Справа № 307/2658/25
Провадження №1-кп/307/211/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про продовження строку тримання під вартою

10 грудня 2025 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , з участю секретаря с/з ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_9 , неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_10 , його захисника адвоката ОСОБА_11 та законного представника ОСОБА_12 , представника служби у справах дітей Нересницької сільської ради Тячівського району Закарпатської області ОСОБА_13 , представника Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_14 , розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду м. Тячів Закарпатської області Україна у режимі відеоконференції кримінальне провадження № 0000044, відомості про яке 28 січня 2025 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 297, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 317 КК України, про обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 127, ч. 3 ст. 297 КК України, про обвинувачення неповнолітнього ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 127 КК України,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Тячівського районного суду Закарпатської області перебуває кримінальне провадження № 0000044, відомості про яке 28 січня 2025 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 297, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 317 КК України, про обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 127, ч. 3 ст. 297 КК України, про обвинувачення неповнолітнього ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 127 КК України.

Згідно обвинувального акта ОСОБА_8 обвинувачується в тому, що він 22 січня 2025 року близько 17 години 00 хвилини, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у будинку ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , де останній проживав разом з ОСОБА_15 , з метою покарати ОСОБА_15 за те, що в грудні 2024 року вона викликала працівників поліції, які в подальшому запросили ОСОБА_6 в ІНФОРМАЦІЯ_1 , наніс серію ударів по тілу ОСОБА_15 , спричинивши їй фізичний біль та моральні страждання. Продовжуючи свої протиправні дії, наступного дня 23 січня 2025 року близько 19 години 00 хвилини ОСОБА_8 за попередньою змовою та в групі з неповнолітнім ОСОБА_10 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись у будинку ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , де останній проживав разом з ОСОБА_15 , в якому ОСОБА_10 та ОСОБА_8 з метою покарати ОСОБА_15 за те, що вона в грудні 2024 року викликала працівників поліції, які в подальшому запросили ОСОБА_6 в ІНФОРМАЦІЯ_1 , нанесли серію ударів по тілу ОСОБА_15 , спричинивши їй фізичний біль та моральні страждання, після чого ОСОБА_8 зняв зі своїх штанів ремінь і змусив ОСОБА_15 стати на коліна, після чого ОСОБА_10 та ОСОБА_8 почали душити її, однак, ремінь порвався. У подальшому, ОСОБА_8 , взявши електрошуруповерт, почав свердлити дірку в грудній клітці та в лівій нозі ОСОБА_15 , таким чином спричинив їй сильну фізичну біль, від якої потерпіла втратила свідомість. Коли ОСОБА_15 прийшла до свідомості, то ОСОБА_10 та ОСОБА_8 продовжили наносити їй тілесні ушкодження, при цьому, ОСОБА_8 знову взяв у руки шуруповерт, на який намотав волосся з голови потерпілої, після чого його висмикнув та почав знову примушувати ОСОБА_15 стати на коліна та попросити вибачення за те, що в грудні 2024 року вона викликала працівників поліції, які в подальшому запросили ОСОБА_6 в ІНФОРМАЦІЯ_1 . Потім ОСОБА_8 взяв до рук кухонний ніж та почав погрожувати ОСОБА_15 вбивством, однак, вона спробувала вихопити ніж, проте їй це не вдалося, після чого ОСОБА_8 завдав їй удари ножем в область кисті обидвох рук та в подальшому ОСОБА_8 та ОСОБА_10 пригрозили потерпілій вбивством та залишили її, після чого вона втекла з місця події. В результаті вищевказаних протиправних дій потерпілій ОСОБА_15 було спричинено тілесні ушкодження у вигляді травматичного видалення волосся лівої половини голови, крапкоподібні крововиливи в місцях видалення луковиць волосся, колоті поранення м`яких тканин лівої молочної залози та правого стегна, напівциркулярний, полосовидний поперечно розміщений синець передньо-бокових поверхонь шиї, різані рани в області перших пальців обох кистей рук, синця лівої очної ділянки та масивного підшкірного крововиливу правого плеча та синця задньої поверхні правої половини грудної клітки, які відносяться до групи легких тілесних ушкоджень, що спричини короткочасний розлад здоров`я.

ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 127 КК України, тобто у катуванні, будь-якому умисному діянні, спрямованому на заподіяння особі сильного фізичного болю чи морального страждання, вчиненому з метою покарати її за дії вчинені нею та з метою залякування її, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.

Крім цього, ОСОБА_8 обвинувачується в тому, що він 25 січня 2025 року близько 14 години 20 хвилини, перебуваючи у вітальній кімнаті будинку ОСОБА_6 в АДРЕСА_1 , де останній і проживає, під час спільного розпивання алкогольних напоїв (горілки) між ОСОБА_16 , ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , які перебували у стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виник словесний конфлікт, в ході якого ОСОБА_6 та ОСОБА_8 нанесли серію ударів руками та ногами по тілу ОСОБА_16 , після чого залишили побитим лежати на підлозі вказаної кімнати, а самі продовжили розпивати алкогольні напої. У подальшому, того ж дня, близько 15 години 15 хвилини в будинок за вищевказаною адресою прийшов неповнолітній ОСОБА_10 , який приєднався до застілля та спільно з ОСОБА_8 вживали наркотичну речовину, після чого у ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та ОСОБА_10 виник умисел на спричинення смерті ОСОБА_16 .. Надалі вищевказані особи з метою заподіяння смерті ОСОБА_16 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, діючи за попередньою змовою групою осіб, почали наносити тілесні ушкодження останньому руками та ногами по голові та інших частинах тіла, в тому числі із застосуванням невстановленого органом досудового розслідування предмету, внаслідок чого спричинили останньому численні тілесні ушкодження, а саме: важку черепно-мозкову травму: а) відкритий здавлений перелом потиличної кістки справа, субдуральний крововилив в задній черепній ямці, субарахноїдальні крововиливи в правій потиличній долі, наскрізна забійна рана м`яких тканин потиличної ділянки голови справа; б) важка закрита черепно-мозкова травма з підоболонковими крововиливами, а саме: субдуральною лівобічною гематомою об`ємом 150-180 мл у виді рідкої темно-червоного кольору крові з рихлими згустками, субарахноїдальними крововиливами в лівих лобно-тім`яно-скроневих долях та правій лобній долі, множинних крововиливів на внутрішній поверхні м`яких тканин голови в лівій лобно-тім`яно-скроневій та правій лобній областях з імбібіцією крові в лівій скроневий м`яз; закритий перелом кісток носу, розлитий синець на шкірних покровах носу; травматичне видалення зубів передніх різців 1, 2, 3-го справа, 1-2-го зліва на верхній щелепі та 1, 2, 3-справа і 1, 2, 3-го зліва на нижній щелепі, обширні наскрізні забійно-рвані рани верхньої та нижньої губ рота, забійна рана шкірних покровів в області правого кута рота; обширну забійно-рвану рану чола та брівної ділянки правої половини голови; множинні, обмеженої форми та розливного характеру підшкірні синці обличчя та лівої вушної раковини. Вищевказані тілесні ушкодження відносяться до групи тяжких тілесних ушкоджень, які являються небезпечними для життя потерпілого в момент їх спричинення та які спричинили насильницьку смерть ОСОБА_16 , яка настала внаслідок набряку та здавлення головного мозку, що розвинулася на фоні важкої відкритої черепно-мозкової травми з пошкодженням кісток черепа та масивними підоболонковими крововиливами.

ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, тобто у вбивстві, умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.

Окрім цього, ОСОБА_8 в період з 19 години 00 хвилини 25 січня 2025 року по 22 годину 00 хвилину 27 січня 2025 року за попередньою змовою та в групі з ОСОБА_6 , знаходячись в будинку за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , переконавшись в тому, що ОСОБА_16 мертвий, усвідомлюючи про необхідність повідомити про смерть останнього правоохоронним органам, медичним працівникам та близьким родичам, об`єктивно маючи при цьому таку можливість, вирішили приховати факт його смерті. З цією метою ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного та наркотичного сп`яніння, діючи умисно, зневажаючи моральні засади суспільства в частині поваги до померлих, нехтуючи існуючими в суспільстві загальноприйнятими моральними принципами, традиціями та релігійними положеннями щодо поховання померлих, в порушення вимог ст. ст. 6, 26 Закону України «Про поховання та похоронну справу», порушуючи право людини на поховання її тіла і належне ставлення до тіла після смерті, зневажаючи тим самим пам`ять про померлу людину, і в подальшому, демонструючи свою байдужість, вступили між собою в попередню змову щодо наруги над тілом померлого ОСОБА_16 шляхом його спалення, розчленування та подальшого приховання тіла. Так, реалізуючи свій умисел, 26 січня 2025 року близько 03 години 30 хвилини ОСОБА_8 , перебуваючи на АЗС «WOG», що знаходиться за адресою: с. Нересниця, № 35 (№ 38), Тячівського району Закарпатської області, Україна, придбав бензин ємкістю 3, 5 літра, який залив у пластикову каністру, після чого повернувся у будинок, який розташований за вищевказаною адресою, де він та ОСОБА_6 у відсутності інших очевидців перенесли тіло померлого ОСОБА_16 з приміщення вітальної кімнати другого поверху будинку в приміщення коридору, який знаходиться на першому поверсі, де з метою наруги над тілом померлого та приховання трупу, за допомогою заздалегідь заготовленого для цієї мети бензину, а також підручних горючих матеріалів та предметів, підпалили труп ОСОБА_16 .. Після обгоряння тіла померлого ОСОБА_16 , продовжуючи протиправні дії, ОСОБА_8 за попередньою змовою з ОСОБА_6 , зневажаючи суспільною пам`яттю про померлого, демонструючи своє негативне ставлення до нього, виявляючи зневагу до суспільних і релігійних принципів та традицій у цій сфері, за допомогою електричної пили марки «DeWalt» розчленували тіло ОСОБА_16 шляхом відрізання, тобто відділення голови та кінцівок тіла (рук та ніг) від тулуба, які в подальшому упакували в окремі сумки та пакети і залишили зберігатись на місці події, та які у подальшому було виявлено працівниками поліції 28 січня 2025 року.

ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 297 КК України, тобто у нарузі над тілом (останками) померлого, вчиненій за попередньою змовою групою осіб.

Прокурор Тячівської окружної прокуратури Закарпатської області ОСОБА_5 подав суду клопотання про продовження строку обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , позаяк ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжких та особливо тяжкого злочину, за вчинення яких передбачена кримінальна відповідальність у виді позбавлення волі на строк до 15 років, що підтверджується матеріалами кримінального провадження. У вчиненні зазначених кримінальних правопорушень обвинувачується ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець та проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , з повною загальною середньою освітою, не одружений, не працюючий, раніше не судимий. 28 січня 2025 року ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_6 затримано на підставі та в порядку ст. 208 КПК України, повідомлено про підозру у вчинені ними кримінального правопорушення, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України та 30 січня 2025 року слідчим суддею відносно них обрано запобіжні заходи у виді тримання під вартою без права внесення застави. 21 лютого 2025 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчинені ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 127 КК України. 20 березня 2025 року першим заступником керівника обласної прокуратури строк досудового розслідування продовжено до 3-х місяців. 25 березня 2025 року слідчим суддею Тячівського районного суду Закарпатської області продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування. 17 квітня 2025 року слідчим суддею Тячівського районного суду Закарпатської області строк досудового розслідування продовжено до 6 місяців. В цей же день слідчим суддею Тячівського районного суду Закарпатської області продовжено строк дії запобіжного заходу на 60 діб. 16 червня 2025 року слідчим суддею Тячівського районного суду Закарпатської області продовжено строк дії запобіжного заходу в межах строків досудового розслідування. 18 липня 2025 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчинені ним кримінальних правопорушень, передбачених п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 127, ч. 3 ст. 297 КК України. 22 липня 2025 року затверджено обвинувальний акт, який скерований до Тячівського районного суду Закарпатської області. Ухвалою слідчого судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 24 липня 2025 року продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до 21 вересня 2025 року включно. Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 15 вересня 2025 року продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до 13 листопада 2025 року включно. Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 06 листопада 2025 року продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до 04 січня 2026 року включно. ОСОБА_8 обгрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжких та особливо тяжкого злочинів, за вчинення яких передбачена кримінальна відповідальність у виді позбавлення волі на строк до 15 років, або довічне позбавлення волі, що підтверджується матеріалами кримінального провадження. Під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, яким неможливо запобігти шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, а саме, ризики передбачені п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема: ОСОБА_8 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки злочини, які інкримінуються обвинуваченому є тяжкими та особливо тяжким, а тому міра покарання за такі злочини може бути підставою та мотивом переховуватись від органів досудового розслідування чи суду. Вищевказані обставини, а також той факт, що Закарпатська область межує з Польщею, Угорщиною, Румунією та Словаччиною дають підстави вважати, що останній, усвідомлюючи тяжкість злочину та невідворотність покарання за його вчинення, може переховуватись від органів досудового розслідування чи суду та має реальні можливості покинути територію України з цією метою поза межами пунктів пропуску через державний кордон України, а також переховуватись на території України. Крім того, обвинувачений немає постійного місця роботи, немає родини або утриманців, і таким чином у нього відсутні міцні соціальні зв`язки. ОСОБА_8 може незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки такі особи не допитані у ході судового розгляду, у зв`язку з цим, ОСОБА_8 може на них впливати, а також впливати на інших співучасників злочину. На даний час зазначене кримінальне провадження судом не розглянуто та свідки, потерпілі у судовому засіданні не допитувались. У сторони обвинувачення є підстави вважати, що підозрюваний може здійснювати тиск та вплив на свідків і потерпілих з метою дачі ними завідомо неправдивих показань чи відмови від дачі показань, оскільки такі мешкають у одному населеному пункті з останнім. ОСОБА_8 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема, шляхом недотримання своїх обов`язків, передбачених ч. 7 ст. 42 КПК України, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення. Хоча останній раніше не судимий, він обвинувачується у вчиненні двох тяжких злочинів та одного особливо тяжкого злочину, у тому числі проти життя та здоров`я особи. Обвинувачений ОСОБА_8 працездатний, тяжкими захворюваннями не страждає. Даних, які б вказували на неможливість продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не встановлено. Інший запобіжний захід, окрім тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого. Альтернативні запобіжні заходи не забезпечать належний рівень гарантії доброчесної поведінки обвинуваченого, а тому наявна необхідність у продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Враховуючи п. 1 та п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, немає підстав визначати розмір застави, оскільки ОСОБА_8 вчинив злочин, що спричинив загибель людини, тобто смерть ОСОБА_16 та вчинив злочин із застосуванням насильства щодо потерпілої ОСОБА_15 .. Вказані вище ризики, які встановлені під час досудового розслідування при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 та при продовженні строку тримання його під вартою не зменшилися та продовжують існувати.

Прокурор ОСОБА_5 у закритому судовому засіданні клопотання про продовження строку обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави відносно обвинуваченого ОСОБА_8 підтримав з підстав, зазначених у клопотанні, зокрема, з підстав, що обвинувачений ОСОБА_8 вчинив тяжкі та особливо тяжкий злочини, за вчинення яких передбачена кримінальна відповідальність у виді позбавлення волі на строк до 15 років, або довічне позбавлення волі. Продовжують існувати ризики, передбачені п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Інший запобіжний захід, окрім як тримання під вартою, не зможе забезпечити належний рівень гарантії доброчесної поведінки обвинуваченого ОСОБА_8 .

Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_9 у закритому судовому засіданні заперечив щодо клопотання прокурора про продовження строку обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просить у задоволенні клопотання відмовити та змінити обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт. А в разі продовження строку тримання під вартою просить визначити розмір застави.

Обвинувачений ОСОБА_8 у закритому судовому засіданні заперечив щодо клопотання прокурора про продовження строку обраного йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та підтримав клопотання адвоката ОСОБА_9 ..

Потерпілі ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 у закрите судове засідання не з`явилися, позаяк подали суду заяви про розгляд кримінального провадження в їх відсутності.

Заслухавши думку учасників закритого судового засідання, дослідивши матеріали кримінального провадження та клопотання, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан обвинуваченого; розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення обвинувачується особа.

Перевіривши матеріали кримінального провадження, суд уважає, що наявні в них відомості на даному етапі судового розгляду дають підстави вважати, що ОСОБА_8 може мати відношення до кримінальних правопорушень, які ставляться йому у провину.

Розглядаючи клопотання, суд відповідно до ст. 178 КПК України враховує мету і підстави застосування запобіжного заходу, наявність обгрунтованого обвинувачення у вчиненні ОСОБА_8 даних кримінальних правопорушень, дані про особу ОСОБА_8 , який раніше не судимий, його вік, стан здоров`я, ті обставини, що він немає постійного місця роботи, немає тісних соціальних зв`язків, його репутацію (попередню соціальну поведінку), та ті обставини, що він обвинувачується у скоєнні умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, що є особливо тяжким злочином, тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_8 у разі доведеності його вини, та приходить до висновку, що встановлені ризики, передбачені п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не відпали та не зменшилися, оскільки ОСОБА_8 , усвідомлюючи тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винним, може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інші кримінальні правопорушення, та заявлені ризики, які існували на час обрання та неодноразового продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави на даний час не відпали та не зменшилися і продовжують існувати, встановлені обставини є реальними і триваючими, об`єктивно існують, судове слідство у кримінальному провадженні триває, а тому тримання під вартою обвинуваченого буде виправданим та необхідним.

Суд звертає увагу, що тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, що хоча і не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, в сукупності з іншими обставинами суттєво збільшує ризик втечі, а тому враховується при оцінюванні ризиків. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

У рішенні Європейського суду «Лабіта проти Італії» від 06 квітня 2000 року зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання у сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують, та міжнародними контактами.

Щодо доводів захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 про відсутність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, то суд зазначає, що стороною захисту не надано таких доказів, зокрема й даних про особу обвинуваченого, які б давали обґрунтовані підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_8 , перебуваючи на волі, не буде ухилятися від суду, не буде незаконно впливати на потерпілих та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчиняти інші кримінальні правопорушення, і що до нього може бути застосовано більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою.

При прийнятті процесуального рішення про продовження строку обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд враховує сукупність наявних ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, та вагомість зібраних доказів у вказаному кримінальному провадженні, і доходить висновку про відсутність підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на інший більш м`який запобіжний захід.

Відповідно до вимог ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Клопотання прокурора про продовження строку обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім обставин, зазначених у ст. 184 КПК України, містить виклад обставин, які свідчать про заявлений ризик, який виправдовує продовження ОСОБА_8 строку обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Застосовуючи такий вид запобіжного заходу, суд виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, із ступеня тяжкості інкримінованих злочинів, а також приймає до уваги ту обставину, що застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_8 , а тому, суд вважає за необхідне продовжити ОСОБА_8 обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Оскільки ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів та особливо тяжкого злочину, який спричинив смерть людини, то відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про продовження строку обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та178 цього Кодексу, не визначає розмір застави у даному кримінальному провадженні.

Керуючись ст. ст. 176-205 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора Тячівської окружної прокуратури Закарпатської області ОСОБА_5 про продовження строку обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити.

Продовжити ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , українцю, громадянину України, з повною загальною середньою освітою, не працюючому, не одруженому, раніше не судимому, уродженцю та проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 127, ч. 3 ст. 297 КК України, строк обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 (Шістдесят) днів без визначення розміру застави.

Строк тримання під вартою рахувати з 13 години 30 хвилини 10 грудня 2025 року.

Строк дії ухвали до 13 години 30 хвилини 07 лютого 2026 року.

Ухвала щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Контроль за виконанням даної ухвали покласти на прокурора Тячівської окружної прокуратури Закарпатської області ОСОБА_5 ..

Копію ухвали вручити обвинуваченому ОСОБА_8 ..

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Повний текст ухвали складено та оголошено о 17 год. 10 хв. 10 грудня 2025 року.

Головуюча суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3