Справа № 404/162/19
Номер провадження 1-кп/404/32/19
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2025 року Фортечний районний суд м. Кропивницького у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницький кримінальне провадження № 0007511 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограда, українця, громадянина України, не працюючого, розлученого, дітей не маючого, маючого вищу освіту, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, та

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Кіровограда, українця, громадянина України, не працюючого, неодруженого, дітей не маючого, маючого загальну середню освіту, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , раніше судимого

вироком Києво Святошинського районного суду Київської області від 15.06.2023 за ч. 2 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років 6 місяців,

вироком ІНФОРМАЦІЯ_3 від 17.07.2024 за ч. 2 ст. 186 КК України та на підстав ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років 6 місяців,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

законного представник потерпілого ОСОБА_7 ,

представник потерпілого ОСОБА_8 ,

захисників: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

обвинувачених: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИВ :

03.09.2018 року о 02 годині 30 хвилин, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебували біля магазину « ІНФОРМАЦІЯ_4 », що розташований за адресою АДРЕСА_5 , де помітили потерпілого неповнолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який підходив до магазину.

В цей час у ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , які попередньо домовились між собою, виник умисел на вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу.

Так, реалізуючи свій спільний умисел, перебуваючи біля магазину « ІНФОРМАЦІЯ_4 », що розташований за адресою АДРЕСА_5 , ОСОБА_4 почав вимагати у неповнолітнього ОСОБА_6 віддати належний останньому мобільний телефон, але почувши відмову від останнього, почав наносити потерпілому удари кулаками рук та ногами по голові та тулубу. Розуміючи загрозу своєму життю та здоров`ю неповнолітній ОСОБА_6 забіг до приміщення вищевказаного магазину « ІНФОРМАЦІЯ_4 », аби уникнути подальшого вчинення щодо нього протиправних дій. В свою чергу, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , продовжуючи реалізацію спільного злочинного умислу, почали переслідувати н/л ОСОБА_6 та наздогнали останнього у приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_4 », де вже обоє ОСОБА_4 та ОСОБА_3 продовжили наносити удари потерпілому кулаками рук та ногами по голові та тулубу. В ході побиття з голови потерпілого злетіла на підлогу кепка «Puma Go time snapback golf hat» вартістю 700 грн., а з рук випав мобільний телефон «iPhone 6 Space Gray 16 Gb» вартістю 18000 грн., який розбився в результаті падіння на підлогу. В свою чергу, ОСОБА_4 , продовжуючи реалізацію спільного злочинного умислу, підібрав належні потерпілому мобільний телефон та кепку та з місця вчинення злочину разом із ОСОБА_3 зникли, розпорядившись майном потерпілого неповнолітнього ОСОБА_6 на власний розсуд.

Враховуючи вищевикладені обставини, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 своїми умисними протиправними діями, спрямованими на вчинення нападу ї метою заволодіння чужим майном, поєднаного із застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, заволоділи належним потерпілому неповнолітньому ОСОБА_6 кепкою « ІНФОРМАЦІЯ_6 » вартість якої згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 4691/18-27 від 28.11.2018 року складає 674,10 грн. та мобільним телефоном «iPhone 6 Space Gray 16 Gb» вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 4691/18-27 від 28.11.2018 року складає 5500 грн., чим спричинили матеріальних збитків на загальну суму 6174,10 грн., та завдали потерпілому неповнолітньому ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді забою головного мозку, перелому кісток носу, синців навколо обох очей, синця в ділянці лівого плеча по внутрішній поверхні, синця в ділянці стегна, розтягнення зв`язок шийного відділу хребта, які згідно висновку експерта № 615 від 16.10.2018 року відносяться до категорії середньої ступені тяжкості, які викликали тривалий розлад здоров`я строком понад 21 добу.

Таким чином ОСОБА_3 вчинив напад з метою заволодіння чужим майном (розбій), поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою групою осіб, тобто кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 187 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_11 вчинив напад з метою заволодіння чужим майном (розбій), поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою групою осіб, тобто кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 187 КК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні не визнав повністю та дав суду показання, що 03.09.2018 року о 02 годині 30 хвилин, він разом з ОСОБА_4 перебували біля магазину « ІНФОРМАЦІЯ_4 », який розташований за адресою АДРЕСА_6 , біля 03 години до них підійшов раніше незнайомий хлопець, який втрутився в їх розмову, та почав висловлюватись в його адресу образливими словами. Після чого завдав удар рукою в обличчя потерпілому, в результаті чого він відійшов в сторону, потім він ще декілька разів наніс удари ногою в область тулуба. Потерпілий почав прямувати до входу в магазин, та ще декілька разів висловився на їх адресу нецензурними словами. Коли потерпілий забіг в приміщення магазину ІНФОРМАЦІЯ_4 він та ОСОБА_3 зайшли в приміщення магазину почали наносити удари потерпілому. Зокрема, він не влучивши в обличчя почав тримати потерпілого, а ОСОБА_3 наносив удари ногами по обличчю потерпілого. Відпустивши тримати потерпілого також наніс удар ногою в обличчя. Залишивши потерпілого в приміщенні магазину направились на вихід з магазину в цей час потерпілий сказав образливе слово в адресу ОСОБА_3 , після чого ОСОБА_3 наніс один удар ногою в обличчя потерпілого, він в свою чергу маючи намір нанести ногою один удар в обличчя ОСОБА_6 не влучив при цьому пошкодив його мобільний телефон. Бійка була зупинена працівниками охорони закладу. Будь-яких речей, а саме мобільний телефон та кепку він та ОСОБА_3 у ОСОБА_6 не вилучали. Розбитий мобільний телефон залишався біля ОСОБА_6 , а кепка яка спала з потерпілого, він підібрав та поклав при виході з магазину біля смітника. Будь-якої попередньої змови на вчинення злочину проти ОСОБА_6 у них не було. Після інциденту він та ОСОБА_3 розійшлись по домівкам.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнав та вказав суду, що 03.09.2018 року о 02 годині 30 хвилин, він повертався до себе додому, проходячи біля магазину « ІНФОРМАЦІЯ_4 », який розташований за адресою АДРЕСА_6 , помітив ОСОБА_4 який повідомив йому про інцидент з ОСОБА_6 . Маючи намір розібратись в виниклій ситуації, разом з ОСОБА_4 зайшов в приміщення магазину ІНФОРМАЦІЯ_4 . В послідуючому надав пояснення аналогічні поясненням ОСОБА_4 .

Незважаючи на не визнання вини обвинуваченими ОСОБА_4 , ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, їх вина в скоєнні інкримінованого злочину повністю доведена і підтверджується зібраними по кримінальному провадженню, в порядку ст. ст. 84-86, 91-93 КПК України доказами, дослідженими в ході судового слідства, зокрема:

Будучи допитаним з дотриманням правил, передбачених статтею 354 КПК України, у судовому засіданні та попередженим про необхідність надати правдиві покази, неповнолітній потерпілий ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_5 , пояснив суду, що 03.09.2018 року о 02 годині 30 хвилин, підходив до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_4 », що розташований за адресою АДРЕСА_5 , де помітив раніше невідомих йому ОСОБА_3 , разом з ОСОБА_4 та ще декілька невідомих йому осіб. На його погляд ОСОБА_4 , ОСОБА_3 перебували в стані алкогольного сп`яніння. Проходячи повз компанію невідомих людей його покликали та почали ображати, зрозумів, що конфлікту не уникнути почав відходити від компаній невідомих, в цей час ОСОБА_4 наніс удар кулаком лівої руки в область обличчя, від отриманого удару впав на землю. Намагаючись піднятись ОСОБА_4 наносив удари ногами в тулуб. Піднявшись, забіг в приміщення магазину ІНФОРМАЦІЯ_4 , однак за ним зайшли ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , де ОСОБА_4 наніс удар кулаком правої руки в область обличчя, після чого почав стримувати руками, а ОСОБА_3 наніс правою ногою удар в обличчя. Після чого втрачаючи рівновагу вирвався з рук ОСОБА_4 , в цей час отримав від ОСОБА_4 правою ногою в обличчя. Вирвавшись від нападників, сів на підвіконня в магазині та почав телефонувати батькові. В цей час ОСОБА_4 знову наніс удар лівою ногою в область носа, після отриманого удару запаморочилось і з носа пішла кров. Інцидент був зупинений працівниками охорони магазину ІНФОРМАЦІЯ_4 . ОСОБА_4 та ОСОБА_3 вилучили у нього мобільний телефон та кепку.

Показаннями представника неповнолітнього ОСОБА_6 - ОСОБА_7 , який надав пояснення аналогічні пояснення поясненням потерпілого, які йому стали відомі зі злів потерпілого сина.

Показаннями допитаного у судовому засіданні свідка ОСОБА_12 , який пояснив суду, що працює охоронцем ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_4 », 03.09.2018 року о 02 годині 30 хвилин, перебував на робочій зміні в примішенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_4 », що розташований за адресою АДРЕСА_5 , де помітив раніше відомого йому ОСОБА_3 , який був в присутності раніше невідомих йому молодих людей, однак в магазині їх бачив перед цим неодноразово, в послідуючому ними виявились ОСОБА_4 та ОСОБА_6 . Спочатку молоді люди спілкувались, про що велась розмова зазначити не зміг, в послідуючому між ними розпочалась бійка. Спочатку ОСОБА_6 в обличчя кулаком руки удар наніс ОСОБА_4 після чого ОСОБА_13 наніс удар ОСОБА_6 правою ногою в голову, а можливо в верхню частину тулоба. З голови ОСОБА_6 злетіла бейсболка та впала на підлогу. Бійку між хлопцями зупинив його колега охоронець. ОСОБА_6 відійшов від нападників та сів на столі біля камер схову. В цей час ОСОБА_4 підняв з підлоги кепку та разом з ОСОБА_3 підійшли до ОСОБА_6 з пропозицією залишити приміщення закладу та вирішити всі питання. В свою чергу ОСОБА_6 вирішив здійснити телефонний дзвінок, однак ОСОБА_4 наніс ОСОБА_6 удар лівою ногою в верхню частину тулуба чи голову, вибивши з рук ОСОБА_6 мобільний телефон, який впав на підлогу. ОСОБА_4 підняв телефон та запропонував ОСОБА_6 відібрати у нього телефон. Відволікшись на інших покупців подальших дій не бачив. Однак в послідуючому в руках потерпілого бачив мобільний телефон, куди поділась кепка не бачив.

Вказані показання обвинувачених, потерпілого, свідка суд визнає належними оскільки, вони прямо і непрямо підтверджують існування/відсутність обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність і недостовірність, можливість та неможливість використання інших доказів та допустимими, враховуючи, що останні отримані у порядку встановленому КПК України.

Тим самим, суд звертає увагу на те, що ними у повній мірі підтверджуються обставини, які підлягають доказуванню згідно з ч. 1 ст. 91 КПК України, як-то час, місце та спосіб вчинення.

В судовому засіданні прокурором заявлене клопотання про відмову від допиту решти свідків по кримінальному провадженню заявлені відповідно до реєстру матеріалів досудового розслідування, яке ухвалою суду, постановлено у порядку ч. 4 ст. 371 та ч. 2 ст. 372 КПК України, за згодою сторін кримінального провадження, а саме з боку обвинувачення та захисту, з урахуванням положень статей 22, 26 КПК України, задоволено.

Крім того, вина ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами:

В свою чергу, з досліджених судом, у порядку статті 358 КПК України, у судовому засіданні, документів, тобто спеціально створених з метою збереження інформації матеріальних об`єктів, які містять зафіксовані за допомогою письмових знаків, зображення тощо відомостей, судовим слідством було встановлено наступне.

Витягом ЄРДР за № 0007511 від 03.09.2018 року відповідно до якого зареєстровано провадження відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_3 за ч.2 ст. 187 КК України. (Т. а.п. 1)

Протоколом проведення слідчого експерименту від 04.09.2018 року, проведеного з неповнолітнім потерпілим ОСОБА_6 в ході якого вказав на обставини кримінального правопорушення вчиненого 03.09.2018 року відносно нього біля та в магазині ІНФОРМАЦІЯ_4 в АДРЕСА_7 . (Т.1 а.п. 25)

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 25.10.2018 року проведеного з неповнолітнім потерпілим ОСОБА_6 в ході якого він впізнає особу на фото № 1 ОСОБА_14 як особі яка 03.09.2018 року спричинила йому тілесні ушкодження та забрала мобільний телефон і кепку. (Т.1 а.п. 32-33)

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 25.10.2018 року проведеного з неповнолітнім потерпілим ОСОБА_6 в ході якого він впізнає особу на фото № 3 ОСОБА_4 , як особі яка 03.09.2018 року спричинила йому тілесні ушкодження та забрала мобільний телефон і кепку. (Т.1 а.п. 34-35)

Протоколом огляду предметів від 27.10.2018 року в ході якого оглянуто диск форма та DVD-R з камер відеоспостереженя магазину ІНФОРМАЦІЯ_4 в АДРЕСА_7 . (Т.1 а.п. 37-38)

Протоколом огляду предметів від 05.11.2018 року в ході якого оглянуто мобільний телефон «iPhone 6 Space Gray 16 Gb» належний потерпілому ОСОБА_6 (Т.1 а.п. 41-42)

Постанова про визнання та приєднання до матеріалів кримінального провадження речових доказів від 05.11.2018 року в якою визнанно та приєднанно до матеріалів кримінального провадження речовий доказ - мобільний телефон «iPhone 6 Space Gray 16 Gb» належний потерпілому ОСОБА_6 (Т.1 а.п. 43)

Розписка потерпілого ОСОБА_6 про отримання ним на відповідальне зберігання мобільного телефону «iPhone 6 Space Gray 16 Gb» (Т.1 а.п. 44)

Протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 28.11.2018 року проведеного з свідком ОСОБА_12 в ході якого він впізнає особу на фото № 4 ОСОБА_4 та під фото №4 - ОСОБА_3 як осіб які 03.09.2018 року, близько 02.30 год. спричинила ОСОБА_6 тілесні ушкодження в магазину ІНФОРМАЦІЯ_4 в АДРЕСА_7 . (Т.1 а.п. 48-49, 50-51)

Висновком експерта № 615 від 16.10.2018 року згідно якого у ОСОБА_15 маються тілесні ушкодження у вигляді забою головного мозку, перелому кісток носу, синців навколо обох очей, синця в ділянці лівого плеча по внутрішній поверхні, синця в ділянці стегна, розтягнення зв`язок шийного відділу хребта, які відносяться до категорії середньої ступені тяжкості, які викликали тривалий розлад здоров`я строком понад 21 добу. Механізм тілесних ушкоджень, виявлених при проведенні СМЕ у ОСОБА_6 відповідає механізму, на який вказує потерпілий ОСОБА_6 в протоколі проведення слідчого експерименту від 04.09.2018 року. (Т.1 а.п. 69-70)

Висновком експерта 4691/18-27 від 28.11.2018 року згідно якого ринкова вартість не представленого на експертизу капелюху марки «Puma Go time snapback golf hat» чорного кольору, придбаного у новому стані 15.08.2018 року станом цін на 03.09.2018року, складає 674,10 грн. Ринкова вартість не представленого на експертизу мобільного телефоному «iPhone 6 Space Gray 16 Gb» викраденого у технічно-справному стані, придбаного у новому стані 15.01.2016 року, станом цін на 03.09.2018року, складає 5500 грн. (Т.1 а.п. 75-78)

До протоколу огляду предмета від 27.10.2018 року та додатку до нього додано СД диск з відеозаписом з камер відеоспостережань магазину ІНФОРМАЦІЯ_4 , розташованого за адресою АДРЕСА_5 , який за згодою сторін кримінального провадження в судовому засіданні досліджено так встановлено механізм, локалізацію та як та при яких обставинах ОСОБА_4 , ОСОБА_3 спричиняють тілесні ушкодження ОСОБА_6 . В послідуючому, з відео матеріалу встановлено, що конфліктна ситуація та спричинення тілесних ушкоджень припинено лише після втручання працівників охорони магазину ІНФОРМАЦІЯ_4 . В послідуючому ОСОБА_4 забрав у потерпілого мобільний телефон та кепку.

Згідно з Кримінальним процесуальним кодексом України, потерпілий може збирати докази шляхом витребування та отримання від різних органів, установ та осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів. Він має право подавати клопотання про витребування доказів, якщо не може отримати їх самостійно, або звернутися до слідчого судді із заявою про тимчасовий доступ до речей і документів.

Потерпілий може отримати від фізичних та юридичних осіб, а також від органів державної влади, установ та організацій, речі, копії документів, відомості, висновки експертів тощо.

На відміну від сторони обвинувачення, потерпілий не може самостійно проводити слідчі (розшукові) та негласні слідчі (розшукові) дії.

Потерпілий може збирати не лише копії, а й оригінали документів, якщо особа, яка володіє ними, надає свою згоду.

З огляду на викладене, вище описаний доказ, є належним та допустимим, так як отриманий представником потерпілого в законний спосіб.

Висновком експерта №5266/5267/20-27 від 21.01.2021 року, за результатами проведення судової психологічної експертизи у кримінальному провадження, з гідно якого у потерпілого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , за аналізом психологічного дослідження виявлені такі зміни в психоемоційному стані, індивідуально-психологічних проявах, які перешкоджають його активному соціальному функціонуванню як особистості, а саме на фоні тривалого переживання загрози його життю та здоров`ю, що виникли внаслідок застосування до нього насильства особами, які встановлені слідством та за обставин які розслідуються в матеріалах кримінального провадження №0007511 від 03.09.2018 року.

Потерпілому ОСОБА_6 внаслідок викладеної ситуації, яка була психотравмувальною, з психологічної точки зору нанесено страждання (моральна шкода).

Згідно зазначеної ситуації психотравмуючий характер обумовлений: сама ситуація для ОСОБА_6 є стресогенно - неочікуваною та екстремальною на фоні втрати здоров`я та прямої загрози життю. Переживання того що сталось, тривале лікування та наслідки травмування, супроводжувалось інтенсивними емоціями, а саме потрясінням, розгубленістю, тривогою, емоційним збудженням, депресивним станом, порушення соціального функціонування, руйнування стійких життєвих планів.

Рекомендований розмір відшкодування нанесеної потерпілому ОСОБА_6 моральної шкоди з психологічної точки зору становить 108* 1,0*1,5* 1,5*(1-0) = 243 мінімальних заробітних плат, установлених на момент розгляду справи судом. (Т.3 а.п. 67-70)

Порушень вимог статей 104-106, 223, 237, 238 КПК України судом у ході судового розгляду не встановлено та сторонами не доведено.

Що стосується складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.187 КК України, вину у вчиненні якого обвинувачені не визнають, суд вважає за необхідне вказати наступне.

З об`єктивної сторони розбій вчинюється у формі нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, або з погрозою застосування такого насильства.

Під нападом у складі розбою слід розуміти раптову, несподівану для потерпілого, короткочасну, агресивну, насильницьку дію, спрямовану на протиправне заволодіння чужим майном.

Насильство при розбої застосовується до особи, яка зазнала нападу. Під такою особою слід розуміти власника майна, особу, у володінні чи під охороною якої перебуває майно, на яке здійснюється посягання, а так само інших осіб, які перебувають на місці вчинення розбою і можуть, на думку винного, перешкодити йому у заволодінні чужим майном.

Під насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, слід розуміти заподіяння їй легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності, а також інші насильницькі дії, які не призвели до вказаних наслідків, але були небезпечними для життя чи здоров`я в момент заподіяння.

Погроза має місце тоді, коли винна особа, висловлюючи її в будь-якій формі (словами, жестами, демонстрацією зброї тощо), бажає, щоб у потерпілого склалося враження, що, якщо він протидіятиме нападаючому або не виконає його вимог, ця погроза буде реалізована, а у потерпілого дійсно таке враження склалося.

Згідно з практикою застосування вимог кримінального процесуального Закону України, розбій як злочин проти власності (стаття 187 КК України) - це напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства. Під нападом за статтею 187 КК України слід розуміти умисні дії, спрямовані на негайне вилучення чужого майна шляхом застосування фізичного або психічного насильства. Розбій вважається закінченим з моменту нападу, поєднаного із застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, або з погрозою застосування такого насильства, незалежно від того, заволоділа винна особа майном потерпілого чи ні. Так, відповідно до висновків Верховного Суду, метою погрози при розбої є намір одразу подолати опір потерпілого й упередити його протидію нападу. Головним критерієм реальності погрози під час розбою є суб`єктивне сприйняття її потерпілим. Для кваліфікації діяння за ст. 187 КК не має значення, чи мав винний намір приводити в дію погрозу насильством, небезпечним для життя або здоров`я.

Кваліфікованими видами розбою є розбій вчинений за попередньою змовою групою осіб.

Так, про наявність кваліфікуючої ознаки - вчинення розбою за попередньою змовою групою осіб - свідчить взаємо узгодженість дій обвинувачених перед початком нападу на потерпілого і в процесі цього нападу, тобто перед початком виконання об`єктивної сторони злочину та в процесі його виконання, взаємо узгодженість протиправних дій під час виконання об`єктивної сторони розбою, в ході якої кожен з обвинувачених виконував певні протиправні дії, сумісний напад, нанесення чисельних ударів по різних частинах тіла потерпілого, що в сукупності свідчить про наявність певної домовленості на вчинення злочину, яка може бути досягнута в різний спосіб, включаючи і мовчазну згоду. Показання потерпілого чітко свідчать про те, що на нього був скоєний саме напад, поєднаний з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я, з метою заволодіння його майном. Враховуючи те, що в судовому засіданні достеменно встановлено той факт, що потерпілий та свідок раніше не знали обвинувачених, виключається можливість обмовляння потерпілим та свідка обвинувачених, більш того, його (потерпілого ) показання також підтверджуються іншими джерелами доказів, на які йдеться посилання вище і з якими його ( потерпілого ) показання повністю узгоджуються.

Крім того, домовленістю групи осіб про спільне вчинення злочину є узгодження об`єкта злочину, його характеру, місця, часу, способу вчинення та змісту виконуваних функцій, яке може відбутися у будь-якій формі усній, письмовій, за допомогою конклюдентних дій, що висловлені не у формі усної чи письмової пропозиції, а безпосередньо через поведінку, з якої можна зробити висновок про такий намір.

Судами встановлено, що спільність умислу, спрямованого на здійснення нападу з метою заволодіння чужим майном, підтверджено конклюдентними діями обвинувачених, адже вони діяли як співвиконавці.

Обвинувачені під час здійснення нападу на потерпілого діяли узгоджено між собою, зокрема, ОСОБА_4 утримував за плечі потерпілого, ОСОБА_3 наніс удар потерпілому в лице та, словесно погрожував, в послідуючому ОСОБА_4 забрав мобільний телефон та кепку, належні потерпілому, ОСОБА_3 противоправні дії ОСОБА_4 не зупинив. Потерпілий в судовому засіданні вказав, що погрозу обвинувачених він сприймав як небезпечну для його життя чи здоров`я. Вказане свідчить про те, що дії обвинувачених правильно кваліфіковані за такою ознакою, як вчинення розбою з прямим умислом за попередньою змовою групою осіб з погрозою застосування насильства, небезпечного для здоров`я потерпілого.

Проаналізувавши зібрані по справі докази у їх сукупності, витлумачивши відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України усі сумніви на користь обвинувачених, суд приходить до висновку, що дії обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 органом досудового розслідування за ч. 2 ст. 187 КК України кваліфіковано правильно, оскільки орган котрий проводив досудове розслідування за наявних для цього об`єктивних підстав вжив всіх необхідних заходів для з`ясування та встановлення істини у кримінальній справі.

Підстави для кваліфікації дій обвинувачених за іншими статтями Кримінального кодексу України в суду відсутні.

Суд наголошує на тому, що будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами з боку обвинувачення та захисту, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб передбачений КПК України, суду надано не було.

За таких обставин, враховуючи вищезазначене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення (злочин), передбачених ч. 2 ст. 187 КК України, за вище встановлених обставин.

Таким чином, обвинувачення, пред`явлене обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , визнається судом доведеним.

У зв`язку з цим суд, розглядаючи справу в межах пред`явленого обвинувачення, кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 187 КК України, оскільки він вчинив напад з метою заволодіння чужим майном (розбій), поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою групою осіб.

Злочинні дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 187 КК України, оскільки він вчинив напад з метою заволодіння чужим майном (розбій), поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою групою осіб.

При призначенні ОСОБА_4 покарання суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, ОСОБА_4 вчинив злочин, віднесений до категорії тяжких злочинів, умисний та закінчений.

Як особа ОСОБА_4 за місцем проживання характеризується позитивно, не працює, осудний, на обліку в лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, раніше судимий.

Обставинами, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановленно.

При призначенні ОСОБА_3 покарання суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, ОСОБА_3 вчинив злочин, віднесений до категорії тяжких злочинів, умисний та закінчений.

Як особа ОСОБА_3 за місцем проживання характеризується позитивно, не працює, осудний, на обліку в лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, раніше не судимий.

Обставинами, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Із врахуванням всіх обставин справи, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі з його реальним відбуванням на строк, необхідний для можливого виправлення і перевиховання обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів у межах санкції ч. 2 ст. 187 КК України, що цілком відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого, оскільки його виправлення можливе тільки в умовах ізоляції від суспільства, у зв`язку з тим, що він хоча характеризується позитивно, на момент вчинення злочину був раніше не судимий, однак до винесення вироку вчинив нові умисні злочини, за які був засуджений у встановленому законом порядку вироками відповідних судів. Вказане вочевидь дає підстав вважати, що обвинувачений ОСОБА_4 не бажає стати на шлях виправлення, схильний до асоціальної поведінки, та свідчить про те, що особа обвинуваченого становить суспільну небезпеку, й виправлення його можливе лише за умовах ізоляції від суспільства, а тому він становить суспільну небезпеку для оточуючих. Також застосовує додаткове покарання у виді конфіскації майна, що є його власністю. Підстав для застосування ст.ст. 69, 75 КК України суд не вбачає.

Оскільки ОСОБА_4 вчинив злочин до постановлення попереднього вироку ІНФОРМАЦІЯ_7 від 17.07.2024 р., яким він засуджений на підставі ч. 4 ст. 70 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років 6 місяців, суд вважає за необхідне призначити покарання із застосуванням ч. 4 ст.70 КК України.

Щодо обвинуваченого ОСОБА_3 , який позитивно характеризується, однак неодружений, не працює та немає жодного законного доходу, враховуючи тяжкість вчиненого ним злочину, а саме те, що він вчинив тяжкий злочин проти власності, форму та ступінь його вини, мотивацію злочину, характер та розмір завданих збитків, спосіб посягання, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі з його реальним відбуванням на строк, необхідний для можливого перевиховання обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів, що цілком відповідає тяжкості вчиненого злочину у межах санкції ч. 2 ст. 187 КК України та особи обвинуваченого, який представляє суспільну небезпеку для оточуючих, а тому за глибоким переконанням суду його виправлення можливе тільки в умовах ізоляції від суспільства, а також застосовує додаткове покарання у виді конфіскації майна, що є його власністю.

При цьому підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

Щодо заявленого цивільний позов у кримінальному провадженні суд зазначає наступне:

Заявлений представником неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6 - ОСОБА_16 цивільний позов, з урахуванням уточнень позовних вимог, про стягнення з обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 матеріальної шкоди заподіяної злочином в сумі 18 108 грн. 46 коп. та моральної шкоди в розмірі 1 458 000 грн., підлягає частковому задоволенню, зокрема позовну вимогу про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 18 108 грн. 46 коп., суд визнає обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню, оскільки ґрунтується на вимогах закону, з яких випливає, що шкода, заподіяна злочинними діями обвинувачених підлягає відшкодуванню останніми.

Однак позовні вимоги представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6 - ОСОБА_16 щодо стягнення моральної шкоди в сумі 1 458 000 гривень підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.95 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Тому суд керуючись принципами виваженості та справедливості, враховуючи характер вчиненого правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань, суд вважає, що співрозмірним понесеним потерпілим ОСОБА_6 моральним та фізичним стражданням буде моральна шкода в розмірі 100000 грн.

Судові витрати по кримінальній справі відповідно до ст. 124 КПК України підлягають стягненню із ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на користь держави пропорційно з кожного по 286 грн. 00 коп.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Враховуючи вид покарання та порядок його відбуття, обрати до набрання вироком законної сили обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою, разом з тим відносно обвинуваченого ОСОБА_3 суд вважає за можливим до набрання вироком законної сили обрати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, метою застосування якого буде забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків до набрання вироком законної сили.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369-371, 373- 377 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років з конфіскацією майна, яке належить ОСОБА_3 на праві власності.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років 7 (сім) місяців з конфіскацією майна, яке належить ОСОБА_4 на праві власності.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком ІНФОРМАЦІЯ_7 від 17.07.2024 року у виді 8 років 6 місяців позбавлення волі, більш суворим, призначеним цим вироком, ОСОБА_4 визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років 7 (сім) місяців з конфіскацією майна, яке належить ОСОБА_4 на праві власності.

Обрати ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Строк покарання ОСОБА_4 рахувати з 15.10.2021 року, зарахувавши покарання, відбуте за вироком ІНФОРМАЦІЯ_7 від 17.07.2024 року.

До набрання вироком законної сили обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Застосувати до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 , обов`язки строком на 60 (шістдесят) днів, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

1)прибувати за кожною вимогою до суду;

2)не відлучатися із населеного пункту (м. Кропивницький), в якому він проживає без дозволу суду;

3)повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Роз`яснити ОСОБА_3 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Контроль за виконанням особистого зобов`язання покласти на прокурора.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 обраховувати з моменту затримання.

Позовні вимоги ОСОБА_16 представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення 18 108 грн. 46 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 1 458 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_16 представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6 9 054 грн. 23 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 50 000 грн. 00 коп. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_16 представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6 9 054 грн. 23 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 50 000 грн. 00 коп. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

В решті заявлених позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати в розмірі 143 грн. 00 коп. за проведення експертиз.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати в розмірі 143 грн. 00 коп. за проведення експертиз.

Речовий доказ: диск із відеокамер спостереження за адресою: АДРЕСА_5 , який долучений до матеріалів кримінального провадження залишити зберігати при матеріалах кримінального провадження;

Мобільний телефон «іPhone» та коробка до мобільного телефону, які передані на зберігання потерпілому ОСОБА_6 , залишити останньому, як власнику.

На вирок може бути подана апеляція до Кропивницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення через Фортечний районний суд м. Кропивницького.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі її подання, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору, а іншим учасникам судового провадження роз`яснити, що вони мають право отримати його копію в суді.

Суддя Фортечного районного суду міста Кропивницького ОСОБА_1