Єдиний унікальний номер 341/1796/25
Номер провадження 1-кс/341/430/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2025 року м. Галич

Слідчий суддя Галицького районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання слідчого СВ відділення поліції № 3 (м. Галич) Івано-Франківського районного управління поліції ОСОБА_3 , погоджене з процесуальним прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно, який є знаряддям вчинення злочину за матеріалами досудового розслідування, відомості по яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000201 від 10.10.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 299 КК України,

у с т а н о в и в :

До Галицького районного суду надійшло клопотання слідчого відділення поліції № 3 (м. Галич) ОСОБА_5 , погоджене з процесуальним прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно, а саме: автомобіль марки «ВАЗ 21099» р. н. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , який є власністю ОСОБА_6 , та перебуває у володінні та користуванні ОСОБА_7 ..

ОСОБА_7 за місцем проживання по АДРЕСА_1 утримував собаку породи «Метис Німецької вівчарки» світло-коричневого окрасу по кличці «Мухтар» віком приблизно 1-2 роки.

За час утримання вказаного собаки останній періодично дошкуляв господарю своєю поведінкою, поїдаючи домашню птицю, у результаті чого у ОСОБА_7 виник умисел на жорстоке поводження з собакою шляхом завдання йому шкоди, що викликає у тварини фізичні та психічні страждання.

Для приведення злочинного наміру до виконання 10.10.2025 близько 09 годин ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно небезпечних характер своїх дій, спрямованих на жорстоке поводження з твариною, що відноситься до хребетних, грубо порушуючи суспільні відносини, що забезпечують загальноприйняті моральні принципи щодо поводження з тваринами, діючи умисно та в порушення вимог ст. 3 Європейської конвенції про захист домашніх тварин, відповідно до якої ніхто не повинен спричиняти для домашньої тварини непотрібного болю, страждання або пригнічення, ст. ст. 4, 11, 18, 22 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» від 21.02.2006 № 3447-1V, відповідно до яких жорстоке поводження з тваринами є несумісним з вимогами моральності та гуманності, у зв`язку з чим при поводженні з тваринами не допускається нанесення побоїв, травм, отруєння тварин, забороняється бити, вбивати, отруювати чи калічити домашніх тварин, завдавати їм болю, страждання або пригнічення та вчиняти інші дії чи бездіяльність, що суперечать принципам захисту тварин від жорстокого поводження, а також прописано правила транспортування тварин, свідомо і цілеспрямовано бажаючи завдати своїй собаці породи «Метис Німецької вівчарки» світло-коричневого окрасу по кличці «Мухтар» фізичних страждань, болю та смерті, прив`язав собаку залізним ланцюгом через ошийник до свого автомобіля марки «ВАЗ 21099», р. н. НОМЕР_1 , та розуміючи, що середня швидкість бігу собаки зазвичай становить близько 10-15 км/год, почав рух по ґрунтовій дорозі у напрямку м. Галич Івано-Франківської області зі швидкістю близько 40 км/год.

Під час вказаного руху собака отримав тілесні ушкодження та втратив можливість самостійно пересуватись і надалі волочився на прив`язі по дорозі за транспортним засобом. Однак ОСОБА_7 , незважаючи на це, розуміючи, що своїми діями спричиняє тварині фізичні та психічні страждання, свідомо і цілеспрямовано продовжував примусово тягнути свого собаку керованим ним транспортним засобом за межі населеного пункту с. Набережне, у результаті чого своїми умисними діями спричинив собаці тілесні ушкодження у виді пошкодження мочки носу разом зі шкірою верхньої губи та пошкодженням епідермісу до дерми у виді рани, розмірами 8,8х9 см; глибокої рваної забрудненої брудом рани з кровоточивістю м`язів з правої сторони в ділянці скроневого та жувальних м`язів до кісток черепа, розміром 6х4 см; гіфеми правового ока та навколишніх тканин; руйнування епідермісу до дерми у ділянці шиї з переходом на праву лопатку, розмірами 7х18 см, з гематомою кругом рани; рваної рани з проникненням у м`язи у ділянці ліктьового суглобу, розмірами 4х7,2 см, з якої під час лаважу вимито 4 камінчики та велику кількість глини з піском; рваних ран шкіри та інших м`яких тканин правої грудної кінцівки у ділянці зап`ясного суглобу, розмірами 3,5х1,5 см та 2х15 см; здертої мочки лапи; рваної рани шкіри та підшкірної клітковини лівої грудної кінцівки з латеральної сторони в ділянці шиї з переходом на лопатку; рваної рани шкіри та м`язів з проникненням до кісткової тканини правої тазової кінцівки з латеральної сторони коліна, розмірами 8х4 см; великого пошкодження епідермісу до дерми з медіальної сторони кінцівки від колінного суглобу з переходом на черевну порожнину, розмірами 17х23 см; великої рани епідермісу лівої тазової кінцівки з медіальної сторони від колінного суглобу з переходом на черевну порожнину, чим завдав собаці шкоди, яка викликала у тварини фізичні та психічні страждання.

Виїхавши за межі населеного пункту с. Набережне Івано-Франківського району ОСОБА_7 зупинив керований ним транспортний засіб і, побачивши, що його собака без свідомості та вважаючи, що той помер, відчепив собаку від транспортного засобу та скинув тіло у кювет автодороги між населеними пунктами с. Набережне та с. Загір`я Кукільницьке Івано-Франківського району, де й залишив та поїхав у своїх справах.

16 жовтня 2025 року внаслідок отриманих травм собака загинув.

У даному кримінальному провадженні автомобіль марки «ВАЗ 21099» р. н. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 є знаряддям вчинення злочину .

23.10.2025 у судове засідання слідчий не з`явився, надавши заяву про розгляд клопотання у його відсутність. Просив його задовольнити.

ОСОБА_7 , у володінні та користуванні якого перебуває вказаний автомобіль до суду також не з`явився, надав заяву про розгляд клопотання у його відсутність, не заперечує проти його задоволення.

Ураховуючи викладене вище, суд розглядає клопотання на підставі вимог ч. 4 ст. 107 КПК України, без фіксування кримінального провадження за допомогою технічних засобів.

Вивчивши матеріали справи, слідчий суд дійшов наступного.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

За змістом ч. 1 ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

До слідчого судді з клопотанням про арешт майна звернувся слідчий відділення поліції № 3 (м. Галич) ОСОБА_8 за погодженням з прокурором Галицького відділу Івано-Франківської окружної прокуратури ОСОБА_4 .

Статтею 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна, накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК України); можливість спеціальної конфіскації (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 КПК України); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 КПК України); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Так, на даний час здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000201 від 10.10.2025 за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 3 ст. 299 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що 10.10.2025 близько 09 годин ОСОБА_7 прив`язав собаку залізним ланцюгом через ошийник до свого автомобіля марки «ВАЗ 21099», р. н. НОМЕР_1 , та розуміючи, що середня швидкість бігу собаки зазвичай становить близько 10-15 км/год, почав рух по ґрунтовій дорозі у напрямку м. Галич Івано-Франківської області зі швидкістю близько 40 км/год. Під час вказаного руху собака отримав тілесні ушкодження та втратив можливість самостійно пересуватись і надалі волочився на прив`язі по дорозі за транспортним засобом. Виїхавши за межі населеного пункту с. Набережне, Івано-Франківського району, ОСОБА_7 зупинив керований ним транспортний засіб і, побачивши, що його собака без свідомості та вважаючи, що той помер, відчепив собаку від транспортного засобу та скинув тіло у кювет автодороги між населеними пунктами с. Набережне та с. Загір`я Кукільницьке Івано-Франківського району, де й залишив та поїхав у своїх справах.

16 жовтня 2025 року внаслідок отриманих травм собака загинув.

Вказаний транспортний засіб є знаряддям вчинення злочину.

Слідчим слідчого відділення поліції № 3 (м. Галич) ОСОБА_9 до матеріалів клопотання долучено витяг з ЄРДР від 10.10.2025; рапорт працівника поліції від 10.10.2025; протокол допиту свідків; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, де зазначено, що ОСОБА_6 є власником транспортного засобу марки «ВАЗ 21099».

Слідчий у клопотанні просить накласти арешт на це майно з метою збереження речових доказів, оскільки вказаний транспортний засіб є знаряддям вчинення злочину.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою збереження речових доказів.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Враховуючи те, що вищевказаний транспортний засіб зберіг на собі сліди злочину, є речовими доказами, що в сукупності з іншими матеріалами кримінального провадження мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні.

Суд вважає, що в даному випадку мають місце відповідні ризики щодо цього майна, а саме можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Суд визнає, що з метою забезпечення всебічності, повноти та об`єктивності дослідження усіх обставин справи, арешт майна у даному кримінальному провадженню є необхідним.

Враховуючи на даний час потреби досудового розслідування, таке втручання у права та інтереси, як накладення арешту на визначене майно, є виправданим.

Користувач автомобіля ОСОБА_7 не навів доводів, які б спростовували наявні та достатні підстави для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження згідно зі ст. 173 КПК України.

Слідчий суддя враховує, що досудове розслідування триває, встановлюються нові фактичні дані, перевіряються обставини.

Суд зауважує, що згідно ч. 2 ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому в застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Керуючись ст. ст. 2, 7, 98,132, 167,170-173, 309, 372, ч. 2 ст. 376 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в :

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на автомобіль марки «ВАЗ 21099» р. н. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , який є власністю ОСОБА_6 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , та перебуває у володінні та користуванні ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визначити місцем зберігання арештованого майна згідно Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1104 від 19.11.2012 року.

Арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а особами, які не були присутні при оголошенні ухвали в той же строк з моменту отримання копії цієї ухвали.

Слідчий суддяОСОБА_10