Справа № 212/1024/26
У Х В А Л А

30 січня 2026 року м. Кривий Ріг

Слідчий суддя Покровського районного суду міста Кривого Рогу ОСОБА_1 за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 підозрюваного ОСОБА_5 , розглянула у відкритому судовому засіданні у залі суду клопотання слідчого СВ ВП № 3 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , погоджене з прокурором ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні № 0000004 від 02.01.2026, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, з неповною середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, інвалідності не має, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей та осіб похилого віку не маює, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , військовослужбовця військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 , який обіймає посаду стрільця 2 взводу 6 роти, у військовому званні «солдат», раніше неодноразово судимого,

встановила таке.

Суть питання, що вирішується, за чиєю ініціативою воно розглядається.

30 січня 2026 року до суду звернувся слідчий із зазначеним клопотанням.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що досудовим розслідуванням встановлено, що солдат ОСОБА_5 , який самовільно залишив військову частину з 20.12.2025, якому призупинено військову службу у ЗСУ, повторно 01.01.2026 о 15:40 год, проходячи по АДРЕСА_3 , звернув увагу на будинок АДРЕСА_4 , який розташований на цій вулиці, оскільки в будинку не горіло світло. Далі він переліз через паркан та шляхом віджиму вікна на літній кухні відчинив його та заліз усередину. Потім він пройшов до приміщення літньої кухні та таємно викрав майно, яке належить потерпілому ОСОБА_7 , а саме: зварювальний апарат марки «Dnipro M» SAB-17DX S/N 80625043PNE5 чорного кольору вартістю 4 664,31 грн. Після цього підозрюваний з місця правопорушення зник та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, обернувши його на свою користь. Тим самим заподіяв потерпілому матеріальну шкоду на суму викраденого майна.

Клопотання слідчий обґрунтував наявністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме:

1) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

2) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

У зв`язку з необхідністю запобігання вищевказаним ризикам слідчий вважає, що до підозрюваного доцільно застосувати найбільш суворий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Позиція учасників у судовому засіданні.

В судовому засіданні прокурор на задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою наполягав.

Слідчий просив долучити до матеріалів Витяг з ЄРДР від 30.01.2026 (підозрюваний не заперечував; слідчий суддя долучила).

Підозрюваний заперечив проти застосування щодо нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, просив застосувати цілодобовий домашній арешт. Повідомив, що 20 грудня 2025 року був виписаний з лікарні, де проходив лікування після поранення; після цього перебував вдома за місцем свого фактичного проживання, де проживає разом з цивільною дружиною. Від слідства - не переховується та не має намір переховуватися надалі; збирається працювати та взяти офіційний шлюб. Має намір відшкодувати заподіяну потерпілому матеріальну шкоду. Також має намір повернутися на військову службу.

Суду підтвердив, що повідомлення про підозру йому вручили 29 січня 2026 року.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши додані до клопотання матеріали, слідчий суддя встановила, що відомості про кримінальне правопорушення були внесені до ЄРДР за № 0000095 від 02.01.2026 за правовою кваліфікацією ч. 4 ст. 185 КК України.

Підозрюваного не затримували.

29 січня 2026 року йому було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченому ч. 4 ст. 185 КК України за таємного викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаного з проникненням у жило, вчиненому повторно в умовах воєнного стану.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину, за скоєння якого передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років.

Як свідчать відомості про судимості, ОСОБА_5 є неодноразово судимою особою, зокрема:

- 04.11.2024 Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 4 ст. 185 КК України - до позбавлення волі на строк 5 років; на підставі ст. 75, 76 КК України був звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки;

- 03.03.2025 Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 4 ст. 185 КК України - до позбавлення волі строком на 5 років;

- 17.04.2025 Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 4 ст. 185 КК України - до позбавлення волі строком на 5 років; на підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового приєднання покарання за вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області було остаточно призначено покарання 5 років 1 місяць позбавлення волі; 16.09.2025 згідно з Ухвалою Синельниківського міського суду Дніпропетровської області на підставі ст. 81-1 КК України був звільнений умовно-достроково невідбутий строк 4 роки 4 місяці 20 днів, для проходження військової служби за контрактом до ВЧ НОМЕР_1 .

Застосовані норми права та оцінка суду.

Згідно із ч. 1 ст. 183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК.

Згідно із п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК запобіжний захід у виді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини термін «обґрунтована підозра» у скоєнні кримінального правопорушення передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити злочин ( справа «Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom» («Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства»; Заяви № 12244/86; 12245/86; 12383/86; Рішення від 30.08.1990, § 32).

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Слідчий суддя встановила наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, що підтверджується оглянутими в судовому засіданні матеріалами клопотання слідчого: витягом з ЄРДР, рапортом, протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від потерпілого, протоколами допиту потерпілого від 09.01.2026 ОСОБА_7 , протоколами допиту свідків від 15.01.2026 ОСОБА_8 , від 16.01.2026 ОСОБА_9 , від 22.01.2026 ОСОБА_10 , протоколами огляду предмета від 09.01.2026 та 16.01.2026, Договором про надання ломбардного кредиту, протоколом допиту самого підозрюваного від 29.01.2026.

Згідно зі ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

2) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Суддя дійшла висновку, що обидва ризики існують, оскільки підозрюваний не має постійного місця роботи та легальних джерел доходу; раніше був неодноразово засуджений за вчинення корисливих злочинів; відсутні докази його міцних соціальних зв`язків; він не повернувся на місце військової служби після виписки з госпіталя (за його словами, був виписаний 20.12.2025); обставини поранення та лікування, потреби у подальшому лікуванні - доказами не підтверджені; фактичне місце проживання його не збігається з місцем реєстрації.

Мотиви суду щодо запобіжного заходу, який слід застосувати щодо підозрюваного, та інші питання.

Стаття 178 КПК України містить вказівку на те, що, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини. Ця стаття містить також вказівку на обставини, які можуть бути враховані. Однак перелік їх - не вичерпний. Зокрема, мова може йти про врахування віку і стану здоров`я підозрюваного, репутацію, наявність судимостей, ризик летальності тощо.

Суддя, обираючи запобіжний захід у цій справі, оцінює як такі, що свідчать на користь застосування до підозрюваного тримання під вартою, обставини, описані вище під час оцінки ризиків за ст. 177 КПК України.

Покаранням за вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, може бути позбавлення волі на строк від 5 до 8 років.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

За встановлених обставин слідчий суддя дійшла висновку про те, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, зокрема, домашнього арешту, про який просив підозрюваний, не забезпечить запобігання встановленим ризикам.

Враховуючи зазначене, керуючись ст. 177, 178, 181, 183, 194, 196, 202, 395 КПК України, слідчий суддя

постановила:

клопотання слідчого СВ ВП № 3 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області -задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без права внесення застави, строком на 60 днів, тобто - до 30 березня 2026 року.

Строк дії ухвали становить до 30 березня 2026 року включно.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення; може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складений 02 лютого 2026 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1