Справа № 308/592/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2026 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області - ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгород, клопотання слідчого СВ Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_6 , у рамках кримінального провадження, відомості про яке 19.03.2025 року внесені до ЄРДР за №0000381, погоджене з прокурором, відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ужгород, Закарпатської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, не одруженого, з середньою технічною освітою, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні солдат, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, -

про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, -

В С Т А Н О В И В :

З внесеного слідчим клопотання, яке погоджене з прокурором, та доданих до нього матеріалів слідує, що ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем Збройних Сил України та військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «старший солдат», відповідно до вимог ст.ст. 11, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, був зобов`язаний свято і непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, а також твердо знати та зразково виконувати свої службові обов`язки, бути дисциплінованим, поводитись з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Окрім цього, будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, ОСОБА_4 повинен був поводити себе пристойно і дотримуватись вимог ст. 42, 68 Конституції України, згідно яких кожен, у тому числі ОСОБА_4 зобов`язаний неухильно додержуватись Конституції України та Законів України, не посягати на права та свободи, честь і гідність інших людей, а також ст. 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, згідно якої військовослужбовці постійно повинні бути зразком високої культури, скромності і витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, зобов`язані завжди пам`ятати, що за їх поведінкою судять не лише про них, а й про Збройні Сили України в цілому.

Також, ОСОБА_4 , маючи досвід поводження із бойовими припасами та вибуховими речовинами, усвідомлював вимоги законодавства України про те, що бойові припаси та вибухові речовини відносяться до речей, які вилучені із цивільного обороту і не можуть знаходитися у власності громадян без спеціального дозволу, а відтак він усвідомлював порушення Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за властивостями метальними снарядами несмертельної дії та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС України № 622 від 21 серпня 1998 року, вимог п. а «Спеціального порядку набуття права власності громадянами на окремі види майна», затвердженого постановою Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» №2471ХІІ від 17 червня 1992 року, п. 9 Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 15 жовтня 1992 року 10.08.2022.

Разом з тим, ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , шляхом вчинення злочинів проти громадської безпеки, став на шлях злочинної діяльності та здійснив незаконне придбання, зберігання, та збут бойових припасів, без передбаченого законом дозволу за наступних обставин.

Так, ОСОБА_4 , у невстановлений досудовим слідством час, але не пізніше 20.03.2025, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, знаючи вимоги законодавства України про те, що бойові припаси відносяться до речей, які вилучені із цивільного обороту і не можуть знаходитися у власності громадян без спеціального дозволу, діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, віднайшов (придбав), у невстановленому досудовим розслідуванням місці корпус ручної осколкової гранати РГД-5 та засіб ініціювання вибуху, запал УЗРГМ-2 для ручних гранат, які у конструктивному поєднанні являються бойовим припасом ручною осколковою гранатою РГД-5 та придатні для вибуху, які у подальшому незаконно зберігав у гаражному приміщенні, що знаходиться за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, село Минай, провулок Парковий, до моменту їх збуту ОСОБА_7 , тобто до 03.04.2025.

03.04.2025 приблизно о 16 годині 00 хвилин, ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, з метою незаконного збагачення, реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на збут бойових припасів за грошову винагороду, перебуваючи у гаражному приміщенні, що знаходиться за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, село Минай, провулок Парковий, зустрівся з ОСОБА_7 , де проговорив з останнім умови збуту йому бойових припасів та отримав від нього заздалегідь обумовлену грошову винагороду у сумі однієї тисячі гривень, після чого, збув ОСОБА_7 - корпус ручної осколкової гранати РГД-5 та засіб ініціювання вибуху, запал УЗРГМ-2 для ручних гранат, які у конструктивному поєднанні являються бойовим припасом ручною осколковою гранатою РГД-5 та придатні для вибуху.

За таких обставин, ОСОБА_4 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого - ч. 1 ст. 263 КК України, тобто у незаконному придбанні, зберіганні та збуті бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Крім того, ОСОБА_4 , у невстановлений досудовим слідством час, але не пізніше 06.05.2025, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, знаючи вимоги законодавства України про те, що вибухові речовини відносяться до речей, які вилучені із цивільного обороту і не можуть знаходитися у власності громадян без спеціального дозволу, діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, віднайшов (придбав), у невстановленому досудовим розслідуванням місці предмет циліндричної форми з спресованої порошкоподібної речовини жовтого кольору, який є вибуховою речовиною тротилом (2,4,6-тринітротолуол), які у подальшому незаконно зберігав при собі, до моменту їх збуту ОСОБА_7 , тобто до 06.05.2025.

06.05.2025 приблизно о 22 годині 20 хвилині, ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, з метою незаконного збагачення, реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на збут вибухових речовин за грошову винагороду, перебуваючи поруч з торговим центром «Арена», що знаходиться по вулиці Легоцького, 66, в місті Ужгород, зустрівся з ОСОБА_7 , де проговорив з останнім умови збуту йому вибухової речовини та отримав від нього заздалегідь обумовлену грошову винагороду у сумі десяти тисяч гривень, після чого, пішов у невідомому напрямку.

Надалі, в той же день, ОСОБА_4 знову домовився з ОСОБА_7 про зустріч поблизу військової частини НОМЕР_2 , що за адресою: АДРЕСА_2 , та приблизно о 23 годині 02 хвилині, знаходячись за вищевказаною адресою, збув ОСОБА_7 - предмет циліндричної форми з спресованої порошкоподібної речовини жовтого кольору, який є вибуховою речовиною тротилом (2,4,6-тринітротолуол).

За таких обставин, ОСОБА_4 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого - ч. 1 ст. 263 КК України, тобто у незаконному придбанні, зберіганні та збуті вибухових речовин без передбаченого законом дозволу.

20.11.2025 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263 КК України.

20.11.2025 о 12:40 год., ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 - затримано в порядку ст. 615 КПК України за ч. 1 ст. 115 КК України.

21.11.2025 слідчим суддею Ужгородського міськрайонного суду відносно ОСОБА_4 обрано запобіжний заходи у вигляді тримання під вартою із визначенням застави у розмірі 80 (вісімдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень, строком до 17.01.2026 включно.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень підтверджується наступними зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 19.03.2025 та протоколом додаткового допиту свідка ОСОБА_7 від 14.11.2025, протоколами пред`явлення для впізнання за фотознімками від 14.11.2025, висновками судових вибухово-технічних експертиз від 25.04.2025 та 03.06.2025, протоколами проведення негласних слідчих (розшукових) дій та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Необхідність у продовженні застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою викликана тим, що наявні ризики, у зв`язку з якими до нього необхідно застосувати відповідний запобіжний захід.

1. Переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Злочин, який інкримінується ОСОБА_4 є тяжким і передбачає можливість призначення покарання у виді позбавлення волі від трьох до семи років, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Так, у ст. 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Вищевказані обставини, а також той факт, що Закарпатська область межує з чотирма країнами Європейського союзу, а саме з такими республіками як Румунія, Угорщина, Словаччина та Польща, що дає підстави вважати, що ОСОБА_4 , усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення тяжкого злочину, може переховуватись від органів досудового розслідування та має реальні можливості покинути територію України з цією метою, зокрема поза межами пунктів пропуску державного кордону України, а також переховуватись на території України.

Разом з тим, як встановлено в ході досудового розслідування, відносно ОСОБА_4 відкрито кримінальне провадження №0002272 за ч. 5 ст. 407 КК України, органом досудового розслідування у якому є Другий слідчий відділ (з дислокацією у м. Харкові) ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві.

2. Незаконно впливати на свідків, експерта у кримінальному провадженні.

ОСОБА_4 може незаконно впливати шляхом підкупу, погроз чи застосування насильства на свідка ОСОБА_7 та його родичів, а також на інших свідків у кримінальному провадженні, які на даний час ще не встановлені, з метою зміни ними показань на його користь, тобто наявний ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України. Зокрема зважаючи на те, що на даному етапі досудового розслідування не встановлено осіб, із якими він має домовленість, щодо збуту боєприпасів та вибухових речовин, а також осіб які можуть дати показання щодо початку та мети здійснення такої злочинної діяльності, а перебуваючи на волі підозрюваний може вдатися до незаконно впливу на таких осіб, що негативно вплине на всебічність та неупередженість досудового розслідування і розгляд кримінального провадження у суді.

3. Перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Знаходячись на волі, ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим способом, зокрема, підшукуючи осіб, що можуть надати вигідні для нього неправдиві показання.

4. Вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Оскільки ОСОБА_4 інкримінується злочин пов`язаний із збутом боєприпасів та вибухових речовин, є підстави вважати, що будучи на волі, він і надалі матиме можливість займатись таким незаконним видом діяльності, будучи обізнаним про способи такої незаконної діяльності.

Вивченням особи підозрюваного на даний час встановлено, що він працездатний, тяжкими захворюваннями, які б перешкоджали його утриманню під вартою, не страждає. Даних, які б вказували на неможливість застосування до ОСОБА_4 вказаного запобіжного заходу, не встановлено.

Вина ОСОБА_4 виражається у прямому умислі, яким охоплюються інкриміновані йому дії, а тому орган досудового розслідування переконаний, що останній може продовжити вчинення кримінальних правопорушень, у сфері злочинів проти громадської безпеки. Враховуючи вищевикладене, обрати відносно останнього запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання не надається можливим.

Запобіжний захід у вигляді особистої поруки передбачає собою перебування підозрюваного під виховним впливом людей, близьких по роботі, місцю проживання або пов`язаних між ними родинними зв`язками. В ході проведення досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 офіційно непрацевлаштований, осіб, які б поручились за виконанням підозрюваним покладених на нього обов`язків, та які викликають довіру суду, не встановлено, що унеможливлює обрання відносно останнього запобіжного заходу у вигляді особистої поруки.

Обрати відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не надається можливим, оскільки, враховуючи тяжкість вчиненого ним злочину, відсутність постійного джерела доходів та інших соціальних зв`язків, створюють реальні підстави вважати, що в разі обрання даного запобіжного заходу підозрюваний може ухилитись від досудового розслідування та судового розгляду.

Крім того, при застосуванні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не буде усунуто ризик, передбачений ч. 5 ст. 177 КПК України, а саме вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення. Оскільки вищенаведене не дає підстав звертатися до суду із більш м`яким запобіжним заходом відносно підозрюваного ОСОБА_4 , так як вони не забезпечать виконанням підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Разом з тим, у сторони обвинувачення, з метою виконання завдань кримінального провадження, зокрема шляхом забезпечення повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, є обґрунтована необхідність у продовженні строку досудового розслідування, для проведення ряду слідчих та процесуальних дій, зокрема необхідно виконати наступне:

- долучити висновки експертиз відео-, звукозапису, які наразі перебувають на виконанні у експертній установі;

- розсекретити всі матеріали проведення негласних слідчих (розшукових) дій;

- відповідно до ст. 279 КПК України скласти та вручити підозрюваному ОСОБА_4 повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри з викладенням фактичних обставин в кінцевій редакції.

- оформити обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування та відповідно до ст. 293 КПК України вручити їх підозрюваному й захиснику.

- при необхідності виконати інші слідчі дії, необхідність в яких може виникнути в ході досудового розслідування по даному кримінальному провадженню.

Необхідність у продовженні строку досудового розслідування до трьох місяців викликана тим, що проведення зазначених процесуальних дій є обов`язковим під час досудового розслідування, а висновки експертів мають суттєве доказове значення при розгляді кримінального провадження по суті.

Беручи до уваги вищенаведене, стороні обвинувачення, з метою проведення вищеописаних слідчих (розшукових) та процесуальних дій, які не могли бути проведені до цього часу, з об`єктивних причин, і завершення досудового розслідування, необхідний додатковий час.

Так відповідно до ч. 1 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Дія попередньої ухвали закінчується 17.01.2026.

Враховуючи вищенаведене, слідчий просить продовжити строк дії раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, в межах строку досудового розслідування.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав з викладеними в такому мотивами. Зазначив, що підозра є обґрунтованою. Перераховані слідчим у клопотанні ризики не зменшилися, є доведеними та реальними. Додав, що необхідно виконати ще ряд слідчих дій. ОСОБА_4 є спеціальним суб`єктом.

Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечив проти задоволення внесеного слідчим клопотання. Зазначив, що ризики відсутні. Просив обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді цілобового домашнього арешту, або зменшити розмір застави. Додав також, що його підзахисний раніше не судимий, учасник бойових дій, хворіє.

Підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав думку свого захисника.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши подане клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Згідно положень ст. 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. Клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

У відповідності до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Встановлено, що слідчим управлінням Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування за фактом незаконного придбання, зберігання та збуту вибухових речовин без передбаченого законом дозволу, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000381.

У рамках даного кримінального провадження, 20.11.2025 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263 КК України.

20.11.2025 о 12:40 год., ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 - затримано в порядку ст. 615 КПК України.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень підтверджується наступними зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 19.03.2025 та протоколом додаткового допиту свідка ОСОБА_7 від 14.11.2025, протоколами пред`явлення для впізнання за фотознімками від 14.11.2025, висновками судових вибухово-технічних експертиз від 25.04.2025 та 03.06.2025, протоколами проведення негласних слідчих (розшукових) дій та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

21.11.2025 слідчим суддею Ужгородського міськрайонного суду відносно ОСОБА_4 обрано запобіжний заходи у вигляді тримання під вартою із визначенням застави у розмірі 80 (вісімдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень, строком до 17.01.2026 включно.

Однак, завершити досудове розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали про обрання запобіжного заходу від 21.11.2025 не вбачається за можливе внаслідок необхідності проведення ряду процесуальних дій, а саме необхідно: долучити висновки експертиз відео-, звукозапису, які наразі перебувають на виконанні у експертній установі; розсекретити всі матеріали проведення негласних слідчих (розшукових) дій; відповідно до ст. 279 КПК України скласти та вручити підозрюваному ОСОБА_4 повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри з викладенням фактичних обставин в кінцевій редакції; оформити обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування та відповідно до ст. 293 КПК України вручити їх підозрюваному й захиснику; при необхідності виконати інші слідчі дії, необхідність в яких може виникнути в ході досудового розслідування по даному кримінальному провадженню.

Згідно ст.197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання. У строк тримання під вартою включається час перебування особи в медичному закладі під час проведення стаціонарної психіатричної експертизи. У разі повторного взяття під варту особи в тому ж самому кримінальному провадженні строк тримання під вартою обчислюється з урахуванням часу тримання під вартою раніше. Строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати: 1) шести місяців - у кримінальному провадженні щодо злочинів невеликої або середньої тяжкості; 2) дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

Відповідно до ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування. Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

При вирішенні питання про продовження строків тримання під вартою слід враховувати вимоги статей 177, 178, 197, 199 КПК України, статей 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та положень, встановлених у рішеннях Європейського суду з прав людини щодо необхідності дотримання розумних строків тримання особи під вартою.

Відповідно до п. «с» ч.1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 був обраний посилаючись на наявність ризиків передбачених ст.177 КПК України, зокрема те, що ОСОБА_4 з метою уникнення від кримінальної відповідальності може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином чи/та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Переконливих доказів на підтвердження обставин, які б вказували на зменшення або зникнення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які приймались до уваги при обранні ОСОБА_4 запобіжного заходу, слідчому судді не надано.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя вважає, що доводи є обґрунтованими, оскільки заявлені у клопотанні ризики не зменшилися та продовжують існувати, а тому є підстави для продовження ОСОБА_4 строку тримання під вартою.

Крім цього, при вирішенні клопотання по суті, слідчий суддя також враховує те, що 13.01.2026 року керівником Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону, було продовжено термін досудового розслідування до трьох місяців.

За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що внесене слідчим клопотання про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_4 є підставним та обґрунтованим, а тому підлягає до задоволення у межах строку досудового розслідування.

Що стосується альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, яка застосована до підозрюваного ОСОБА_4 при обранні запобіжного заходу, то з врахуванням наведених в ухвалі фактичних даних та підстав, така до зміни не підлягає.

Керуючись ст. ст. 176, -178, 183, 193, 197, 199, 309, 310 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

Клопотання слідчого - задоволити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ужгород, Закарпатської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, не одруженого, з середньою технічною освітою, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні солдат, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, в межах строку досудового розслідування, а саме до 20.02.2026 року, залишивши без змін раніше визначений судом розмір застави.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1