УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2026 року Соборний районний суд міста Дніпра

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

з секретарем: ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисників адвокатів ОСОБА_5 , ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Соборного районного суду міста Дніпра клопотання прокурора ОСОБА_3 про зміну обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу із застави на тримання під вартою, заявлене у кримінальному провадженні № 201/5884/22 (пр. № 1-кп/201/177/2025), відомості про яке 16 грудня 2021 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001585, стосовно:

-ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Дніпропетровськ, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України;

-ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який народився у м. Дніпропетровськ, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , обвинувачених у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

У судовому засіданні прокурором ОСОБА_3 було заявлено письмове клопотання про зміну обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу з застави на тримання під вартою, в обґрунтування якого було зазначено, що, не дивлячись на те, що відносно ОСОБА_4 діє запобіжний захід у вигляді застави, це не стало для ОСОБА_4 стримуючим фактором, оскільки останній є фігурантом в іншому кримінальному провадженні, в рамках якого, 29 жовтня 2025 року йому було вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 262 КК України. Таким чином, стороною обвинувачення встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, враховуючи, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, що може стати підставою для переховування від суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності. Крім того, враховуючи, що діючий запобіжний захід у вигляді застави не став для ОСОБА_4 стримуючим фактором, який міг би запобігти вчиненню нового умисного особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, останній може продовжити вчиняти інші кримінальні правопорушення. На підставі викладеного, сторона обвинувачення просить змінити ОСОБА_4 запобіжний захід із застави на тримання під вартою.

Захисник адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання сторони обвинувачення про зміну обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на необґрунтованість зазначених у клопотанні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, та просив врахувати, що навіть в рамках іншого кримінального провадження, в рамках якого ОСОБА_4 було повідомлено про підозру за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 262 КК України, суд апеляційної інстанції дійшов до висновку про можливість застосування до останнього запобіжного заходу із можливістю внесення застави, та, враховуючи особу обвинуваченого та його зразкову процесуальну поведінку, просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора про зміну запобіжного заходу.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав думку свого захисника та посилався на необґрунтованість пред`явленого йому обвинувачення в іншому кримінальному провадженні, зазначивши, що вказана обставина не може бути підставою для зміни йому запобіжного заходу, враховуючи недоведеність його вини.

Захисник адвокат ОСОБА_6 залишив вирішення вказаного питання на розсуд суду.

Дослідивши матеріали клопотання, а також вислухавши думки учасників кримінального провадження, суд доходить до наступних правових висновків.

Як встановлено судом, ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Дніпра (Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська) від 24 травня 2022 року, стосовно ОСОБА_4 в рамках вказаного кримінального провадження було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а також визначено розмір застави у сумі 99 240,00 гривень.

26 травня 2022 року, відносно ОСОБА_4 внесено заставу в розмірі, визначеному ухвалою слідчого судді про застосування запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 182 КПК України, застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у дохід держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу.

Частиною 8 ст. 182 КПК України передбачено, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Крім цього, відповідно до ч. 11 ст. 182 КПК України також встановлено, що застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КПК України, прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися в порядку, передбаченому статтею 184 цього Кодексу, до слідчого судді, суду із клопотанням про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування, зміну або покладення додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу, чи про зміну способу їх виконання.

Згідно з положеннями ст. 203 КПК України, ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Вирішуючи питання щодо наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, суд приходить до висновку, що сторона обвинувачення у судовому засіданні довела наявність достатніх підстав вважати, що існує ризик того, що обвинувачений ОСОБА_4 зможе переховуватись від суду, оскільки кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 186 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 належить до категорії тяжкого злочину, максимальна санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі строком до десяти років, у зв`язку із чим, зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для обвинуваченого переховуватися від суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Поряд із цим, суд вважає недоведеним під час розгляду клопотання наявність ризику, визначеного п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризик вчинити інше кримінальне правопорушення, з підстав його необґрунтованості та відсутності будь-яких достатніх доказів на підтвердження його існування. При цьому, суд бере до уваги, що наявність стосовно обвинуваченого іншого кримінального провадження, в рамках якого йому повідомлено про підозру, не може бути єдиною підставою для встановлення наявності ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 , відповідно до ст. 89 КК України, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, а його вина у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 262 КК України, не встановлена судом у передбаченому законом порядку.

Таким чином, враховуючи, що прокурором, на момент розгляду клопотання, доведено наявність достатніх підстав вважати, що існує ризик, передбачений статтею 177 КПК України, зокрема, ризик переховуватись від суду, однак не доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику, зазначеному у клопотанні (п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України), суд, враховуючи дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 приходить до висновку, що вагомих підстав для зміни останньому запобіжного заходу із застави на тримання під вартою немає.

У клопотанні стороною обвинувачення приділено недостатньо уваги, чому більш м`який запобіжний захід у вигляді застави не зможе уберегти від тих ризиків, на які вона посилається. Враховуючи це, суд приходить до висновку, що запобіжний захід у вигляді застави, застосований до обвинуваченого в рамках даного кримінального провадження, зможе виступити стримуючим фактором, достатнім для запобігання ризику, який обґрунтований та встановлений в судовому засіданні. Зазначений висновок суду узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Боротюк проти України», заява № 33579/04 п. 62, в якому зазначено, що у всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів.

Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні клопотання прокурора про зміну обвинуваченому запобіжного заходу із застави на тримання під вартою.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 182, 183, 194, 200, 331, 369-372, 376 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання прокурора ОСОБА_3 про зміну обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу із застави на тримання під вартою, заявленому у кримінальному провадженні № 201/5884/22 (пр. № 1-кп/201/177/2025), відомості про яке 16 грудня 2021 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001585, стосовно ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , обвинувачених у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України відмовити.

Повний текст ухвали буде складено та проголошено о 14.50 годині 09 лютого 2026 року.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана обвинуваченим, його захисником, законним представником, прокурором безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання, крім випадків, встановлених цим Кодексом та не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції.

Головуючий - суддя: ОСОБА_1