Справа № 751/9447/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/233/26
Категорія - кримінальна Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю: прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Новозаводського районного суду міста Чернігова від 18 грудня 2025 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , засудженого 11.02.2016 Чернігівським районним судом Чернігівської області за ч.2 ст.125 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік; на підставі ч.4 ст.70 КК України, до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Апеляційного суду Чернігівської області від 08.02.2016 й остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 12 років 3 місяці; ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 11.08.2925 замінено невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік 7 місяців 11 днів на більш м`яке покарання у виді пробаційного нагляду, виходячи зі співвідношення, що одному дню позбавлення воді відповідає два дні пробаційного нагляду,

задоволено подання Новозаводського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Чернігівській області та усунуто протиріччя, що виникло при виконанні ухвали Коростенського районного суду Житомирської області від 11 серпня 2025 року, з урахуванням ухвали цього ж суду про виправлення описки від 10 вересня 2025 року, в частині покладення на засудженого обов`язків, шляхом покладення на нього додаткового обов`язку, до тих, які були покладені ухвалою Коростенського районного суду Житомирської області від 11.08.2025, з урахуванням ухвали цього ж суду про виправлення описки від 10.09.2025, а саме - не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Місцевий суд вказав, що мотивувальна частина ухвали Коростенського міськрайного суду Житомирської області від 10.09.2025 року містить посилання на норму ст.59-1 КК України з наведенням її повного змісту, а у резолютивній частині ухвали встановлені конкретні обмеження прав і свобод, які застосовуються до засудженого, що узгоджується з положеннями ч.1 ст.59-1 КК України. Тому в цьому випадку, при постановленні даної ухвали та складенні резолютивної частини було допущено механічну помилку (описку). Водночас, норми закону, передбачені ч.2 ст.59-1 КК України, є імперативними і при призначенні покарання у виді пробаційного нагляду на засудженого в обов`язковому порядку мають бути покладені обов`язки, передбачені, серед іншого, і пунктом 3 - не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. Покладення додаткового обов`язку не змінює призначене особі покарання за його суттю, а лише усуває невизначеність при виконанні покарання. Крім того, місцевим судом взято до уваги позицію самого засудженого, який повідомив, що не планує покидати межі України, і що покладення такого обов`язку не вплине на його життєві плани та не порушить його прав.

Не погоджуючись із рішенням суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу місцевого суду та постановити нову, якою відмовити в задоволенні подання Новозаводського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Чернігівській області про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку щодо ОСОБА_7 . В обґрунтування скарги посилається на те, що п.12 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами України процесуального законодавства при вирішенні питань, пов`язаних з виконанням вироків» №11 від 21.12.1990 року передбачено, що не підлягають розгляду в порядку, передбаченому ст.411 КПК України, питання, які зачіпають суть вироку та погіршують становище засудженого; звужують або розширюють обсяг обвинувачення; стосуються прогалин і недоліків вироків в частині кваліфікації злочинів, призначення покарання, вирішення цивільного позову. Зокрема, не можна у такому порядку уточнити призначене покарання (як основне, так і додаткове) щодо його виду та строку. Зазначене також узгоджується з приписами ст.7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «Ніякого покарання без закону». В цьому кримінальному проваджені місцевим судом фактично змінено попереднє рішення суду, яке не було оскаржене у порядку, передбаченому чинним законодавством, і набрало законної сили, та погіршено становище засудженого ОСОБА_7 , так як на нього додатково покладено обов`язок, яким засуджений не був обтяжений ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 10.09.2025 року.

Заслухавши доповідь судді; думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; засудженого ОСОБА_7 , який погодився з позицією прокурора; дослідивши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до положень ст.409 КПК України, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно зі ст.412 КПК України, істотними порушеннями кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Статтею 370 КПК України визначено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Проте, суд першої інстанції під час розгляду цього кримінального провадження не дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

Як убачається з матеріалів провадження, ОСОБА_7 був засуджений вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області за ч.2 ст.125 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, до призначеного покарання за цим вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Апеляційного суду Чернігівської області від 08.02.2016 року й остаточно ОСОБА_7 визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 12 років 3 місяці.

Ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 11.08.2025 ОСОБА_7 замінено невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік 7 місяців 11 днів на більш м`яке у виді пробаційного нагляду, виходячи зі співвідношення, що одному дню позбавлення волі відповідає два дні пробаційного нагляду.

Ухвалою Коростенського міськрайонного суду від 10.09.2025 виправлено описку в резолютивній частині ухвали від 11.08.2025 при зазначенні дати народження засудженого та покладено на засудженого ОСОБА_7 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання.

Ухвалою Коростенського міськрайонного суду від 16.10.2025 відмовлено у задоволенні подання Новозаводського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Чернігівській області про виправлення описки в ухвалі Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 10.09.2025, зокрема про зазначення обов`язку не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Розділом VIII КПК України регламентовано процесуальний порядок виконання судових рішень.

Відповідно до норм ч.1 ст.537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений ч.2 ст.539 цього Кодексу, має право вирішувати ряд питань, які вирішуються під час виконання вироків, у тому числі й питання про інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Системний аналіз вказаних вище норм кримінального процесуального закону дозволяє зробити висновок про те, що в порядку, передбаченому ст.ст.537, 539 КПК України, суд може вирішувати лише ті питання, які не стосуються суті вироку і не тягнуть за собою погіршення становища засудженого.

Водночас, у цьому порядку не можуть розглядатись питання, які стосуються суті вироку, в тому числі прогалин чи недоліків вироку у частині призначеного покарання, оскільки відповідно до вимог ст.124 Конституції України та ст.533 КПК України, судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягають виконанню на всій території України.

Окремі роз`яснення щодо питань, пов`язаних з виконанням судових рішень, зокрема щодо тлумачення сумнівів і протиріч, які виникають при виконанні вироку, містить постанова Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.1990 «Про практику застосування судами України процесуального законодавства при вирішенні питань, пов`язаних з виконанням вироку».

Пунктом 12 вищевказаної Постанови передбачено, що не підлягають розгляду у порядку, передбаченому ст.411 (ст.539) КПК України, питання, які зачіпають суть вироку і погіршують становище засудженого; звужують або розширюють обсяг обвинувачення; стосуються прогалин і недоліків вироків у частині кваліфікації злочинів, призначення покарання, вирішення цивільного позову. Зокрема, не можна у такому порядку уточнити призначене покарання (як основне, так і додаткове) щодо його виду та строку.

Зі змісту подання органу пробації встановлено, що в ньому зазначена вимога про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку суду, серед іншого, щодо покладення на засудженого ОСОБА_7 у межах відбування покарання у виді пробаційного нагляду обов`язку, передбаченого п.3 ч.2 ст.59-1 КК України - не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Водночас, така вимога органу пробації не є питанням, яке може бути вирішено судом під час виконання вироку, а фактично про зміну судового рішення в частині призначеного покарання, а саме покладення на засудженого додаткового обов`язку не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, яким засуджений не був обтяжений ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 10.09.2025 року, та виходить за межі повноважень, якими наділений місцевий суд на стадії виконання судового рішення, яке набрало законної сили, зачіпає суть вироку та погіршує становище засудженого.

Отже, на переконання колегії суддів, при розгляді подання про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, місцевий суд не в повній мірі оцінив всі обставини справи та дійшов помилково висновку про можливість його задоволення.

Відтак, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала місцевого суду підлягає скасуванню, з постановленням нової ухвали про відмову в задоволенні подання Новозаводського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Чернігівській області щодо засудженого ОСОБА_7 .

Керуючись ст.ст.405, 407, 409, 412, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора - задовольнити.

Ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 18 грудня 2025 року щодо засудженого ОСОБА_7 - скасувати.

У задоволенні подання Новозаводського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Чернігівській області про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку щодо засудженого ОСОБА_7 , - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4