Провадження № 1-кп/679/60/2026
Справа № 679/43/26
У Х В А Л А

19 січня 2026 року м. Нетішин

Нетішинський міський суд Хмельницької області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань в м.Нетішин обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000032 по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, на утриманні неповнолітніх дітей немає, є особою з інвалідністю третьої групи, раніше не судимого, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 342, ч.2 ст.345 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілих: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Нетішинського міського суду Хмельницької області перебуває вказане кримінальне провадження.

Прокурором в підготовчому судовому засіданні подано клопотання про продовження строку запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_3 у вигляді домашнього арешту у певний період доби. В обґрунтування клопотання прокурор зазначив, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч .2 ст. 342, ч. 2 ст. 345 КК України. На даний час продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які існували на стадії досудового розслідування, оскільки ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, за одне з яких передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, тому, з метою уникнення покарання, яке може бути призначено йому судом, він може покинути своє місце проживання та переховуватись від суду, окрім того, обвинувачений може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, з метою зміни ними показань, а також незаконно впливати на потерпілих. Крім того, прокурор у судовому засіданні вказав, що дане кримінальне правопорушення набуло резонансу обласного значення, оскільки злочини у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_3 - це злочини проти авторитету правоохоронних органів. Також прокурор зауважив на тому, що запобіжним заходом у вигляді домашнього арешту у певний період доби надмірних обов`язків на обвинуваченого не покладається. Більше того, вказав прокурор, що при застосуванні до ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічну пору доби було враховано його стан здоров`я, а тому у рішенні слідчого судді про застосування вказаного запобіжного заходу зазначено, що такий не поширюється на потребу у цей період у відвідуванні медичного закладу. Крім того, прокурор подав клопотання про виклик свідка та про доручення органу пробації підготувати досудову доповідь щодо обвинуваченого.

Обвинувачений, його захисник заперечили щодо задоволення клопотання прокурора оскільки вважають, що не існують жодні ризики, які наведені прокурором у клопотанні. Сторона захисту зауважила, що обвинувачений має постійне місце роботи, працевлаштований, не порушував процесуальну поведінку під час досудового розслідування, а тому у продовжені застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту немає потреби.

Одночасно захисник ОСОБА_7 подала клопотання про зміну запобіжного заходу з домашнього арешту на особисте зобов`язання. В обґрунтування вказаного клопотання зазначила, що обвинувачений має постійне місце проживання разом зі своїми батьками, є фізичною особою підприємцем. Крім того, захисник звертає у клопотанні увагу на те, що обвинувачений є особою з інвалідністю третьої групи і у зв`язку зі своєю хворобою може потребувати медичного втручання в тому числі і в нічний час. Також захисник у клопотанні зазначає, що не погоджується з наведеним прокурором ризиком, таким як можливість переховування обвинуваченого, оскільки такий не існує, а небезпека того, що обвинувачений буде переховуватись, не може оцінюватись виключно за ступенем тяжкості ймовірного покарання. Зауважила захисник у клопотанні також й на тому, що обвинувачений до кримінальної відповідальності раніше не притягувався, за два місяці перебування під арештом не порушував процесуальних обов`язків, не впливав на свідків та потерпілих. Додатково захисник у підготовчому судовому засіданні вказала, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний період доби передбачає, що в цей період працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, у якому він проживає, що може негативно вплинути на його здоров`я зважаючи на характер його захворювання.

Обвинувачений підтримав зазначене клопотання захисника. Вказав, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з 22 години по 06 годину перешкоджає йому у повноцінному здійсненні підприємницької діяльності, так як іноді є необхідність після 22 години перебувати на своєму підприємстві для врегулюванні робочих моментів. Додатково вказав, що за два місяці застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний період доби до нього жодного разу працівники поліції з метою контролю за його поведінкою не з`являлися. В цей же період він не потребував медичної допомоги у зв`язку з його хворобою, а тому йому не приходилось в нічну пору доби звертатись до медичного закладу.

Крім того, захисник подала клопотання про повернення обвинувального акту, яке підтримав обвинувачений. Мотивувала захисник його тим, що в супереч ст. 291 КПК України в обвинувальному акті зазначено, що ОСОБА_3 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч .2 ст. 342, ч. 2 ст. 345 КК України, тим самим порушивши презумпцію невинуватості, визначеної ст. 62 Конституції України. Також підставою для повернення обвинувального акту захисник вважає те, що в змісті обвинувачення неправильно зазначено дату народження його брата ОСОБА_8 . Означене, на думку захисника, свідчить про те, що обвинувальний акт містить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які не можуть вважатися встановленими. Як на підставу для повернення обвинувального акту захисник також вказує, те, що у формулюванні обвинувачення не зазначено дату, час та місце вчинення злочину обвинуваченим за ч.2 ст. 342 КПК України, а саме не вказано де і коли вчинявся обвинуваченим саме опір працівникам поліції. Крім того, на думку захисника, в обвинувальному акті зазначено потерпілих, які не є потерпілими в розумінні ст. 55 КПК України, оскільки їм кримінальними правопорушеннями, які інкримінується обвинуваченому, не завдано моральної, фізичної або майнової шкоди. Додатково у клопотанні звернула увагу захисник на те, що в обвинувальному акті безпідставно, за наявності судово-психіатричної експертизи від 05 січня 2026 року, в якій вказано, що ОСОБА_3 на момент вчинення інкримінованих йому дій перебував в стані вираженого емоційного збудження, не зазначено, що злочин останнім учинено у стані сильного душевного хвилювання і не зазначено, що обвинувачений є особою з інвалідністю третьої групи. Вказане, на переконання захисника, унеможливлює якісно і в повній мірі здійснювати захист від пред`явленого обвинувачення, що порушує право ОСОБА_3 на захист, а тому є підставами для повернення обвинувального акту прокурору для усунення недоліків.

Також захисник подала клопотання про виклик свідків.

Прокурор заперечив щодо задоволення клопотань захисника про зміну запобіжного заходу та про повернення обвинувального акту, оскільки, на його думку, вони є безпідставними. З приводу клопотання захисника про повернення прокурору обвинувального акту вказав, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України, зокрема містить виклад кваліфікації. Крім того, прокурор зазначив, що дата народження брата обвинуваченого в обвинувальному акті не є основною складовою формулювання обвинувачення, а тому наявність такої помилки не впливає на його суть, а є лише технічною опискою. Щодо визначення органом досудового слідства кола потерпілих, то прокурор вважає, що це прерогатива слідчих, а суд вже буде вирішувати чи завдана таким потерпілим шкода чи ні. Прокурор також вважає, що суд може самостійно визначити при розгляді справи обставини, які пом`якшують покарання, якщо такі наявні, зокрема таку обставину, як вчинення кримінального правопорушення під впливом сильного душевного хвилювання, проте зазначена захисником експертиза не вказала на такий стан обвинуваченого.

Потерпілий ОСОБА_9 в підготовче судове засідання не з`явився, подав заяву про проведення підготовчого судового засідання без його участі.

Потерпілі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не заперечували щодо задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, водночас заперечували щодо задоволення клопотань захисника про зміну запобіжного заходу та повернення обвинувального акту.

Заслухавши думку учасників з приводу заявлених клопотань та дослідивши матеріали справи в межах заявлених клопотань, суд дійшов наступних висновків.

Щодо клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, то суд вважає, що таке підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходами забезпечення кримінального провадження є, крім іншого, також запобіжні заходи.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 315 КПК України суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати запобіжний захід обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Стаття 177 КПК України передбачає, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема: переховуватися від суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, на які вказує прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

Ухвалою слідчого судді Нетішинського міського суду Хмельницької області від 19 листопада 2025 року щодо ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час, а саме, з 22:00 години до 06:00 години, заборонивши йому залишати місце реєстрації та проживання у визначений час, а саме, з 22:00 години до 06:00 години, за винятком необхідності відвідувати заклади охорони здоров`я, а також, безпечні місця в разі оголошення сигналу «Повітряна тривога» на вказаній території, строком на два місяці до 19 січня 2026 року включно. Підставами для застосування вказаного запобіжного заходу вказано, зокрема існування ризиків, передбачених п.п. 1,3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризику переховування від органів досудового розслідування та/або суду та ризику незаконного впливу на потерпілого ОСОБА_5 і свідка ОСОБА_10 у цьому ж кримінальному провадженні.

Оцінюючи наявність ризиків, на продовження існування яких покликається сторона обвинувачення, обґрунтовуючи подане щодо ОСОБА_3 клопотання, суд виходить із такого.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Ризики вчинення обвинуваченим дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, вважаються наявними за умови встановлення судом обґрунтованої ймовірності реалізації ним таких дій. При цьому, КПК не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у цьому кримінальному провадженні в майбутньому.

Оцінивши доводи, наведені у клопотанні, суд вважає, що сторона обвинувачення у підготовчому судовому засіданні довела наявність підстав вважати, що існують ризики того, що обвинувачений, за такої можливості, може переховуватись від суду.

Такий висновок ґрунтується на тяжкості злочину, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_3 та за вчинення одного з яких передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років. На думку суду, зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для обвинуваченого переховуватися від суду, в зв`язку з чим суд погоджується з аргументами прокурора з даного приводу. Суд вважає, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

При встановленні наявності ризику впливу на свідка, слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань, що після направлення обвинувального акта до суду на стадії судового розгляду - свідок допитується безпосередньо в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею.

За таких обставин, суд вважає, що ризик впливу на свідка не можна повністю виключити на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідка та дослідження їх судом.

З аналогічних підстав суд приходить до висновку про наявність ризику впливу на потерпілих.

При задоволенні клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певний період доби суд враховує, що останній, має постійне місце проживання, є фізичною особою підприємцем, його стан здоров`я.

Враховуючи вище викладене, з урахуванням обставин, передбачених ст. 178 КПК України, суд вважає, що продовження запобіжного заходу відносно обвинуваченого у вигляді домашнього арешту, який полягає в забороні обвинуваченому залишати житло у певний період доби є на даній стадії судового розгляду доцільним і таким, що забезпечить дотримання останнім процесуальних обов`язків.

Окрім цього, продовжуючи обвинуваченому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, суд вважає за необхідне покласти на нього на строк не більше двох місяців обов`язки відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України.

Згідно ч. 3 ст. 314 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Зважаючи на задоволення клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді домашнього арешту, суд вважає, що у клопотанні захисника про зміну запобіжного слід відмовити, оскільки сторона захисту не довела відсутність тих ризиків, які існували на момент застосування до ОСОБА_11 запобіжного заходу у визгяді домашнього арешту у певний період доби. Крім того, суд вважає, що такий вид запобіжного заходу, який застосований судом до обвинуваченого, за встановлених у підготовчому судовому засіданні обставин, не зашкодить стану його здоров`я та дасть можливість останньому безперешкодно здійснювати свою підприємницьку діяльність, протилежного стороною захисту доведено не було.

З приводу клопотання захисника про повернення обвинувального акту, то суд зазначає наступне.

За результатами підготовчого судового засідання, суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акта прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу, що визначено п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України.

У відповідності до вимог ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.

Обвинувальний акт у відповідності до ч. 2 ст. 291 КПУ України має містити такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 9) дату та місце його складення та затвердження.

Виходячи з аналізу наведених норм закону та дослідження обвинувального акту на предмет дотримання вимог закону при його складанні, суд приходить висновку, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 містить всі необхідні відомості, які передбачені ст. 291 КПК України, тобто цей процесуальний документ за своєю формою та змістом повністю відповідає вимогам вищезазначеної статті Кримінального процесуального кодексу України, в якому міститься виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Так, п. 12 ч. 1 ст. 3 КПК України визначено, що обвинуваченням є твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

З вимог ч. 4 ст. 110, ч. 2 ст. 283 КПК України випливає, що висунення обвинувачення є виключним повноваженням прокурора, який зобов`язаний у найкоротший строк після повідомлення особі про підозру здійснити одну з дій, визначених даною нормою, зокрема, звернутися до суду з обвинувальним актом, в якому викласти фактичні обставини, які прокурор вважає встановленими.

Під час підготовчого судового засідання суд не досліджує фактичні обставини та не дає оцінку доказам, здобутим під час досудового розслідування, а лише вирішує питання, пов`язані з підготовкою до судового розгляду та розглядає окремі клопотання заявлені учасниками судового провадження.

Суд має право повернути обвинувальний акт прокурору з причин невідповідності саме процесуальним вимогам, однак не вправі надавати юридичної оцінки зібраним доказам та усім обставинам у кримінальному провадженні, оскільки оцінку цьому суд надає під час судового розгляду кримінального провадження по суті на підставі їх об`єктивного, всебічного та повного дослідження у сукупності.

Разом з тим, твердження захисника щодо неналежного формулювання обвинувачення прокурором є оціночним поняттям і суд відповідно до ст. 314 КПК України не наділений правом його оцінки на стадії підготовчого судового засідання.

Згідно усталеної судової практики важливим є виклад саме фактичних обставин кримінального правопорушення, бо правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, але і для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та для реалізації права на захист.

З огляду на вказане, суд вважає, що складаючи і затверджуючи обвинувальний акт, прокурор дотримався вимог, визначених п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України.

Щодо аргументів захисника, з приводу неправильного зазначення в обвинувальному акті прізвища брата обвинуваченого, що, на думку захисника, є однією з підстав для повернення обвинувального акту, то суд такі відхиляє зважаючи на вищезазначене. При цьому суд також вважає, що певні неточності, які зазначені в обвинувальному акті, проте не впливають на суть обвинувачення можуть бути усунуті під час судового розгляду.

Надаючи оцінку твердженням захисту щодо неправильного визначення органами досудового кола потерпілих, що є, на переконання захисника, однією з підстав для повернення обвинувального акту прокурору, то суд вважає, що у відповідності до п. 3 ч. 2 ст. 291 КПУ України обвинувальний акт має містити анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство). Наявність чи відсутність завдання кримінальним правопорушенням шкоди потерпілим це також оціночне поняття, і суд відповідно до ст. 314 КПК України не наділений правом його оцінки на стадії підготовчого судового засідання. У зв`язку з чим суд погоджується з думкою прокурора з даного приводу.

Також на переконання суду не є підставою для повернення обвинувального акту наведена захисником підстава, як не зазначення в обвинувальному акті усіх пом`якшуючих обставин, які вважає сторона захисту наявні, зокрема вчинення кримінального правопорушення під впливом сильного душевного хвилювання, оскільки за встановлення такої, суд може самостійно її врахувати при розгляді справи. У зв`язку з чим суд також погоджується з думкою прокурора з даного приводу.

Щодо клопотань прокурора про виклик свідка і зобов`язання орган пробабції про підготовку досудової доповіді, а також клопотання захисника про виклик свідків, то суд зазначає наступне.

Згідно ч.1 ст. 315 КПК України якщо під час підготовчого судового засідання не будуть встановлені підстави для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 частини третьої статті 314 цього Кодексу, суд проводить підготовку до судового розгляду.

Зважаючи на зазначене суд вважає, що такі клопотання сторін кримінального провадження є передчасними і будуть вирішені після з`ясування у останніх можливості призначення кримінального провадження до судового розгляду одночасно вирішивши питання, які передбачені ч. 2 ст. 315 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 291, 314 315, 369-372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора ОСОБА_4 про продовження строку запобіжного заходу задовольнити повністю.

Запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді домашнього арешту, який полягає в забороні залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , у нічний час з 22:00 години до 06:00 години, за винятком необхідності відвідувати заклади охорони здоров`я, а також безпечні місця в разі оголошення сигналу «Повітряна тривога» на вказаній території продовжити на два місяці по 19 березня 2026 року включно.

Покласти на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до ч.5 ст.194 КПК України, обов`язки:

- прибувати до суду за першою вимогою;

- повідомляти прокурора та суд про зміну місця свого проживання та роботи;

- утримуватися від спілкування з потерпілими та свідками у даному кримінальному провадженні,

на строк, що не може перевищувати двох місяців, тобто до 19 березня 2026 року включно.

У клопотанні захисника ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу та про повернення обвинувального акту відмовити.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_3 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, у якому він проживає, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_3 , що у разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосовано більш суворий запобіжний захід.

Копію ухвали передати до ВнП №2 Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області для виконання.

Копію ухвали негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Ухвала суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1