Міжгірський районний суд Закарпатської області
Справа № 302/1600/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2025 рокуселище Міжгір`я

Міжгірський районний суд Закарпатської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000129 від 05.11.2025, про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з повною загальною середньою освітою, непрацюючого, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, судимого вироком Міжгірського районного суду Закарпатської області від 29.09.2025 за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді громадських робіт строком на 200 годин (покарання невідбуте),

в учиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого частиною 1 статті 125 Кримінального кодексу України,

у с т а н о в и в:

4 листопада 2025 року близько о 19:00 год ОСОБА_3 знаходячись на вулиці біля будинку АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклих непорозумінь, під час сварки зі своєю дружиною ОСОБА_4 мешканкою АДРЕСА_1 цього ж району, умисно та з метою заподіяння потерпілій тілесних ушкоджень наніс декілька ударів кулаками рук в область обличчя ОСОБА_4 .

У результаті своїх протиправних дій ОСОБА_3 , згідно з висновком судово-медичного експерта від 07.11.2025, спричинив потерпілій ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді синця на шкірних покривах обличчя в ділянці правого ока та синця на шкірних покривах обличчя нище лівого ока, які виникли від дії твердих, тупих предметів по ударному механізму дії, якими могли бути стиснуті пальці в кулак сторонньої особи. Розладу здоров`я за собою не потягли і по цій ознаці кваліфікуються, як легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я. По давності вкладаються у час події, яка мала місце 04.11.2025, та малоймовірно, що ці тілесні ушкодження могли виникнути при падінні з висоти власного зросту, а є наслідками локальних ударів.

Ці дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковано як учинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, а саме спричинення умисного легкого тілесного ушкодження.

Частинами 2 та 3 ст. 381 КПК України передбачено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно зі загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.

До обвинувального акту додана письмова заява обвинуваченого ОСОБА_3 , складена 12.11.2025 у присутності його захисника-адвоката ОСОБА_5 , відповідно до якої він беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, згоден і не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден із розглядом обвинувального акту за його відсутності у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні, відповідно до положень статті 302 КПК України, та ознайомлений із обмеженням права апеляційного оскарження.

Потерпіла ОСОБА_4 відповідно до поданою нею письмовою заявою від 12.11.2025 також згідна на розгляд цього кримінального провадження в суді у спрощеному порядку.

Згідно з наявним у матеріалах справи клопотання, прокурорка ОСОБА_6 просить обвинувальний акт розглядати відповідно до ст. 302 КПК України

За положеннями частин 2 і 3 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному КПК України, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження. Суд має право призначити розгляд у судовому засіданні обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку та викликати для участі в ньому учасників кримінального провадження, якщо визнає це за необхідне.

Зважаючи на наведене та беручи до уваги, що ОСОБА_3 обвинувачується в учиненні кримінального проступку, враховуючи заяву обвинуваченого про визнання ним винуватості, його згоду зі встановленими під час досудового розслідування обставинами та з розглядом обвинувального акту у спрощеному порядку без його участі, враховуючи згоду потерпілої на розгляд справи в спрощеному порядку за відсутності учасників провадження, відсутність сумнівів у добровільності таких позицій обвинуваченого та потерпілої, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий у порядку, визначеному статтями 381, 382 КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Суд, вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, вважає доведеною винуватість ОСОБА_3 в учиненні ним кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, тобто завданні потерпілій ОСОБА_4 умисного легкого тілесного ушкодження.

За змістом частин 1 і 2 ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною в учиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Керуючись загальними засадами призначення покарання, принципу його законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації, то при призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального проступку та його наслідки, особу обвинуваченого, який є судимим /вироком Міжгірського районного суду Закарпатської області від 29.09.2025 за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді громадських робіт строком на 200 годин (покарання невідбуте)/, непрацюючим, одруженим, маючим на утриманні двох неповнолітніх дітей, за місцем проживання характеризується з позитивної сторони, на «Д» обліку у лікаря-психіатра, лікаря нарколога та фтизіатра не перебуває, а також обставини, що впливають на його покарання, з яких пом`якшуючими, відповідно до ст. 66 КК України, є його щире каяття та активне сприяння ним розкриттю кримінального правопорушення, а обтяжуючою, відповідно до ст. 67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення щодо подружжя.

Обираючи обвинуваченому ОСОБА_3 вид і міру покарання у межах, установлених у санкції ч. 1 ст. 125 КК України, та враховуючи: - ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до вимог ст. 12 КК України є кримінальним проступком; - його особу; - матеріальний стан; - фактичні обставини справи; - наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують його покарання, а також з урахуванням загальних засад призначення покарання, суд доходить висновку про необхідність призначення ОСОБА_3 покарання у виді громадських робіт на максимальний строк у межах санкції ч. 1 ст. 125 КК України. При цьому суд не вбачає підстав для застосування до ОСОБА_3 менш суворого виду покарання у вигляді штрафу або більш суворого виду покарання у вигляді виправних робіт, передбачених санкцією ч. 1 ст. 125 КК України, оскільки він уже засуджувався за ч. 1 ст. 125 КК України вироком Міжгірського районного суду Закарпатської області від 22.01.2025 до покарання у виді штрафу 850 грн (сплачено) і вкотре вчинив нове кримінальне правопорушення, а виправні роботи до нього застосовані бути не можуть унаслідок його не працевлаштування.

Суд переконаний, що, відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, саме ця міра покарання буде достатньою для виправлення ОСОБА_3 та запобіганню вчинення нових кримінальних правопорушень як ним самим, так і іншими особами.

Окрім того, обвинувачений ОСОБА_3 засуджений вироком Міжгірського районного суду Закарпатської області від 29.09.2025, що набрав 30.10.2025 законної сили, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.125 КК України, до покарання у виді громадських робіт на строк 200 годин. Водночас відповідно до листа Хустського районного сектору філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області від 07.11.2025 за № 2418/39/6/1-25, то лише 7 листопада 2025 року зазначений вирок надійшов до органу пробації, а відтак тільки 07.11.2025 ОСОБА_3 постановлено на відповдіний облік.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. При складанні покарань за сукупністю вироків загальний строк покарання не може перевищувати максимального строку, встановленого для даного виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 56 КК України громадські роботи встановлюються на строк до 240 годин.

Отже, на підставі ст. 71 КК України необхідно призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком Міжгірського районного суду Закарпатської області від 29.09.2025 у справі № 302/1383/25, провадження № 1-кп/302/185/25, призначивши йому остаточне покарання у виді громадських робіт на строк 240 годин.

Цивільний позов не заявлявся.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався і підстави для обрання йому такого до набрання вироком законної сили відсутні.

Речові докази й процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись статтями 368-371, 373, 374, 381, 382, 394, 395, 532 КПК України, суд

у х в а л и в:

Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 200 (двісті) годин.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Міжгірського районного суду Закарпатської області від 29.09.2025 та призначити ОСОБА_3 остаточно до відбування покарання у виді громадських робіт на строк 240 (двісті сорок) годин.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався і такий до нього до набрання вироком законної сили не застосовувати.

Вирок може бути оскаржений учасниками судового провадження до Закарпатського апеляційного суду через Міжгірський районний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, однак відповідно до ч. 1 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Головуючий суддя ОСОБА_1