КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 359/3506/19 Головуючий І-ї інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/1814/2025 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з секретарем - ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинувачених в режимі

відеоконферецнії - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

захисників - ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні - прокурора відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_6 , захисника обвинуваченого ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_10 , захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_11 , захисників обвинуваченого ОСОБА_8 - адвокатів ОСОБА_12 та ОСОБА_14 , потерпілого ОСОБА_15 , представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_16 - адвоката ОСОБА_17 на вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 04 червня 2024 року щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчук Полтавської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, працюючого генеральним директором фірми «Паскаль», не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

04 листопада 2010 року вироком Солом`янського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 296 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України, із застосуванням ст.75 КК України, з випробуванням та встановленим іспитовим строком на 3 роки;

15 липня 2013 рок вироком Московського районного суду м. Харкова за ч.5 ст.185, ст.71 КК України до 10 років позбавлення волі, з конфіскацією всього майна, 02 грудня 2014 року ухвалою Апеляційного суду Харківської області на підставі п.2 Закону України «Про амністію 2014 року» звільнений від відбування основного покарання у виді позбавлення волі, а покарання у виді конфіскації майна визначено виконувати самостійно (відомості про виконання вироку у частині конфіскації майна відсутні),

виправдано за епізодами, передбаченими ст. 209 КК України, (придбання ОСОБА_18 двох об`єктів нерухомості).

Крім того, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.257, ч.4 ст.187, ч.1 ст.263, ч.3 ст.262, ч.3 ст. 28 і ч.2 ст. 121, ч.1 ст.209 КК України, та призначено покарання:

за ст. 257 КК України у виді 10 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його особистою власністю;

за ч. 4 ст. 187 КК України у виді 12 років 6 місяців позбавлення волі, з конфіскацією всього майна, яке є його особистою власністю;

за ч. 1 ст. 263 КК України у виді 4 років позбавлення волі;

за ч. 3 ст. 262 КК України у виді 10 років позбавлення волі, з конфіскацією всього майна, яке є його особистою власністю;

за ч.3 ст. 28 і ч.2 ст. 121 КК України у виді 10 років позбавлення волі;

за ч. 1 ст. 209 КК України у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських повноважень строком на 1 (один) рік, з конфіскацією всього майна, яке є його особистою власністю.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді 12 (дванадцяти ) років 6 (шести) місяців позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських повноважень строком на 1 (один) рік, з конфіскацією всього майна, яке є його особистою власністю.

Запобіжний захід ОСОБА_7 у виді тримання під вартою, до набрання вироком законної сили, залишено без зміни.

Відмовлено адвокату ОСОБА_19 у задоволенні його клопотання про зміну ОСОБА_7 запобіжного заходу до набрання вироком щодо нього законної сили.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 постановлено рахувати з 11 липня 2018 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_7 в строк відбування покарання термін його попереднього ув`язнення, а саме з 11 липня 2018 року до набрання цим вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Києва, громадянина України, з вищою освітою, працюючого заступником директора БК «Некст-Буд», розлученого, маючий на утриманні двох дітей ІНФОРМАЦІЯ_3 та ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого,

визнано у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.257, ч.4 ст.187, ч.1 ст.263, ч.3 ст.262, ч.3 ст. 28 і ч.2 ст. 121 КК України, і призначено йому покарання:

за ст. 257 КК України у виді 10 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його особистою власністю;

за ч. 4 ст. 187 КК України у виді 12 років 6 місяців позбавлення волі, з конфіскацією всього майна, яке є його особистою власністю;

за ч. 1 ст. 263 КК України у виді 4 років позбавлення волі;

за ч. 3 ст. 262 КК України у виді 10 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його особистою власністю;

за ч.3 ст. 28 і ч.2 ст. 121 КК України у виді 10 років позбавлення волі;

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді 12 (дванадцяти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі, з конфіскацією всього майна, яке є його особистою власністю.

Запобіжний захід ОСОБА_8 у виді тримання під вартою, до набрання вироком законної сили, залишено без зміни.

Строк відбуття покарання ОСОБА_8 постановлено рахувати з 11 липня 2018 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_8 в строк відбування покарання термін його попереднього ув`язнення, а саме з 11 липня 2018 року до набрання цим вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця м. Сєвєродонецьк Луганської області, громадянин України, з вищою освітою, офіційно не працюючого, одруженого, маючого на утриманні трьох дітей ІНФОРМАЦІЯ_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 та ІНФОРМАЦІЯ_8 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_4 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_5 , раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.257, ч.4 ст.187, ч.1 ст.263, ч.3 ст.262, ч.2 ст.289, ч.3 ст.28 і ч.2 ст.121, ст.290 КК України, і призначено йому покарання:

за ст. 257 КК України у виді 10 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його особистою власністю;

за ч. 4 ст. 187 КК України у виді 12 років 6 місяців позбавлення волі, з конфіскацією всього майна, яке є його особистою власністю;

за ч. 1 ст. 263 КК України у виді 4 років позбавлення волі;

за ч. 3 ст. 262 КК України у виді 10 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його особистою власністю;

за ч. 2 ст. 289 КК України у виді 6 років позбавлення волі, з конфіскацією всього майна, яке є його особистою власністю;

за ч.3 ст. 28 і ч.2 ст. 121 КК України у виді 10 років позбавлення волі;

за ст. 290 КК України у виді 3 років обмеження волі.

На підставі ч.5 ст. 74, ст. 49 КК України, звільнено ОСОБА_9 від покарання у виді обмеження волі, призначеного за вчинення кримінального проступку, передбаченого ст. 290 КК України.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, ст.257, ч.4 ст.187, ч.1 ст.263, ч.3 ст.262, ч.2 ст. 289, ч.3 ст. 28 і ч.2 ст. 121 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_9 покарання у виді 12 (дванадцяти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі, з конфіскацією всього майна, яке є його особистою власністю.

Запобіжний захід ОСОБА_9 у виді тримання під вартою, до набрання вироком законної сили, залишено без зміни.

Строк відбуття покарання ОСОБА_9 постановлено рахувати з 11 квітня 2018 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_9 в строк відбування покарання термін його попереднього ув`язнення, а саме з 11 квітня 2018 року до набрання цим вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Позов адвоката ОСОБА_20 в інтересах потерпілого ОСОБА_15 до ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 в солідарному порядку на користь ОСОБА_15 на відшкодування майнової шкоди - суму 11 250 280 гривень (одинадцять мільйонів двісті п`ятдесят тисяч двісті вісімдесят) гривень та на відшкодування моральної шкоди суму - 800 000 (вісімсот тисяч) гривень.

Позов адвоката ОСОБА_21 в інтересах потерпілої ОСОБА_22 до ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 в солідарному порядку на користь ОСОБА_22 на відшкодування майнової шкоди - суму 770 174 гривень (сімсот сімдесят тисяч сто сімдесят чотири) гривні та на відшкодування моральної шкоди суму - 300 000 (триста тисяч) гривень.

Позов адвоката ОСОБА_21 в інтересах потерпілого ОСОБА_23 до ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 про відшкодування моральної шкоди задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 в солідарному порядку на користь ОСОБА_23 на відшкодування моральної шкоди суму - 30 000 (тридцять тисяч) гривень.

Позов адвоката ОСОБА_24 в інтересах потерпілої ОСОБА_25 до ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 в солідарному порядку на користь ОСОБА_25 на відшкодування майнової шкоди - суму 2 728 000 гривень (два мільйона сімсот двадцять вісім тисяч) гривень та на відшкодування моральної шкоди суму - 150 000 (сто п`ятдесят тисяч) гривень.

Вирішено питання щодо речових доказів та стягнення процесуальних витрат.

На вказаний вирок прокурором, потерпілим, представником третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, обвинуваченими та їх захисниками подано апеляційні скарги.

До початку апеляційного розгляду захисниками ОСОБА_13 , ОСОБА_19 , ОСОБА_12 та ОСОБА_10 подані клопотання про зміну запобіжного заходу щодо обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

У своєму клопотанні захисник ОСОБА_12 просить змінити запобіжний захід відносно ОСОБА_8 , застосувавши відносно нього запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, а саме особисте зобов`язання. На обґрунтування даного клопотання зазначає про те, що ОСОБА_26 був затриманий 11.07.2018 року та з того часу знаходиться під вартою. Зауважує, що відповідно до оскаржуваного вироку, ОСОБА_8 на підставі ч.5 ст.72 КК України, в строк відбування покарання було враховано строк його попереднього ув`язнення, а саме з 11 липня 2018 року до набрання цим вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Таким чином, на думку захисника, підстава перебування ОСОБА_8 під вартою є юридично не визначеною. Крім того, враховуючи стадію кримінального розгляду, на якій знаходиться дане кримінальне провадження, є зрозумілим, що жодний з передбачених законодавством ризиків є необґрунтованим. Разом з тим, ОСОБА_8 позитивно характеризується, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на час затримання працював офіційно, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, батька похилого віку.

У своєму клопотанні захисник ОСОБА_10 просить змінити ОСОБА_9 запобіжний захід з тримання під вартою на інший запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою та зазначає про те, що на день надходження справи до апеляційного суду та визначення складу суду -10.07.2024 р. ОСОБА_9 з урахуванням ч.5 ст.72 КК України, фактично відбув строк призначеного йому покарання судом першої інстанції. Таким чином, тримання ОСОБА_9 під вартою не пов`язане з відбуттям призначеного йому покарання у вигляді позбавлення волі, оскільки строк його тримання під вартою перевищує тривалість призначеного покарання у вигляді позбавлення волі, тому останній перебуває у стані невизначеності щодо тривалості свого ув`язнення під час апеляційного провадження.

У своєму клопотанні захисники ОСОБА_13 та ОСОБА_19 просять змінити запобіжний захід щодо ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою та зазначає про те, що у ситуації що склалася, ОСОБА_7 відбув призначене йому покарання, отже, подальше тримання під вартою на підставі вироку не узгоджується з жодними положеннями КВК України та КПК України, ні за загальними ні за спеціальними нормами, що регулюють такі питання - по суті є незаконним. Звертає увагу на те, до ДУ «Київський слідчий ізолятор» було спрямовано адвокатський запит, з проханням надати копію усіх вихідних документів ДУ «Київський слідчий ізолятор» та відповіді на них, якими було здійснено реагування на можливі порушення прав ОСОБА_7 , через перевищення граничного строку тримання під вартою та відсутність судового рішення, що набрало законної сили, яким такого позбавлено свободи. Так, у відповідь на вказаний адвокатський запит, ДУ «Київський слідчий ізолятор» надано документи реагування на відсутність призначених судових засідань щодо ОСОБА_7 та його доставки до приміщення Київського апеляційного суду для розгляду апеляційних скарг.

Вислухавши доводи клопотання сторони захисту про зміну обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання та пояснення прокурора, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України, у разі визнання особи винуватою, у резолютивній частині вироку зазначається, окрім іншого, рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження, у тому числі, рішення про запобіжний захід до набрання вироком законної сили.

Таким чином, положеннями ст.374 КПК закріплено обов`язок суду під час постановлення вироку вирішити питання щодо запобіжного заходу, який буде забезпечувати виконання ухваленого вироку. У випадку, коли таку особу засуджено до позбавлення волі, за відсутності встановлених виняткових випадків, відносно неї застосовується запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Слід звернути увагу, що після проголошення вироку запобіжний захід відіграє роль заходу забезпечення виконання покарання, покликаного запобігти спробам втечі обвинуваченого та ухилення від відбування призначеного покарання, вчинення нових злочинів, а також як захід забезпечення належної процесуальної поведінки під час гіпотетично можливого провадження з перегляду судового рішення в апеляційному порядку.

Розглядаючи клопотання захисників обвинувачених про зміну запобіжного заходу, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передували обранню такого виняткового запобіжного заходу, та перевірити можливість зміни запобіжного заходу.

Доводи захисників про те, що обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 відбули строк призначеного їм покарання судом першої інстанції, а тому, їх тримання під вартою не пов`язане з відбуттям призначеного покарання у вигляді позбавлення волі, оскільки строк їх тримання під вартою перевищує тривалість призначеного покарання у вигляді позбавлення волі, тому вони перебувають у стані невизначеності щодо тривалості свого ув`язнення під час апеляційного провадження, колегія суддів вважає передчасними з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, вироком суду першої інстанції запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо обвинувачених, залишено без змін до набрання вироком законної сили.

Так, суд першої інстанції, ухвалюючи обвинувальний вирок, призначив остаточне покарання у виді 12 років 6 місяців позбавлення волі кожному з обвинувачених та на підставі ч.5 ст.72 КК України зарахував в строк відбування покарання термін попереднього ув`язнення, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, та постановив строк відбування покарання ОСОБА_8 та ОСОБА_7 рахувати з 11 липня 2018 року, а ОСОБА_9 - з 11 квітня 2018 року.

При цьому, хоча обвинувачені перебувають під вартою тривалий час, наразі триває апеляційний розгляд даного кримінального провадження, а відтак - оскаржуваний вирок не набрав законної сили, тому необхідність у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зберігається з огляду на ступінь тяжкості інкримінованих кримінальних правопорушень, розмір призначеного покарання, ризики ухилення від суду та забезпечення належного розгляду апеляційних скарг.

Крім того, слід врахувати, що прокурор та потерпілий у своїх апеляційних скаргах не погоджуються з кваліфікацією дій обвинувачених за ч.3 ст.28 і ч.2 ст.121 КК України, вважають, що вчинене підлягає кваліфікації за п.6 ч.2 ст. 115 КК України та просять призначити покарання у виді довідного позбавлення волі. За таких обставин, доводи сторони захисту щодо порушення прав обвинувачених' оскільки вони відбули призначене судом покарання є безпідставними.

Згідно з ч. 3 ст. 377 КПК України, якщо обвинувачений, що тримається під вартою, засуджений до арешту чи позбавлення волі, суд у виняткових випадках з урахуванням особи та обставин, встановлених під час кримінального провадження, має право змінити йому запобіжний захід до набрання вироком законної сили на такий, що не пов`язаний з триманням під вартою, та звільнити такого обвинуваченого з-під варти.

Клопотання захисників обвинувачених не містять жодних виключних випадків, які б свідчили про необхідність зміни запобіжного заходу із тримання під вартою.

Посилання захисника - адвоката ОСОБА_12 на те, що ОСОБА_8 позитивно характеризується, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на час затримання працював офіційно, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, батька похилого віку, - не зменшують встановлені ризики та не можуть бути беззаперечними стримуючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки обвинуваченого. Хвороба батька ОСОБА_27 , про що захисник надав медичну документацію, не спростовує існування ризиків, з якими закон пов*язує застосування запобіжного заходу та може слугувати самостійною підставою для його зміни.

Відтак, для зміни запобіжного заходу за клопотанням сторони захисту, остання повинна довести, що обставини, наведені у ст. 194 КПК, які враховувались судом при застосуванні запобіжного заходу, перестали існувати або ж їх вага суттєво зменшилась.

Натомість, клопотання захисників про зміну запобіжного заходу обвинуваченим не містять жодних доводів на підтвердження зміни обставин, які слугували підставами для застосування запобіжного заходу за вироком суду, оцінивши які суд міг би дійти висновку про відсутність підстав подальшого тримання обвинувачених під вартою або наявність суттєвих обставин та підстав для зміни запобіжного заходу на інший, менш обтяжливий.

За таких обставин колегія суддів не вбачає підстав на даній стадії судового провадження для зміни запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Керуючись ст. ст. 405,419 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

У задоволенні клопотань захисників ОСОБА_13 , ОСОБА_19 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 про зміну запобіжного заходу щодо обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді

_______________ _______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3