Дата документу 03.02.2026Справа № 554/8413/25
Провадження № 1-кс/554/473/2026
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2026 року м. Полтава

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Полтави ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві скаргу ОСОБА_3 на рішення слідчого СУ ГУНП в Полтавській області ОСОБА_4 від 18.11.2025 року про відмову в задоволенні клопотання від 06.11.2025 року по кримінальному провадженню № 0000556 від 04.06.2025 року,

встановив:

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді зі скаргою, у якій прохав скасувати постанову слідчого СУ ГУНП в Полтавській області ОСОБА_4 від 18.11.2025 року та визнати його потерпілим у кримінальному провадженні № 0000556 від 04.06.2025 року, посилаючись на те, що він є батьком загиблого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водія ОСОБА_5 , а також власником транспортного засобу «Dacia Logan», який було пошкоджено (фактично знищено) внаслідок зазначеної ДТП.

В судове засідання скаржник ОСОБА_3 не з`явився, надіслав до суду заяву, в якій розгляд скарги просив проводити без його участі, скаргу підтримав.

Слідчий СУ ГУНП в Полтавській області ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву, в якій розгляд скарги просив проводити без його участі.

Зважаючи на неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть у ньому участь, фіксування судового процесу технічними засобами кримінального провадження в суді відповідно до положень ч.4 ст.107 КПК України не здійснювалось.

Дослідивши скаргу та додані до неї матеріали, слідчий суддя приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно з п.5 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржене рішення слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Рішення слідчого приймається у формі постанови (ч.3 ст.110 КПК України).

Відповідно до вимог ч.5 ст.110 КПК України постанова слідчого складається, зокрема з мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що в провадженні СУ ГУНП в Полтавській області знаходиться кримінальне провадження № 0000556 від 04.06.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, яке здійснюється за фактом того, що 04.06.2025 року приблизно о 06 год. 30 хв. біля будинку № 9 по вул. Центральній в с. Білецьківка Кременчуцького району Полтавської області, на 120 км + 127 м автодороги «Полтава-Кременчук-Олександрія», водій автомобіля марки «Dacia» моделі «Logan», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_5 допустив зіткнення із зустрічним мотоциклом із зустрічним мотоциклом «Kovi» моделі «270-ST», без реєстраційного номеру, під керуванням ОСОБА_6 , який перевозив у якості пасажира ОСОБА_7 . Внаслідок ДТП водій автомобіля марки «Dacia» моделі «Logan», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_5 та водій мотоцикла «Kovi» моделі «270-ST», без реєстраційного номеру, ОСОБА_6 загинули на місці пригоди, а пасажирка мотоцикла ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження та була госпіталізована до КНМП «ЛІЛ «Кременчуцька».

ОСОБА_3 звернувся до СУ ГУНП в Полтавській області із клопотаннями про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні № 0000556 від 04.06.2025 року з тих підстав, що він являється батьком загиблого водія ОСОБА_5 та внаслідок даної ДТП були знищено його майно - автомобіль марки «Dacia» моделі «Logan», д.н.з. НОМЕР_1 .

Постановою слідчого відділу розслідування злочинів скоєних у сфері транспорту СУ ГУНП в Полтавській області ОСОБА_4 від 18.11.2025 року в задоволенні цього клопотання було відмовлено. Постановлене рішення слідчий вмотивував тим, що ОСОБА_5 був водієм транспортного засобу, який допустив зіткнення, і не є потерпілим у значенні складу злочину, передбаченого ст.286 КК України, тому відповідно його близькі родичі також не можуть бути визнані потерпілими через відсутність факту завдання їм моральної шкоди в межах даного складу злочину. Майнова шкода, завдана внаслідок ДТП, підлягає відшкодуванню у цивільно-правовому порядку.

Згідно з положеннями ч.ч.1, 2 ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди, а також адміністратор за випуском облігацій, який відповідно до положень Закону України «Про ринки капіталу та організовані товарні ринки» діє в інтересах власників облігацій, яким кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді (ч.5 ст.55 КПК України).

Якщо особа не подала заяву про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяву про залучення її до провадження як потерпілого, то слідчий, прокурор, суд має право визнати особу потерпілою лише за її письмовою згодою (ч.7 ст.55 КПК України).

Частиною 2 статті 286 КК України передбачена кримінальна відповідальність за порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, якщо такі дії спричинили смерть потерпілого або заподіяли тяжке тілесне ушкодження.

Об`єктом кримінального правопорушення, передбаченого статтею 286 КК України, є безпека дорожнього руху, здоров`я та життя громадян.

Відповідно до кримінально-правової характеристики кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути лише фізична особа, якій унаслідок порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту завдано тяжкі тілесні ушкодження або яка загинула, тобто особа, якій заподіяно фізичну шкоду, а не майнову чи моральну.

При цьому об`єктивна сторона злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України включає три обов`язкові ознаки: порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту; наслідки у вигляді тяжких тілесних ушкоджень або смерть потерпілого; причинний зв`язок між порушенням правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту і настанням наслідків.

Зважаючи на те, що безпосередньо ОСОБА_3 внаслідок ДТП не було спричинено будь-яких тілесних ушкоджень, а ОСОБА_5 був водієм транспортного засобу, який за версією слідства допустив зіткнення, в зв`язку з чим не є потерпілим у розумінні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, то постанова слідчого СУ ГУНП в Полтавській області ОСОБА_4 від 18.11.2025 року про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_3 про визнання потерпілим у кримінальному провадженні № 0000556 від 04.06.2025 року є законною та обґрунтованою.

Щодо доводів скаржника ОСОБА_3 про те, що внаслідок ДТП, що сталася 04.06.2025 року, було пошкоджено (фактично знищено) належний йому автомобіль марки «Dacia» моделі «Logan», д.н.з. НОМЕР_1 , слідчий суддя зазначає наступне.

Особи, яким унаслідок кримінального правопорушення завдано майнової та/або моральної шкоди, але які не є потерпілими, відповідно до положень статті 61 КПК України можуть набути процесуального статусу цивільного позивача .

Так, відповідно до ч.ч.1-3 ст.61 КПК України цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, юридична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової шкоди, а також адміністратор за випуском облігацій, який відповідно до положень Закону України «Про ринки капіталу та організовані товарні ринки» діє в інтересах власників облігацій, яким кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової шкоди, та яка (який) в порядку, встановленому цим Кодексом, пред`явила (пред`явив) цивільний позов.

Права та обов`язки цивільного позивача виникають з моменту подання позовної заяви органу досудового розслідування або суду.

Цивільний позивач має права та обов`язки, передбачені цим Кодексом для потерпілого, в частині, що стосуються цивільного позову, а також має право підтримувати цивільний позов або відмовитися від нього до видалення суду в нарадчу кімнату для ухвалення судового рішення.

Тобто, в даному кримінальному провадженні ОСОБА_3 вправі заявити цивільний позов.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що оскаржувана постанова слідчого від 18.11.2025 року відповідає вимогам статті 110 КПК України, є цілком обґрунтованою та вмотивованою, оскільки містить виклад обставин, що стали підставою для її прийняття, мотиви ухвалення відповідного рішення, які ґрунтуються на нормах кримінального процесуального закону та відповідають їм, а тому не вбачає правових підстав для її скасування.

На підставі викладеного, в задоволенні скарги ОСОБА_3 слід відмовити.

Керуючись ст.ст.2, 55, 303- 307, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,

ухвалила:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на рішення слідчого СУ ГУНП в Полтавській області ОСОБА_4 від 18.11.2025 року про відмову в задоволенні клопотання від 06.11.2025 року по кримінальному провадженню № 0000556 від 04.06.2025 року - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1