печерський районний суд міста києва
Справа № 757/2140/26-к
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2026 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Києві клопотання слідчого відділу Управління Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного у кримінальному провадженні № 0001144 від 15.10.2024, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

ВСТАНОВИВ:

16.01.2026 слідчий відділу Управління Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 , звернулась до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного у кримінальному провадженні № 0001144 від 15.10.2024, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Клопотання обґрунтовує тим, що Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001144 від 15.10.2024 за підозрою ОСОБА_8 , ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 359, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 368, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 32, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 368 КК України; ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 32, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 307 КК України; ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч.3 ст. 368 КК України; ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 359, ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 368 КК України; ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 359, ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 368 КК України та ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 368, ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 307 КК України.

Нагляд за додержанням законів під час здійснення досудового розслідування вказаного кримінального провадження у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням здійснюється прокурорами Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора.

Досудовим розслідуванням установлено, що наказом начальника ДСР ОСОБА_14 від 13.05.2022 №188 о/с в порядку просування по службі старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 призначено на посаду старшого оперуповноваженого 2 відділу (боротьби з транснаціональними та етнічними організованими злочинними групами Управління стратегічних розслідувань в Херсонській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України (далі - 2 відділ).

Так, у не встановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 17.12.2024, начальник 2-го відділу ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , маючи умисел на покращення підпорядкованими працівниками очолюваного ним підрозділу поліції кількісних показників виявлення та розкриття кримінальних правопорушень і, як наслідок, на одержання службових переваг та майбутнє просування по службі, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, усвідомлюючи, що одноосібно не зможе реалізувати зазначений умисел, вирішив створити організовану групу з числа підпорядкованих йому працівників для вчинення тяжких та особливо тяжких кримінальних правопорушень проти авторитету органів державної влади, громадської безпеки, у сферах обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, а також службової діяльності.

Розуміючи, що вказана діяльність є протиправною, потребує детального узгодження дій та суворого підпорядкування, оскільки запроваджується на систематичній основі, має високий ступінь суспільної небезпечності та зумовлена завданням шкоди авторитету органу державної влади (у разі викриття), ОСОБА_9 запропонував своєму заступнику - заступнику начальника 2-го відділу УСР в Херсонській області ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом очолити зазначену організовану групу, на що той, маючи умисел на одержання службових переваг та майбутнє просування по службі, діючи з корисливих мотивів з метою особистого незаконного збагачення надав добровільну згоду.

Після цього ОСОБА_9 та ОСОБА_8 визначили для себе коло довірених та відданих їм осіб з числа працівників УСР в Херсонській області (у тому числі підпорядкованих на той час їм особисто), яким повідомили про свій злочинний задум та можливість їх подальшого залучення до протиправної діяльності, яка передбачала участь в організованій групі.

Користуючись авторитетом обійманих ними посад, ОСОБА_9 та ОСОБА_8 повідомили вказаних осіб про забезпечення потенційних учасників організованої групи предметами та засобами, необхідними для такої діяльності, її приховування, а також про можливість отримання додаткових переваг по службі, зокрема полегшення виконання службових обов`язків, одержання премій, інших заохочень, особистого схвального ставлення, просування по службі, одержання інших фінансових благ тощо.

Так, у не встановлені слідством час та місці, однак не пізніше 17.12.2024, пропозицію ОСОБА_9 та ОСОБА_8 щодо участі в організованій групі прийняли, а також погодилися сприяти реалізації їхнього злочинного задуму підпорядковані їм працівники: старші оперуповноважені в особливо важливих справах 2-го відділу УСР в Херсонській області ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , старший оперуповноважений 2-го відділу УСР в Херсонські області ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та оперуповноважений на той час 2-го відділу УСР в Херсонській області ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Разом з тим зі створенням організованої групи її учасникам (працівникам УСР в Херсонській області) ОСОБА_13 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_5 та ОСОБА_11 відведено роль виконавців.

До основних обов`язків ОСОБА_5 входило, зокрема:

- підшукання осіб, яким можливо підкинути наркотичні засоби та психотропні речовини, бойові припаси, вибухові речовин, вибухові пристрої;

- підготовка та забезпечення спрямування до органу досудового розслідування недостовірної інформації про причетність певних осіб до вчинення протиправної діяльності для отримання дозволів на проведення обшуків за місцем їх мешкання;

- придбання та зберігання у невстановленому місці, перевезення наркотичних засобів та психотропних речовин, бойових припасів, вибухових речовин, вибухових пристроїв тощо, та їх подальше підкидання особам, перед проведення обшуку для їх подальшого вилучення;

- використання своїх службових повноважень для вжиття усіх залежних заходів, спрямованих на притягнення особи, якій заздалегіть підкинули наркотичні засоби та психотропні речовин, бойові припаси, вибухові речовини, вибухових пристроїв, до кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 263, 307 КК України.

Перебуваючи у м. Херсоні, виконуючи відведену кожному роль, у не встановлений досудовим розслідуванням час, однак не пізніше 17.12.2024, учасники організованої групи розпочали безпосереднє вчинення злочинів за основним напрямом протиправної діяльності та завдяки розробленим заходам конспірації та особистим (службовим) навичкам тривалий час убезпечували себе від викриття.

Так, досудовим розслідуванням установлено, що з грудня 2024 року по липень 2025 року зазначена організована група здійснювала підготовку та вчинення низки тяжких та особливо тяжких злочинів.

15.01.2026 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вручено письмове повідомлення про те, що він підозрюється в незаконному придбанні та незаконному використанні спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації, вчинених організованою групою, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 359 КК України; в проханні службовою особою надати неправомірну вигоду для себе та третіх осіб за невчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданого службового становища та в одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе та третіх осіб за невчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданого службового становища, вчиненого у складі організованої групи, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 368 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 359, ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 368 КК України підтверджується, такими зібраними під час досудового розслідування доказами.

19.09.2025 постановою заступника Генерального прокурора строк досудового розслідування у кримінальному проваджені продовжено до 3-х місяців, тобто до 30.10.2025 включно, а ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 20.10.2025 строк досудового розслідування у кримінальному проваджені продовжено до шести місяців, тобто до 30.01.2026.

З метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_5 запобігання продовженню злочинної діяльності та можливого ухилення від досудового слідства виникла необхідність в обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У ході досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, інших учасників кримінального провадження, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

1.Переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Такий ризик підтверджується тяжкістю передбаченого покарання за інкриміновані підозрюваному злочини. ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні ряду тяжких кримінальних правопорушень.

Так, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 368 КК України, є тяжким та карається позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років, у тому числі з конфіскацією майна.

Вищевикладене свідчить про те, що у випадку засудження ОСОБА_5 за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, до нього буде застосовано виключно покарання у виді позбавлення волі з реальним строком його відбування, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти чи переховуватись.

Таким чином, існування ризику переховування підтверджується ймовірністю для підозрюваного бути засудженим на тривалий строк з примусовим відчуженням всього належного йому майна.

Очевидно, що в умовах, які існують в Україні, викликаних військовою агресією російської федерації проти України, у підозрюваного збільшуються можливості для ухилення від органу досудового розслідування та суду, а тому не виключена можливості нелегального перетину кордону ОСОБА_5 , з огляду на тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється.

Крім того, оскільки підозрюваний тривалий час працює в правоохоронних органах, то міг набути широке коло зв`язків серед представників влади, службових осіб органів державної влади, місцевого самоврядування, правоохоронних органів, керівників підприємств, установ та організацій, які може використати з метою переховування від органів досудового розслідування та/або суду, у тому числі, шляхом залишення території України.

Отже, наведені вище фактичні обставини цього кримінального провадження в сукупності дають підстави дійти висновку про існування ризику переховування від органу досудового розслідування та суду.

2. Незаконно впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження.

З цього питання, слід враховувати встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні.

Так, спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно, шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК України).

Оскільки досудове розслідування у кримінальному провадженні ще не завершене, а свідки сторони обвинувачення відповідно не допитувались судом безпосередньо, існує ймовірний ризик того, що внаслідок впливу підозрюваного, такі особи можуть змінити свої показання або відмовитися від їх дачі у суді.

Поряд з цим, підозрюваний тривалий час несе службу у правоохоронних органах, зокрема, УСР в Херсонській області Національної поліції України, а отже, в умовах зацікавленості підозрюваного у відверненні негативних наслідків, зумовлених притягненням його до кримінальної відповідальності, може незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні у силу займаної посади, набутого авторитету та наявних професійних знань.

3. Перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

З огляду на період своєї роботи та займані посади в правоохоронних органах ОСОБА_15 набув широке коло знайомств і зв`язків серед службових осіб органів державної влади, місцевого самоврядування, правоохоронних органів, керівників підприємств, установ та організацій, які вона може використати з метою перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

До того ж, очевидно, що підозрюваний обізнаний з методам роботи органів досудового розслідування та прокуратури, а отже може використати такі знання з метою перешкоджання кримінальному провадженню.

Наявність у підозрюваного відповідних знань та вмінь підтверджується фактичними обставинами, встановленими під час досудового розслідування.

Так, під час ймовірного вчинення злочину, ОСОБА_5 проявив схильність до конспірації та укриття своєї вірогідно протиправної діяльності. Це власне підтверджується матеріалами НС(Р)Д.

Наведене свідчить про те, що ОСОБА_5 не лише володіє знаннями щодо методів роботи правоохоронних органів, а і застосовував такі з метою невикриття ймовірно протиправної діяльності та може скористатись відповідними знаннями, вміннями та засобами з метою перешкоджання кримінальному провадженню.

Відповідно до ст. 178 КПК України, у ході досудового розслідування у кримінальному провадженні, окрім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, також встановлено наступне:

- зібрані під час досудового розслідування докази є вагомими та підтверджують причетність ОСОБА_5 до вчинення ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 359, ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 368 КК України.

- кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 , відносяться до тяжких, за які, у випадку доведеності його вини, передбачено покарання до 10 років позбавлення волі, у тому числі з конфіскацією майна. До того ж, окремі з них є корупційним;

- наразі підозрюваному виповнилося повних 33 роки, його стан здоров`я та вік дозволяють йому перебувати в слідчому ізоляторі;

- має на утриманні доньку;

- ОСОБА_5 на даний час обіймає посаду старшого оперуповноваженого 2-го відділу УСР в Херсонській області.

Вказані відомості у їх сукупності із встановленими ризиками, обставинами розслідуваних злочинів та характером участі у них підозрюваного, підтверджують висновки сторони обвинувачення про високу ймовірність перешкоджання кримінальному провадженню і необхідність застосування запобіжного заходу.

За встановлених обставин, необхідним і достатнім запобіжним заходом є тримання під вартою, з застосуванням альтернативного запобіжного заходу у виді застави у визначеному розмірі, з покладенням на підозрюваного додаткових обов`язків, оскільки тяжкість та обставини вчинених кримінальних правопорушень, рівень їх суспільної небезпечності, а також інтенсивність і характер встановлених ризиків свідчать, що менш суворий запобіжний захід, не пов`язаний з тимчасовою ізоляцією підозрюваного, негативно позначиться на здійсненні повного, швидкого та ефективного досудового розслідування, оскільки не здатний буде нівелювати такі ризики та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Прокурор в судовому засіданні доводи клопотання підтримав, просив їх задовольнити, зазначивши, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є єдиним можливим заходом забезпечення належної поведінки підозрюваного, а відтак інші, більш м`які запобіжні заходи не можуть забезпечити належної процесуальної поведінки.

Підозрюваний та його захисник в судовому засіданні заперечували щодо задоволення клопотання, посилаючись на те що, ризики на які посилається слідчий у клопотанні - відсутні та не доведені прокурором у судовому засіданні.

Вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, заслухавши думку учасників судового провадження, слідчий суддя приходить наступних висновків.

Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001144 від 15.10.2024 за підозрою ОСОБА_8 , ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 359, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 368, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 32, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 368 КК України; ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 32, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 307 КК України; ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч.3 ст. 368 КК України; ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 359, ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 368 КК України; ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 359, ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 368 КК України та ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 368, ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 307 КК України.

15.01.2026 за вказаними обставинами, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вручено письмове повідомлення про те, що він підозрюється в незаконному придбанні та незаконному використанні спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації, вчинених організованою групою, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 359 КК України; в проханні службовою особою надати неправомірну вигоду для себе та третіх осіб за невчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданого службового становища та в одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе та третіх осіб за невчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданого службового становища, вчиненого у складі організованої групи, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 368 КК України.

Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

У даному випадку слід брати до уваги те, що відповідно до ст.8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, та який застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки останнє є завданням попереднього розслідування.

Європейський Суд з прав людини у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя, встановив, що дані які вказують на обґрунтовану підозру, які навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, підтверджується долученими до матеріалів клопотання доказами, а саме:

- протоколами за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій в їх сукупності;

- протоколом огляду від 24.09.2025 - автомобіля ОСОБА_16 Skoda SuperB д.н.з. НОМЕР_1 в ході чого вилучено пристрій, схожий на спеціальний технічний засіб негласного отримання інформації;

- висновком експерта №СЕ25-198/3 відповідно до якого виявлений технічний засіб у автомобілі ОСОБА_16 відноситься до спеціального технічного засобу негласного отримання інформації;

- протоколами допитів свідків ОСОБА_17 від 23.09.2025, ОСОБА_18 від 23.09.2025, ОСОБА_16 від 24.09.2025, ОСОБА_19 від 29.09.2025;

- протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі свідків ОСОБА_17 від 07.10.2025; ОСОБА_18 від 07.10.2025

- іншими доказами в їх сукупності.

Слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні слідчого та доданих матеріалах та з того, що слідчий суддя на даному етапі провадженні не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого дані у слідчого судді є всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_20 кримінального правопорушення, інкримінованого йому стороною обвинувачення.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочинну діяльність.

У відповідності до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа.

В той же час, згідно з ч. 4 ст. 194 КПК України у разі, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені ч.5 цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Вирішуючи питання про застосування підозрюваному запобіжного заходу слідчий суддя враховує не тільки положення, які передбачені КПК, а й вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі Клоот проти Бельгії (Cloot v. Belgium, § 40) серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших порушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідний в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться.

Разом з тим, клопотання не містить переконливого обґрунтування припущень слідчого у клопотанні та прокурора в судовому засіданні про наявність у підозрюваного наміру перешкоджати ходу досудового розслідування у такий спосіб, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання ризикам, передбаченими ст. 177 КПК України. Разом з цим, доводи, які зазначені в клопотанні слідчого про застосування запобіжного заходу щодо можливості переховування підозрюваного від органів досудового слідства та суду, не знайшли свого підтвердження, а відтак є непропорційними легітимній меті, яка ставиться до застосування запобіжних заходів.

Долучені до клопотання докази, містять дані виключно щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого діяння, однак не містять обґрунтованих доказів стосовно наявності ризиків вказаних у клопотанні, передбачених ст. 177 КПК України, які б передбачали застосування до підозрюваного виняткового запобіжного заходу.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини, яке згідно ч. 5 ст. 9 КПК України, які є джерелом законодавства, у справі «Бойченко проти Молдови» № 41088/05, рішення від 11 липня 2006 року - «одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказівки підстав з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню в справі, переховуватися від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатнім для ухвалення рішення про обрання запобіжного заходу» (аналогічні справи - «Беччієв проти Молдови» та «Сарбан проти Молдови»).

Крім того, дане твердження кореспондується з рішенням Конституційного Суду України від 08 липня 2003 року № 14-рп / 2003, згідно з яким тяжкість злочину законом не визначається як обов`язкова підстава для застосування будь-якого виду запобіжного заходу, а не тільки взяття під варту.

У рішеннях ЕСПЛ «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року, «Мамедова проти Росії» від 01 червня 2006 року, а також правових позицій, викладених у п. 80 рішення у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, та у рішенні у справі «Тодоров проти України» від 12 січня 2012 р., визначено принцип призначення альтернативного запобіжного заходу, згідно з яким «для тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою».

Відповідно до правової позиції, викладеній у листі ВССУ, від 4 квітня 2013 року №511-550/0/4-13, тяжкість обвинувачення не може слугувати єдиним обґрунтуванням застосування тримання під вартою, тому судам, окрім кваліфікації, слід визначати ризики (ст. 177 КПК України), інакше судові рішення щодо застосування, продовження тримання під вартою не відповідають вимогам практики ЄСПЛ і нормам КПК України.

За вказаних обставин, проаналізувавши всі надані сторонами докази та дані про особу підозрюваного, слідчий суддя не знаходить підстав для задоволення клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Разом з цим, зважаючи на необхідність дотримання цілей кримінального провадження, враховуючи, що стороною обвинувачення було доведено наявність обґрунтованої підозри, принципів публічності, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, слідчий суддя, з метою забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків, у зв`язку з тим, що в ході розгляду клопотання доведено обґрунтованість підозри, приходить до висновку про наявність підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, з одночасним покладенням на ОСОБА_5 процесуальних обов`язків передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до слідчого, прокурора та суду у кримінальному провадженні за першою вимогою;

- не відлучатись за межі Херсонської та Миколаївської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідками та з підозрюваними з приводу обставин, викладених у письмовому повідомленні про підозру ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0001144;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст. ст. 176, 177, 178, 181, 183, 184, 193, 194, 196, 202, 205, 309, 532, 534 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання - залишити без задоволення.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Зобов`язати підозрюваного ОСОБА_5 виконувати обов`язки передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до слідчого, прокурора та суду у кримінальному провадженні за першою вимогою;

- не відлучатись за межі Херсонської та Миколаївської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідками та з підозрюваними з приводу обставин, викладених у письмовому повідомленні про підозру ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0001144;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Термін дії обов`язків визначити до 21.03.2026 включно.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1