05.12.2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2025 року Холодногірський районний суд м.Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

представника засудженого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Харкові подання Холодногірського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській обл. про звільнення від відбування покарання, у зв`язку із закінченням іспитового строку, відносно засудженого ОСОБА_5 ,

встановив:

До суду надійшло вказане подання про звільнення від покарання з випробуванням після закінчення іспитового строку відносно ОСОБА_5 , вказуючи, що останній засуджений вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 22.07.2021, залишеним без змін ухвалою Полтавського апеляційного суду від 08.09.2022, до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 3 роки з покладенням відповідних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, а саме періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. Відділ пробації прийняв вирок на виконання 30.12.2022, у зв`язку з повномасштабним вторгненням армії рф на територію України, гр. ОСОБА_5 до ознайомлення з умовами відбування іспитового строку виїхав за кордон, тому не зміг виконати покладені на нього обов`язки. Водночас, ОСОБА_5 в період іспитового строку до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувався, а тому, оскільки іспитовий строк закінчився, представник органу пробації звернувся до суду із даним поданням.

Представник органу пробації в судове засідання не з`явився, про дату і час розгляду клопотання повідомлявся своєчасно і належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Засуджений також в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду подання повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі.

Відповідно до ч.4 ст.539 КПК України, неприбуття в судове засідання цих осіб не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Прокурор в судовому засіданні проти задоволення подання заперечував.

Представник засудженого в судовому засіданні просила задовольнити подання, вказуючи, що дійсно, ОСОБА_5 не виконав обов`язки за вироком суду, однак, це пов`язано із введеним воєнним станом та повномасштабним вторгненням рф, у зв`язку з чим ОСОБА_5 довелось терміново виїжджати із його місця проживання - сел. Циркуни, яке було під окупацією.

Вислухавши учасників процесу, вивчивши матеріали подання, суд дійшов висновку, що воно задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Відповідно до п.9 ст.537 КПК України, судом під час виконання вироків вирішується питання про звільнення від призначеного покарання з випробовуванням після закінчення іспитового строку.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст.165 КВК України, іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду. Після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, за поданням уповноваженого органу з питань пробації звільняється судом від призначеного йому покарання, нагляд припиняється і засуджений знімається з обліку в зазначеному органі.

Відповідно до ч.1 ст.78 КК України, після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, звільняється судом від призначеного йому покарання.

Так, вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 22.07.2021, залишеним без змін ухвалою Полтавського апеляційного суду від 08.09.2022, ОСОБА_5 засуджено до 5 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покаранням з іспитовим строком на 3 роки з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, а саме періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Як вбачається з матеріалів судової справи №642/6442/20, ОСОБА_5 був присутній під час проголошення Ленінським районним судом м. Харкова вироку 22.07.2021, та під час проголошення Полтавським апеляційним судом ухвали від 08.09.2022 про залишення вироку суду першої інстанції без змін.

Однак, ОСОБА_5 покинув територію України під час розгляду апеляційним судом його апеляційної скарги.

Вирок надійшов на виконання до Холодногірського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській обл. 30.12.2022.

Орган пробації зазначає, що засуджений постійно був на зв`язку та надсилав письмові пояснення до органу пробації через застосунок Вайбер.

В матеріалах особової справи наявні фотокопії письмових пояснень, які іменовані від ОСОБА_5 із відміткою про направлення їх через Вайбер.

Згідно копій таких пояснень, засуджений ОСОБА_5 начебто вказує, що він із сім`єю виїхав до Німеччини, у зв`язку з воєнними діями на території України, та повертатись в Україну не збирається. (а.с. 33, 56, 63, 70, 76, 84 особової справи)

Однак, суд зазначає, що із вказаних копій письмових пояснень неможливо достовірно ідентифікувати те, що вони виконані саме засудженим ОСОБА_5 .

Крім того, суд звертає увагу, що сам ОСОБА_5 до суду з жодними заявами/клопотаннями/поясненнями не звертався, в судові засідання не з`являвся, про причини неявки суд не повідомляв та жодним чином не виходить на зв`язок із судом.

Також адвокат ОСОБА_4 зазначила в судовому засіданні, що ОСОБА_5 довелось покинути місце мешкання в с. Циркуни Харківської області, у зв`язку із воєнними діями та окупацією населеного пункту.

Згідно матеріалів кримінального провадження, вироку суду першої інстанції та ухвали апеляційного суду, місцем проживання засудженого ОСОБА_5 , зазначено АДРЕСА_1 , на підставі чого вирок було направлено до виконання саме до Холодногірського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській обл. Відомості про проживання ОСОБА_5 в с. Циркуни в суді відсутні, ОСОБА_5 таких відомостей про зміну місця проживання, обов`язок про що на нього також було покладено вироком суду, не повідомляв.

Окрім цього, згідно з відповідями Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, в матеріалах особової справи, ОСОБА_5 з 01.01.2023 по 30.06.2024 не перетинав державний кордон України. (а.с. 53, 77 зі зворотної сторони, 82 зі зворотної сторони, особової справи)

Матеріали особової справи ОСОБА_5 , в свою чергу, не містять документів на підтвердження дати його виїзду за межі України.

Представник ОСОБА_5 , адвокат ОСОБА_6 зазначила, що ОСОБА_5 виїхав за межі України, у зв`язку із вторгнення рф на території України, із селища Циркуни, яке перебувало під окупацією.

З наданої адвокатом копії посвідки на проживання ОСОБА_5 НОМЕР_1 , з перекладом з німецької мови на українську, судом встановлено, що така посвідка видана відділом у справах іноземців Районного управління Саксонської Швецарії гр. України ОСОБА_5 на проживання в Німеччині, м. Зебніц - 23.02.2022 (дата видачі).

Однак, враховуючи, що до отримання такої посвідки 23.02.2022 передував певний термін, протягом якого ОСОБА_5 доїхав з м. Харкова до кордону України до пункту пропуску, пройшов державний кордон, доїхав до Німеччини та фактично отримав посвідку на проживання, а тому суд вважає, що засуджений ОСОБА_5 перетнув державний кордон України ще задовго до отримання такої посвідки, тобто до 23.02.2022, та до повномасштабного вторгнення рф на територію України 24.02.2022.

Відтак, пояснення адвоката про вимушений виїзд ОСОБА_5 за територію України, у зв`язку з воєнними діями рф та перебуванням в окупації повністю спростовуються даними цієї довідки

Таким чином, суд вважає, що ОСОБА_5 свідомо покинув територію України з метою ухилення від відбування покарання, ще до повномасштабного вторгнення рф.

Крім того, суд зауважує, що закінчення іспитового строку не означає, що засуджений визнається звільненим від відбування призначеного покарання, оскільки правові наслідки звільнення від відбування покарання з випробуванням визначаються поведінкою засудженого протягом іспитового строку, а саме: виконанням покладених на нього обов`язків та невчиненням протягом цього строку інших кримінальних чи адміністративних правопорушень.

При цьому, з особової справи засудженого судом вбачається, що ОСОБА_5 , будучи присутнім під час проголошення як вироку Ленінського районного суду м. Харкова від 22.07.2021, так і ухвали Полтавського апеляційного суду від 08.09.2022, знаючи про обов`язки, покладені на нього судом, не виконав жодного обов`язку, зокрема, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Суд звертає увагу, що іспитовий строк обчислюється саме з моменту проголошення вироку суду.

Таким чином, судом не встановлено підстав для задоволення подання органу пробації.

Керуючись ст.ст. 372, 537, 539 КПК України, суд, -

ухвалив:

У задоволенні подання Холодногірського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській обл. про звільнення від відбування покарання, у зв`язку із закінченням іспитового строку, відносно засудженого ОСОБА_5 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 7 днів з дня її оголошення.

Повний текст судового рішення складено 05.12.2025.

Головуючий