провадження № 1-кс/208/4882/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2025 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд міста Кам`янського в складі:

Слідчого судді: ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

за участі прокурора: ОСОБА_3 ,

підозрюваної: ОСОБА_4 ,

захисника: ОСОБА_5 (в режимі ВКЗ),

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду № 7 м.Кам`янське клопотання старшого слідчого відділу СУ ГУНП в Донецькій області підполковника поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу управління нагляду Донецької обласної прокуратури ОСОБА_3 , за матеріалами кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000610 від 26.09.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.149 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, з середньо-спеціальною освітою, офіційно не працює, одружена, раніше не судима, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

підозрюваної у вчиненні у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

І. Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається.

До Заводського районного суду міста Кам`янського надійшло вказане клопотання, в обґрунтування якого зазначено, що в провадженні СУ ГУНП в Донецькій області знаходиться кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000610 від 26.09.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України.

Під час досудового розслідування по вказаному кримінальному провадженню встановлено, що приблизно у серпні 2025 року, більш точні дата та час досудовим розслідуванням не встановлені, ОСОБА_4 , діючи умисно, за попередньою змовою з ОСОБА_7 , керуючись корисливими мотивами, маючи на меті одержання стабільних незаконних прибутків від сексуальної експлуатації громадянок України в Республіці Польща, усвідомлюючи протиправність своїх дій, вирішили зайнятись злочинною діяльністю, пов`язаною з пошуком, вербуванням, переміщенням молодих жінок через державний кордон України для їх сексуальної експлуатації на території Республіки Польща, у зв`язку з чим ОСОБА_4 та ОСОБА_7 за попередньою змовою групою осіб стали підшукувати на території Донецької області осіб жіночої статі, які перебувають у скрутному матеріальному становищі.

Надалі, протягом вересня 2025 (більш точні дата та час під час досудового розслідування не встановлено), ОСОБА_4 , використовуючи уразливий стан жінок, зумовлений тяжкими особистими обставинами та скрутним матеріальним становищем, які обмежували здатність усвідомлювати свої дії, проводила їх вербування з метою переміщення через державний кордон України до Республіки Польща, обіцяючи роботу та високі заробітки, з цією метою призначала зустрічі щодо обговорення умов праці, повідомляючи останнім, що їх діяльність буде пов`язана із наданням послуг сексуального характеру за грошову винагороду та що в Республіці Польща така діяльність є легальною.

Так, 17.09.2025 приблизно о 18:00 год. ОСОБА_4 , з метою реалізації спільного із ОСОБА_7 злочинного умислу, направленого на вербування, переміщення жінок з метою сексуальної експлуатації на території Республіки Польща, знаходячись у невстановленому під час досудового розслідування місці, під час спілкування за допомогою месенджеру «Телеграм» з ОСОБА_8 запропонувала останній поїхати до Республіки Польща, з метою надання послуг сексуального характеру за грошову винагороду. В подальшому, ОСОБА_4 почувши відмову від ОСОБА_8 запропонувала їй підшукати дівчат, які перебувають в уразливому стані через свої побутові та сімейні обставини та мають скрутне матеріальне становище, і яких ОСОБА_4 та ОСОБА_7 зможуть завербувати для надання послуг сексуального характеру за грошову винагороду на території Республіки Польща та будуть сприяти в їх переміщенні за кордон. За кожну таку дівчину ОСОБА_4 обіцяла в подальшому грошову винагороду.

В подальшому, 18.10.2025 о 14:00 год., ОСОБА_8 , яка була залучена до проведення негласних слідчих (розшукових) дій та діяла під контролем працівників поліції, перебуваючи на території «Залізничного вокзалу», розташованого за адресою: Дніпропетровська область м. Дніпро, вул. Курчатова, 10, під час проведення негласної слідчої (розшукової) дії контроль за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту, для документування злочинної діяльності ОСОБА_4 та ОСОБА_7 зателефонувала ОСОБА_4 та домовилась про зустріч.

У цей же день, 18.10.2025 приблизно о 16:00 год., ОСОБА_8 , діючи під контролем працівників поліції, перебуваючи у сквері, розташованому біля «Залізничного вокзалу» у м. Кам`янське Дніпропетровської області під час спілкування з ОСОБА_4 розповіла останній про те, що у дівчат на яких вона розраховувала, поїхати до Республіки Польща не виходить, але вона знає інших, які перебувають у скрутному матеріальному становищі і їх лише треба переконати у необхідності такої поїздки для надання послуг сексуального характеру на території Республіки Польща. В свою чергу, ОСОБА_4 , діючи умисно, з метою реалізації спільного з ОСОБА_7 злочинного умислу, направленого на вербування та переміщення жінок з метою сексуальної експлуатації на території Республіки Польща, пообіцяла ОСОБА_8 сплатити за кожну з таких дівчат грошові кошти у сумі 100 Євро, але лише після початку надання вказаними дівчатами платних сексуальних послуг на території Республіки Польща під керівництвом ОСОБА_7 . Крім цього, ОСОБА_4 повідомила, що якщо під час спілкування з вказаними дівчатами у них виникнуть питання, то ОСОБА_8 може їй зателефонувати у месенджері «Телеграм» і вона сама повідомить їм всі умови праці на території Республіки Польща.

Після цього, знаходячись у м. Краматорську Донецької області, ОСОБА_8 зустрілась зі своїми знайомими ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , які перебували в уразливому стані, внаслідок побутових та сімейних обставин і скрутного матеріального становища, та запропонувала останнім поїхати на роботу до Республіки Польща, при цьому не повідомляючи про яку саме роботу іде мова, зазначивши що всі умови вказаної роботи їм розповість інша людина, з якою необхідно буде зустрітися у м. Кам`янське Дніпропетровської області, на що останні погодились.

03.11.2025 приблизно о 21:00 год., ОСОБА_8 перебуваючи на території м. Краматорськ Донецької області, діючи під контролем працівників поліції, зателефонувала ОСОБА_4 , якій розповіла про те, що знайшла двох дівчат в уразливому стані та домовилась про зустріч.

05.11.2025 приблизно о 15:07 год. ОСОБА_8 перебуваючи біля «Залізничного вокзалу» у м. Кам`янське Дніпропетровської області, діючи під контролем працівників поліції, під час проведення негласної слідчої (розшукової) дії контроль за вчиненням злочину, з метою документування злочинної діяльності ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , а також перевірки їх справжніх намірів, разом з потерпілими ОСОБА_9 та ОСОБА_10 зустрілись з ОСОБА_4 , яка діючи умисно, з метою доведення спільного злочинного умислу, направленого на вербування та переміщення жінок з метою сексуальної експлуатації на території Республіки Польща, достовірно знаючи про знаходження потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в уразливому стані внаслідок тяжких особистих обставин та скрутного матеріального становища, запропонувала останнім роботу з надання платних сексуальних послуг на території Республіки Польща під керівництвом ОСОБА_7 , повідомивши про можливість заробити на такій роботі значні грошові кошти протягом короткого проміжку часу, а також про легальність проституції в Республіці Польща. Після цього, ОСОБА_4 за допомогою месенджеру «Телеграм» зателефонувала ОСОБА_7 , яка діючи умисно, за попередньою змовою з ОСОБА_4 , з метою вербування та переміщення вказаних осіб для їх подальшої сексуальної експлуатації на території Республіки Польща почала переконувати потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , що вони зможуть заробляти в Республіка Польща значні суми грошових коштів під її керівництвом. А також про те, що у разі якщо вони погодяться надавати послуги сексуального характеру, вона сплатить їм квитки до Республіки Польща, забезпечить їх житлом, зробить рекламу та буде підшукувати клієнтів, викликавши у потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 уявлення про вигідність та безпечність такої роботи, враховуючи їх уразливий стан, останні надали згоду на пропозицію ОСОБА_4 та ОСОБА_7 щодо виїзду до Республіки Польща для надання послуг сексуального характеру за грошову винагороду. При цьому, ОСОБА_7 повідомила потерпілим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 що для виїзду з України їм потрібно буде зробити паспорти для виїзду за кордон.

06.12.2025 ОСОБА_8 , яка діяла під контролем працівників поліції повідомила ОСОБА_4 про отримання ОСОБА_9 та ОСОБА_10 паспортів для виїзду за кордон, яка в свою чергу, з метою доведення спільного злочинного умислу, направленого на вербування та переміщення з метою сексуальної експлуатації вказаних осіб на території Республіки Польща, сказала, що вона повідомить про це ОСОБА_7 , щоб спільно з останньою підшукати квитки на автобус до Республіки Польща.

09.12.2025 ОСОБА_7 зателефонувала ОСОБА_8 та попросила надати їй номери мобільних телефонів потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 з метою прямого спілкування з останніми.

11.12.2025 ОСОБА_8 яка діяла під контролем працівників поліції, знаходячись разом з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 з мобільного телефону останньої, використовуючи месенджер «Телеграм» за допомогою гучного зв`язку зв`язалися з ОСОБА_7 , яка під час спілкування попросила надати їй повні анкетні дані потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 з метою придбання квитків на автобусний рейс до Республіки Польща.

12.12.2025 ОСОБА_7 , діючи умисно за попередньої змовою з ОСОБА_4 , з метою переміщення для подальшої сексуальної експлуатації на території Республіки Польща потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 надіслала ОСОБА_8 в месенджері «WhatsApp» копії білетів вказаних осіб на автобусний рейс сполученням «Запоріжжя-Свебодзин», з АС Кам`янське до м. Катовиці, на 09:00 год. 16.12.2025, повідомивши, що вона забронювали їм вказані білети і що ОСОБА_4 повинна буде зустріти їх та посадити на вказаний автобус о 09:00 год. в м. Кам`янське, Дніпропетровської області.

Після цього, 16.12.2025 приблизно о 08:35 год. ОСОБА_4 знаходячись в районі «Залізничного вокзалу» у м. Кам`янське Дніпропетровської області, діючи умисно, за попередньою змовою з ОСОБА_7 з метою доведення спільного злочинного умислу направленого на вербування та переміщення ОСОБА_9 та ОСОБА_10 до Республіки Польща для їх подальшої сексуальної експлуатації, зустрілась з ОСОБА_8 , яка діяла під контролем працівників поліції, та потерпілими ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , яким повідомила, що ОСОБА_7 наразі займається пошуком їм в Республіці Польща житла та рекламою, а також що остання зустріне їх у м. Катовиці Республіка Польша та буде у всьому допомагати і підказувати, запевнивши потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , що в Польщі зовсім інше життя і вони там швидко зможуть заробити великі гроші. Після цього, приблизно о 09:00 год. ОСОБА_4 сплатила за допомогою терміналу заброньовані ОСОБА_9 і ОСОБА_10 автобусні білети та посадила їх на автобус сполученням «Запоріжжя-Свебодзин», який разом з потерпілими вирушив за вищевказаним маршрутом.

16.12.2025 о 10:21 год. в порядку ст. 208 КПК України затримано ОСОБА_4

16.12.2025 з урахуванням здобутих доказів ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України.

В клопотанні слідчий, за погодженням з прокурором, просить застосувати до підозрюваної ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначенням розміру застави в розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, строком на 60 діб, зазначаючи, що ОСОБА_4 може здійснити спроби переховатися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інші кримінальні правопорушення.

ІІ. Позиції учасників у судовому засіданні.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав подане клопотання та просив його задовольнити, надавши пояснення, аналогічні викладеним у клопотанні.

Підозрювана ОСОБА_4 та її захисник адвокат ОСОБА_5 , заперечували проти задоволення клопотання та просили застосувати запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

ІІІ. Положення закону, якими керувалася слідча суддя при постановленні ухвали.

Згідно із ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження є запобіжні заходи (п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК).

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що:

(1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

(2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;

(3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою. Запобіжні заходи застосовуються під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора (частини 3, 4 ст. 176 КПК).

Статтею 177 КПК України встановлено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема: (1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; (2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; (3) незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні; (4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; (5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: (1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; (2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказують детектив та прокурор; (3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 КПК, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок не встановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень (ч. 1 ст. 42 КПК).

Згідно із ч. 1 ст. 12 КПК України, під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 (ч. 1 ст. 183 КПК).

Згідно із ч. 1 ст. 182 КПК України, застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу.

IV. Встановлені слідчим суддею обставини, мотиви, з яких слідчий суддя виходив при постановленні ухвали.

Під час розгляду клопотання слідчий суддя встановив наступні обставини та дійшов таких висновків.

Щодо обґрунтованості підозри.

Згідно із усталеною судовою практикою, яка обґрунтовується рішеннями Європейського суду з прав людини (у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011, у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994 та у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Також, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Саме з огляду на таке розуміння обґрунтованості підозри слідчий суддя вирішував це клопотання, та дійшов висновку про те, що описана у клопотанні фабула, в сукупності з наданими прокурором поясненнями та матеріалами кримінального провадження, свідчать про наявність у діях ОСОБА_4 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.149 КК України.

Слід однак зауважити, що на цьому етапі провадження слідчий суддя не вирішував тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, винуватість чи невинуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі оцінки сукупності отриманих відомостей лише визначив, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою (за стандартом «обґрунтованої підозри») для застосування щодо неї запобіжного заходу.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 підтверджується зібраними під час досудового розслідування наступними доказами: протоколами допиту свідка ОСОБА_8 , потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , протоколом затримання ОСОБА_4 , протоколом обшуку в автомобілі ОСОБА_4 , вилученими речовими доказами, матеріалами проведених НСРД, та іншими матеріалами кримінального провадження, які містять достатні дані, що дають підстави вважати ОСОБА_4 причетною до вчинення інкримінованого їй кримінального правопорушення.

Отже, оцінивши наведені вище докази в їх сукупності, слідчий суддя дійшов висновку, що досліджених матеріалів достатньо для того, щоб в межах судового контролю, який наразі здійснюється, дійти висновку про наявність обґрунтованої підозри.

Щодо існування ризиків

Прокурор, наполягаючи на застосуванні до підозрюваної ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, окрім обґрунтованості підозри останньої у вчиненні кримінального правопорушення, вказує також на існування ризиків, які дають підстави вважати, що підозрювана може: (1) переховуватися від органів досудового розслідування та суду; (2) незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні; (3) вчиняти інші кримінальні правопорушення.

На переконання слідчого судді, ризики, що дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрювана може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірної можливості здійснення підозрюваною зазначених дій. Водночас, КПК України не вимагає доказів того, що підозрювана обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що вона має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Перевіряючи існування зазначених прокурором ризиків, слідчий суддя установив таке.

(1) Ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду.

ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за вчинення якого, у разі встановлення її винуватості судом, останній загрожує покарання у вигляді позбавлення волі строком від 5 до 12 років з конфіскацією майна або без такої. ОСОБА_4 , офіційно не працевлаштована, на утриманні малолітніх чи неповнолітніх дітей не має, що у своїй сукупності свідчить про відсутність у неї міцних соціальних зв`язків за місцем її проживання, що у свою чергу свідчить про те, що ризик втечі нею може бути розцінений менш небезпечним, ніж кримінальне переслідування та процедура відбування покарання. Крім цього, при запровадженому воєнному стані в умовах збройної агресії рф проти України, ОСОБА_4 з метою уникнення покарання, яке їй загрожує у разі встановлення її винуватості судом, може виїхати за кордон України, оскілки було встановлено, що ОСОБА_4 у період часу з 07.01.2025 по 24.07.2025 перебувала за межами України, а саме у Німеччині, тобто існують реальні підстави вважати, що остання може переховуватися від органу досудового розслідування та (або) суду в тому числі за кордоном.

(2) Ризик незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні.

Підозрювана ОСОБА_4 з метою уникнення покарання, яке їй загрожує у разі доведення її винуватості перед судом, може почати спроби незаконного впливу на потерпілих та свідка, зокрема шляхом вмовляння, підкупу або погроз, що може призвести до зміни їх показань у судовому провадженні, а це, у свою чергу може призвести до уникнення підозрюваною законного та справедливого покарання, оскільки з огляду на положення ст. 23 КПК України (безпосередність дослідження показань судом), судом будуть братись до уваги саме ті покази свідків, які вони нададуть безпосередньо суду, а не слідчому на стадії досудового розслідування. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України.

Тобто ризик впливу на потерпілих та свідка існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, а й в подальшому на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від потерпілих та свідка та дослідження їх судом.

Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає що підозрювана ОСОБА_4 з метою зміни правдивих показань потерпілих та свідка, може здійснити спроби незаконно на них впливати, тобто існує реальний ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

(3) Ризик вчиняти інші кримінальні правопорушення підтверджується

ОСОБА_4 в умовах воєнного стану та війни України проти рф, не стала займатись суспільно-корисливою працею, або працею, направленою на підтримання Держави в умовах війни з рф, а навпаки намагалась займатись сексуальною експлуатацію на території Республіки Польща громадянок України, які знаходяться в уразливому стані, в тому числі внаслідок військової агресії рф проти України. Таким чином, з метою незаконного, протиправного та швидкого збагачення, ОСОБА_4 може продовжити вчиняти кримінальні правопорушення проти волі, честі та гідності особи, оскільки вона не має постійного джерела доходу.

Мотиви слідчого судді щодо запобіжного заходу, який слід застосувати щодо підозрюваної та інші питання

Оскільки раніше було встановлено обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.149 КК України та наявність декількох ризиків, то з метою забезпечення дієвості кримінального провадження, застосування запобіжного заходу щодо підозрюваної є об`єктивно необхідним. Тому наступним кроком буде визначення, запобіжного заходу, який належить застосувати.

Прокурор просив застосувати щодо ОСОБА_11 найбільш суворий запобіжний захід - тримання під вартою на 60 днів, з визначенням розміру застави, покликаючись на обґрунтованість підозри та наявність ризиків. Прокурор вважав, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, передбачених КПК України, не забезпечить виконання підозрюваним своїх обов`язків та не запобігатиме існуючим ризикам.

Як зазначалося раніше, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років (п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК).

Відомостей, які свідчили б про неможливість застосування до підозрюваної ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, сторонами не надано.

Строк дії ухвали суду про тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання затриманого - з моменту затримання (частини 1, 2 ст. 197 КПК України).

Зважаючи на встановлені судом ризики, про які йшлося вище, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність застосування до підозрюваної запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк 60 днів.

Оцінюючи можливість застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, слідчий суддя, врахував наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.149 КК України. Така оцінка стосується перспективних фактів, тому слідчий суддя використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи, зокрема застава, домашній арешт та інші, не зможуть запобігти визначеним ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього.

На переконання слідчого судді, застосування щодо ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, буде недостатнім для забезпечення виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків та для запобігання реалізації нею встановлених ризиків. Ця позиція слідчого судді обґрунтовується сукупністю усіх без винятку обставин, наведених раніше у цій ухвалі, з урахуванням відомостей про особу підозрюваної.

Слідчий суддя також враховує, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення дієвості кримінального провадження, тобто досягнення його завдань, чого можливо досягнути лише за умови нівелювання ризиків кримінального провадження. За таких обставин, необхідним є саме тримання підозрюваної під вартою, оскільки застосування більш м`якого запобіжного заходу у цьому кримінальному провадженні буде не недієвим. Домашній арешт, пов`язаний з доступом підозрюваної до технічних засобів, безпосередніх соціальних контактів з іншими особами, що також може завадити виконанню завдань кримінального провадження на цьому його етапі.

Тому, враховуючи вищевикладене, слідчий суддя дійшов висновку, що щодо ОСОБА_4 слід застосувати винятковий запобіжний захід у виді тримання під вартою та таке обмеження права підозрюваної на свободу не суперечить положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки існують ознаки суспільного інтересу, які, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.

Попри це, згідно із ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваною обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Щодо визначення розміру застави

Визначаючись із розміром застави, слідчий суддя врахував таке.

В клопотанні про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 слідчий, за погодженням з прокурором, просить слідчого суддю застосувати до підозрюваної ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб із визначенням розміру застави у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних громадян.

Відповідно до ч. 4 та п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваної, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно із п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину розмір застави визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За таких умов, слідчий суддя вважає, що розмір застави, визначений підозрюваній ОСОБА_4 повинен у повній мірі гарантувати виконання покладених на неї обов`язків. Цей розмір має бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрювану від порушення встановлених процесуальними нормами та/або покладених судом на нього обов`язків, забезпечувала її належну процесуальну поведінку, та не була надмірною. Водночас, слідчий суддя також враховує, що застава може бути внесена, як самим підозрюваним, так і іншою фізичною та/або юридичною особою (заставодавцем), що передбачено ч. 2 ст. 182 КПК України.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що підозрюваній ОСОБА_4 слід визначити заставу у розмірі 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень, що забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваної.

Керуючись ст. ст. 131, 132, 176 178, 182 184, 193, 194, 196, 309, 376 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого відділу СУ ГУНП в Донецькій області підполковника поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу управління нагляду Донецької обласної прокуратури ОСОБА_3 , за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000610 від 26.09.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.149 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в умовах ДУ Дніпровська установа виконання покарань (№4) строком на 60 днів, тобто до 13.02.2026.

Строк тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з моменту її затримання, з 10:21 год. 16.12.2025.

Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваною передбачених КПК України обов`язків, у сумі 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень, які підозрювана або заставодавець мають право внести у будь-який момент, що є підставою для звільнення підозрюваної з-під варти, і остання вважається такою, до якої застосовано запобіжний захід у виді застави.

У разі внесення застави покласти на підозрювану ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язки:

-прибувати по першому виклику до слідчого, прокурора, суду на визначений ними час;

-не відлучатися за межі м. Кам`янське Дніпропетровської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

-здати на зберігання до ГУ ДМС в Дніпропетровській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України;

-утримуватися від спілкування з потерпілими ОСОБА_9 і ОСОБА_10 та свідком ОСОБА_8 по вказаному кримінальному провадженню.

Виконання ухвали покласти на СУ ГУНП в Донецькій області.

Роз`яснити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що у разі невиконання вищеперерахованих обов`язків, та якщо будучи належним чином повідомленою, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, суду без поважних причин, застава буде звернена в дохід держави.

Строк дії обов`язків визначити в межах строку дії ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, тобто до 13.02.2026, з моменту звільнення особи під заставу.

У задоволенні клопотання сторони захисту щодо обрання відносно підозрюваної запобіжного заходу на непов`язаного із триманням під вартою, окрім застави, відмовити.

Копію ухвали негайно вручити підозрюваній, захиснику, прокурору.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повний текст складено та проголошено 19.12.2025 о 10:00 год.

Слідчий суддя: ОСОБА_1