МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" листопада 2025 р. Справа № 370/2199/25

Провадження № 1-кп/370/135/25

Макарівський районний суд Київської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

із секретарем судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 (в режимі відеоконференцзв`язку),

розглянувши у закритому судовому засіданні у залі суду в селищі Макарові Київської області кримінальне провадження № 0000662 від 30 квітня 2025 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Білогородка Києво-Святошинського району Київської області, громадянина України, із середньою освітою, одруженого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей дружини (зі слів обвинуваченого), працює за договором водієм таксі «Bolt», зареєстрований: АДРЕСА_1 , фактично мешкає: АДРЕСА_2 , має статус учасника бойових дій, раніше судимого Соснівським районним судом м. Черкаси за частиною другою статті 156, частиною першою статті 187 Кримінального кодексу України, на підставі частини першої статті 70 Кримінального кодексу України остаточне призначене покарання у вигляді 6 років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади пов`язані з роботою з неповнолітніми строком на 3 роки, відбування якого завершилось 13.02.2025, у вчиненні кримінального злочину, визначеного частиною другою статті 15 частиною другою статті 146 Кримінального кодексу України

у с т а н о в и в:

У провадженні Макарівського районного суду Київської області перебуває кримінальне провадження № 0000662 від 30 квітня 2025 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального злочину, визначеного частиною другою статті 15 частиною другою статті 146 Кримінального кодексу України.

Від прокурора надійшло клопотання про продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, зазначаючи про наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримала та просила його задовольнити із викладених у ньому підстав.

Також прокурор звернула увагу, що з огляду на насильницький характер вчиненого підозрюваним кримінального правопорушення, відсутні підстави для визначення застави за правилами частини четвертої статті 183 Кримінального процесуального кодексу України.

Обвинувачений та захисник заперечували проти задоволення продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою через відсутність у діях обвинуваченого складу зазначеного кримінального правопорушення.

Заслухавши учасників, дослідивши клопотання прокурора, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до частин першої, третьої статті 331 Кримінального процесуального кодексу України Під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Суд ухвалою від 24 вересня 2025 року продовжив ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів до 23 листопада 2025 року включно.

Частиною другою статті 331 Кримінального процесуального кодексу України визначено, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Так, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 раніше судимий за скоєння злочину проти статевої свободи та статевої недоторканості особи, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та вчинив новий злочин, за таких обставин.

У невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, у ОСОБА_4 , виник злочинний умисел на незаконне позбавлення волі та протиправне викрадення малолітньої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з невстановленою метою.

Реалізуючи свій протиправний умисел, направлений на незаконне позбавлення волі та викрадення малолітньої особи, усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, з невстановленою метою, порушуючи приписи статей 29, 33 Конституції України, яка гарантує, що кожна людина має право на свободу та особисту недоторканість, та має свободу на пересування, використовуючи свою фізичну перевагу, всупереч нормам Декларації ООН «Про захист усіх осіб від насильницького зникнення» від 18 грудня 1992 року, ратифікованої Україною 17.07.1997, 27.04.2025 приблизно об 15 год 50 хв, ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою: Київська область, Фастівський район, с. Бишів, вул. Святопокровська, навпроти будинку № 87, пересувався автомобілем марки «Peugeot» модель 301, номерний знак НОМЕР_1 , білого кольору з логотипом зеленого кольору «Bolt», побачив малолітню ОСОБА_6 , що йшла по цій вулиці без супроводу дорослих, під`їхав до неї та, скориставшись її вразливим станом, вхопив її, чим обмежив можливість чинити опір та вільно пересуватись, після чого затягнув її до автомобіля, прикриваючи її рот своєї рукою, з метою унеможливлення подачі малолітньої сигналів про допомогу.

Отже, ОСОБА_4 , вчинив усі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, оскільки малолітній ОСОБА_6 вдалося залишити автомобіль та втекти з місця вчинення злочину.

Відповідно до частини першої статті 183 Кримінального процесуального кодексу України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно з частиною першої статті 194 Кримінального процесуального кодексу України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать, зокрема, про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор; недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні (частина перша статті 194 Кримінального процесуального кодексу України).

Відповідно до статті 177 Кримінального процесуального кодексу України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 Кримінального процесуального кодексу України.

В обґрунтування поданого клопотання прокурор посилається на те, що продовжують існувати такі заявлені органом досудового розслідування ризики, передбачені пунктами 1, 3, 5 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України.

Під час розгляду клопотання встановлено наявність ризиків, про які зазначила прокурор.

Так, продовжують існувати ризики, передбачені пунктом 1 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, згідно з якими ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального злочину за частиною другою статті 15 частиною другою статті 146 Кримінального кодексу України, що відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України є нетяжким злочином, за яке законом передбачене покарання у виді обмеженням волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк, й усвідомлюючи, що він обвинувачується у вчиненні цього злочину та покарання, що загрожує йому у разі визнання його судом винуватим. Крім того, ОСОБА_7 з місця вчинення кримінального правопорушення втік, а тому може переховуватись від суду з метою уникнення відповідальності за вчинене.

Суд також вважає, що продовжують існувати ризики, передбачені пунктом 3 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, згідно з яким обвинувачений може незаконно впливати на свідків, потерпілу та її законного представника, оскільки судовий розгляд триває, допит законного представника малолітньої потерпілої наразі не проводився.

Також, суд погоджується, що у разі не обрання запобіжного заходу у вигляді триманням під вартою обвинувачений ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується, а тому наявний ризик, передбачений пунктом 5 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, оскільки обвинувачений у відносно короткий період часу від дати його звільнення з місць позбавлення волі, де відбував покарання за скоєнні злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості неповнолітньої особи, наразі обвинувачується у вчиненні іншого злочину щодо малолітньої особи.

Застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає вимогам статті 183 Кримінального процесуального кодексу України.

Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку, що лише винятковий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе запобігти зазначеним ризикам. Застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу, не буде достатніми для запобігання встановленим ризикам.

Водночас за приписами пункту 1 частини четвертої статті 183 Кримінального процесуального кодексу України, суд має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні, якщо злочин вчинено із застосуванням насильства, а тому суд з урахуванням викладеного не визначає розмір застави.

Керуючись статтями 176-178, 183, 194, 331, 372, 376 Кримінального процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Київський слідчий ізолятор», що за адресою: м. Київ, вул. Дегтярівська, 13, строком 60 (шістдесят) днів до 17 січня 2026 року включно.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення. Ухвала підлягає негайному виконанню, а її оскарження не зупиняє її виконання.

Суддя ОСОБА_1