обвинуваченого психічних та поведінкових розладів, він здійснює догляд за своєю 73 річною матір`ю ОСОБА_9 1951 року народження, яка має захворювання ішемічної хвороби серця та ускладненої гіпертонії, та яка потребує нагляду та лікування, а інших близьких родичів окрім сина у неї немає.

А тому вважає встановленою додаткову обставину, що пом`якшує покарання, а саме - вчинення кримінального правопорушення внаслідок збігу тяжких сімейних обставин, яку суд першої інстанції не взяв до уваги.

Просить змінити вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 13.06.2025 року щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання, та призначити обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст.75 КК України звільнити від призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 2 роки (том 2 а.с.2-4).

Заслухавши доповідача, який виклав суть вироку суду першої інстанції, повідомив ким та в якому обсязі він оскаржений, виклав основні доводи апеляційної скарги; думку обвинуваченого та його захисника, які вимоги апеляційної скарги підтримали та просили її задовольнити; прокурора, яка просила в задоволенні апеляційної скарги відмовити за безпідставністю, вирок суду залишити без змін; апеляційний суд дійшов до наступного висновку.

У відповідності з вимогами ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинне бути законним, обґрунтованим, вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Ці положення закону розповсюджуються не тільки на вирішення питання про доведеність чи не доведеність вини обвинуваченого, але й при призначенні покарання, в разі ухвалення обвинувального вироку.

Так, серед завдань кримінального провадження, передбачених ст.2 КПК України, міститься вимога про те, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура та прийнято законне рішення як під час розслідування справи, так і за результатами її судового розгляду.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, а саме у носінні, зберіганні та придбанні вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами і в апеляційній скарзі не заперечується, а тому в апеляційному порядку не перевіряються.

Діям ОСОБА_7 дана правильна юридична оцінка, яка також ніким не оспорюється.

У апеляційній скарзі захисник вважає, що призначене обвинуваченому покарання є явно несправедливим через його надмірну суворість, у зв`язку з чим просить застосувати до нього положення ст.75 КК України.

Однак, з такими доводами захисника, що викладені у апеляційній скарзі, колегія суддів погодитись не може з огляду на наступне.

Згідно з ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання. При цьому воно повинно бути необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.

В той же час згідно зі ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належить, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад кримінального правопорушення та рамки покарання повинні відповідати один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Тобто при призначенні покарання суд повинен належним чином врахувати не тільки дані про особу обвинуваченого, відсутність обставин, що обтяжують покарання, сукупність пом`якшуючих покарання обставин, тощо, а й особливості вчинення конкретного кримінального правопорушення, обставини та спосіб його вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали.

Призначаючи покарання обвинуваченому суд першої інстанції врахувавступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України належить до категорії тяжких злочинів, особу винного, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини.

До обставин, які відповідно до ст.66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченого, суд першої інстанції віднісщире каяття та визнання вини.

Обставини, які відповідно до вимог ст.67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого, судом першої інстанції не встановлено.

Крім того місцевим судом при визначенні виду і розміру покарання обвинуваченому враховано дані про його особу, який раніше судимий за злочин проти власності, проти життя і здоров`я (том 1 а.с.28-32), офіційно не працевлаштований і не був ніколи працевлаштованим, не має утриманців, не одружений, має постійне місце проживання, його молодий вік (том 1 а.с.24-25), на обліку у лікаря-психіатра не перебуває (том 1 а.с.26), водночас він перебуває на обліку в наркологічному кабінеті у зв`язку з психічними та поведінковими розладами внаслідок вживання опіоїдів (том 1 а.с.27).

Також враховано, що обвинувачений проживає із мамою похилого віку (том 1 а.с.198), яка має захворювання, які потребують нагляду та лікування (том 1 а.с.197), а інших близьких родичів окрім обвинуваченого у неї немає. Крім того, місцевим судом враховано, що громадська організація «Вихід є завжди» надала позитивну характеристику обвинуваченому, як такому, що неодноразово долучався до волонтерської діяльності (том 1 а.с.196).

Враховуючи наявність пом`якшуючих обставини та відсутність обставин, що обтяжує покарання, а також беручи до уваги обставини вчинення кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, суд першої інстанції, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, з огляду на положення ч.2 ст.50 КК України, обираючи міру покарання, передбачену санкцією інкримінованої частини статті КК України, за яким визнав ОСОБА_7 винуватим, вважав за необхідне призначити останньому покарання у виді позбавлення волі ближче до нижньої межі, з чим повністю погоджується апеляційний суд.

Колегія суддів погоджується з таким висновком місцевого суду та вважає, що призначене ОСОБА_7 покарання відповідає вимогам закону, за своїм видом і розміром є необхідним та достатнім для його виправлення, справедливим і таким, що не суперечить положенням закону України про кримінальну відповідальність, а також з врахуванням інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин.

Суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого неможливе без ізоляції від суспільства і про відсутність підстав для застосування щодо нього положень ст.75 КК України, яка передбачає звільнення від відбування покарання з випробуванням, чи положень ст.69 КК України, яка передбачає призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом.

Апеляційний суд вважає, що призначене судом першої інстанції покарання, яке необхідно відбувати реально, є виваженим, справедливим, буде необхідним і достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого та попередження вчинення як обвинуваченим, так і іншими особами, нових кримінальних правопорушень.

Надаючи оцінку твердженням апеляційної скарги захисника щодо необхідності врахування такої пом`якшуючої обставини, як вчинення кримінального правопорушення внаслідок збігу тяжких сімейних обставин, апеляційний суд зазначає, наступне.

Можливість врахування обставини, яка пом`якшує покарання винної особи, вчинення злочину внаслідок збігу тяжких особистих, сімейних чи інших обставин обґрунтовується тим, що поєднання несприятливих для особи обставин фізичного, матеріального або морального характеру, що негативно впливають на основні умови її життя, заподіюють особі страждання, негативно впливають на її психіку, можуть викликати у неї стан розпачу, надмірну дратівливість, що не сприяє належному здійсненню самоконтролю поведінки, послаблюють волю особи, знижують її опірність негативним умовам, підсилюють роль ситуативних моментів. Впливаючи на свідомість особи, ці негативні чинники визначають вибір лінії поведінки людини. Визнання цієї обставини такою, що пом`якшує покарання, пояснюється тим, що особа знаходиться під виливом відповідних негативних зовнішніх чинників (тяжких особистих, сімейних чи інших обставин), які здійснюють тиск на свідомість та волю особи, обмежуючи свободу вибору варіанту поведінки, та схиляють до вчинення суспільно небезпечного діяння. Визнання тих чи інших чинників тяжкими особистими, сімейними чи іншими обставинами здійснюється судом.

Однак, в апеляційній скарзі захисник не зазначив у чому саме полягають тяжкі життєві обставини обвинуваченого, які вплинули на формування мотивів вчинення злочину, послабили його волю та обумовлювали вибір злочинної поведінки у невеликий проміжок часу після звільнення з місць відбуття покарання.

Стороною захисту не наведено в апеляційній скарзі інших переконливих обставин, які не враховані судом першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому та могли б свідчити про беззаперечну явну суворість або несправедливість призначеного покарання.

Враховуючи, що кримінальний закон застосовано правильно, істотних порушень вимог кримінального процесуального законодавства не встановлено, які перешкодили чи могли б перешкодити суду повно і всебічно розглянути кримінальне провадження та ухвалити законне і обґрунтоване рішення, а призначене покарання відповідає тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого, апеляційну скаргу захисника необхідно залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції без зміни.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 13 червня 2025 року про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді