Справа № 752/9783/25
Провадження №: 1-кс/752/8813/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.10.2025 м. Київ

Слідчий суддя Голосіївського районного суду міста Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника власника майна ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора у кримінальному провадженні - заступника начальника відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна, у кримінальному провадженні відомості про яке внесені до ЄРДР за №0000512 від 17.04.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 209 КК України,

в с т а н о в и в :

13.10.2025 до слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва надійшло вказане клопотання, в якому прокурор просить накласти арешт на тимчасово вилучене майно - речові докази у кримінальному провадженні №0000512 від 17.04.2025, що виявлені та вилучені під час проведення обшуку 08.10.2025 за адресою: АДРЕСА_1 , який розташований на земельній ділянці з кадастровим номером :05:003:0178, а саме:

- телефон Samsung Galaxy A55 5G, s/n: НОМЕР_20, imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 .

Клопотання обґрунтоване тим, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у місті Києві за процесуального керівництва Київської міської прокуратури здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000512 від 17.04.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 209 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що до правоохоронних органів надійшла заява про вчинення кримінального правопорушення від спілки громадських організацій України «Народна Рада» вих.№ 322 від 10.04.2025, в якій зазначено, що на території міста Києва діє злочинна група у складі службових осіб комунальних підприємств підпорядкованих Київській міській державній адміністрації та керівників приватних суб`єктів господарювання, які запровадили механізм розкрадання бюджетних коштів і отримання неправомірної вигоди від учасників конкурсних торгів під час проведення конкурсних закупівель та виконання цільових бюджетних програм з подальшою їх легалізацією через мережу підконтрольних та таких, що мають ознаки фіктивності приватних суб`єктів господарювання та фізичних осіб-підприємців.

Зокрема, члени злочинної групи залучили до розкрадання та легалізації бюджетних коштів ряд службових осіб банківських установ, які в свою чергу за грошову винагороду, всупереч чинному законодавству та банківським інструкціям, здійснюють відкриття рахунків товариствам з ознаками фіктивності та фізичним особам-підприємцям без проведення відповідних перевірок, за відсутності повного переліку необхідних документів, в не робочі дні та шляхом внесення в офіційні документи завідомо неправдивих відомостей.

Згідно матеріалів виконання доручення від управління стратегічних розслідувань у м. Києві Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України (вих. № 50758-2025 від 30.04.2025) встановлено, що у період з 12.04.2024 по 06.11.2024 у відділеннях АТ «Ощадбанк» № 10026/016 та № 10026/0540 відкрито рахунки 41 суб`єкту господарювання, між яким прослідковується пов`язаність. Клієнти здійснюють регулярні перерахування коштів між рахунками даних підприємств, керівниками/кінцевими бенефіціарними власниками яких є одні й ті ж фізичні особи, використовуються одні й ті ж самі IP-адреси (Інтернет Протокол) для проведення фінансових операцій, здійснюються перерахування значних, округлих сум в адреси одних й тих же контрагентів, фінансові операції мають ознаки безтоварних.

Встановлено, що за сприяння та безпосередньої участі головного економіста служби відділення № 10026/016 ОСОБА_5 у період з травня по листопад 2024 року відкривались рахунки 31 суб`єкту господарювання, без фізичної присутності їх представника у відділенні банку, а саме: ТОВ «Вудексгроу компані» (), ТОВ «Грейспрайм Юа» (), ТОВ «Оптова компанія Лінк торг» (), ТОВ «Будкомплект-09» (), ТОВ «Артур торг плюс» (), ТОВ «ТД Промислова запчастина» (), ТОВ «Сансет медіа продакшн» (), ТОВ «Агро Сейлл» (), ТОВ «Сафрон» (), ТОВ «Несент стрім» (), ТОВ «Агро фарм трейдінг» (), ТОВ «Індастр роб» (), ТОВ «Варта-2020» (), ТОВ «Бізнес квантум» (), ТОВ «ТД «Севен тайм» (), ТОВ «ТД Промторг» (), ТОВ «Смарт софтваре компані» (), ФОП ОСОБА_6 (ІПН НОМЕР_3 ), ФОП ОСОБА_7 (ІПН НОМЕР_4 ), ФОП ОСОБА_8 (ІПН НОМЕР_5 ), ФОП ОСОБА_9 (ІПН НОМЕР_6 ), ФОП ОСОБА_10 (ІПН НОМЕР_7 ), ФОП ОСОБА_11 (ІПН НОМЕР_8 ), ФОП ОСОБА_12 (ІПН НОМЕР_9 ), ФОП ОСОБА_13 (ІПН НОМЕР_10 ), ФОП ОСОБА_14 (ІПН НОМЕР_11 ), ФОП ОСОБА_15 (ІПН НОМЕР_12 ), ФОП ОСОБА_16 (ІПН НОМЕР_13 ), ФОП ОСОБА_17 (ІПН НОМЕР_14 ), ФОП ОСОБА_18 (ІПН НОМЕР_15 ), ФОП ОСОБА_19 (ІПН НОМЕР_16 ).

ОСОБА_5 у неробочий час та за межами установи банку отримувались та/або надсилались на його особисту електронну пошту пакети документів, після чого, останній частину документів передавав керівнику з ММСБ ТВБВ № 10026/016 ОСОБА_20 , на підставі яких ОСОБА_5 та ОСОБА_20 здійснювались відкриття рахунків, підготовка пакетів документів для подання його до БЕК-офісу і завантаження до програмного забезпечення Центральний електронний архів. Окрім цього, при підписанні договорів банківського обслуговування ОСОБА_5 та ОСОБА_20 не надавався повний пакет документів, а лише заява на відкриття рахунку та договір банківського обслуговування для перевірки керуючому ТВБВ № НОМЕР_17 ОСОБА_21 , а за її відсутності заступнику керуючого з роздрібного бізнесу ТВБВ № 10026/016 ОСОБА_22 .

Також встановлено, що керівником з ММСБ ТВБВ № 10026/0540 ОСОБА_23 у період з квітня по жовтень 2024 року відкрито рахунки 10 юридичним особам, а саме: ТОВ «Продторгмакс» (), ТОВ «Медтех-Про» (), ТОВ «Лавлекс Медіа» (), ТОВ «Хоттеллайф» (), ТОВ «Будексперт України» (), ПП «Консалтінфо» (), ТОВ «Інфотех Консалтинг» (), ТОВ «Гералайф» (), ТОВ «Міт-Текс» (), ТОВ «Регістрейд» ().

При підписанні договорів банківського обслуговування, ОСОБА_24 не надавався повний пакет документів для перевірки керуючому ТВВ № 10026/0540 ОСОБА_25 , та керуючому ТВБВ 10026/0540 ОСОБА_26 , а лише заява на відкриття рахунку та договір банківського обслуговування. Окрім цього, інформація яка повинна була заповнюватися клієнтами банку, вносилась безпосередньо ОСОБА_23 , яка не відповідала дійсності або не в повній мірі та за прикладом ОСОБА_5 , документи для реєстрації банківського рахунку отримував поза робочим часом за межами банку від сторонніх осіб.

В подальшому, здобуті незаконним шляхом бюджетні кошти, з метою їх легалізації переводять на рахунки вищевказаних товариств та фізичних осіб-підприємців, які в подальшому конвертуються у готівку та розподіляють між учасниками злочинної групи шляхом проведення безтоварних операцій між залученими підприємствами та шляхом укладання фіктивних правочинів на купівлю товарів, робіт та послуг.

За результатами проведення санкціонованих обшуків за місцем проживання працівників АТ «Державний ощадний банк України» та згідно матеріалів виконання доручення, від управління стратегічних розслідувань у м. Києві Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, встановлено відомості щодо інших учасників скоєння злочину, які можуть бути причетні до надання послуг з легалізації грошових коштів здобутих злочинним шляхом, а саме:

- ОСОБА_27 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_18 , адреса фактичного проживання: АДРЕСА_2 , місце періодичного проживання: Київська область, Бориспільський район, с/рада Ревненська, житловий будинок розташований на земельній ділянці з кадастровим номером :05:003:0178, користується автомобілем Toyota Yaris державний номерний знак НОМЕР_19 - надає послуги з незаконного виведення грошових коштів.

В ході досудового розслідування з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, на підставі ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 01.10.2025 проведено обшук від 08.10.2025 за місцем періодичного проживання ОСОБА_27 , за адресою: АДРЕСА_1 , який розташований на земельній ділянці з кадастровим номером :05:003:0178, в ході якого виявлено та вилучено:

- телефон Samsung Galaxy A55 5G, s/n: НОМЕР_20 , imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 .

Органом досудового розслідування під час проведення обшуку прийнято рішення про необхідність вилучення вказаних речей, предметів та документів для забезпечення подальшого повного, всебічного і об`єктивного розслідування вказаного кримінального провадження, а також з`ясування об`єктивної істини по справі. Вказані речі, предмети і документи будуть використані під час проведення експертиз, допитів свідків та інших слідчих та процесуальних діях.

08.10.2025 слідчим СУ ГУНП у м. Києві винесено постанову про визнання речовим доказом у кримінальному провадженні.

Прокурор в судовому засіданні просив задовольнити вказане клопотання.

Представник власника майна в судовому засіданні заперечував щодо задоволення вказаного клопотання, вказував про те що ОСОБА_28 , не вчиняла жодного злочину, повідомлення про підозру не отримувала та під слідством не перебуває, є дочкою ОСОБА_27 , вилучений мобільний телефон є її особистою власністю, а не ОСОБА_27 , та вилучений мобільний телефон не має ознак визначених ст. 98 КПК України.

Дослідивши матеріали клопотання вважаю клопотання таким, що не підлягає задоволенню зважаючи на наступне.

Судом встановлено, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у місті Києві за процесуального керівництва Київської міської прокуратури здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000512 від 17.04.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 209 КК України.

На підставі ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 01.10.2025 проведено обшук від 08.10.2025 за місцем періодичного проживання ОСОБА_27 , за адресою: АДРЕСА_1 , який розташований на земельній ділянці з кадастровим номером :05:003:0178, в ході якого виявлено та вилучено:

- телефон Samsung Galaxy A55 5G, s/n: НОМЕР_20 , imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 , який згідно протоколу обшуку було належить ОСОБА_28 та було надано нею добровільно для огляду слідчим.

08.10.2025 слідчим СУ ГУНП у м. Києві винесено постанову про визнання речовим доказом у кримінальному провадженні.

Відповідно до ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду.

Згідно п.7 ч.2 ст.131 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до вимог частини другої вказаної статті арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 3 статті 170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.

Частиною 10 вказаної статті передбачено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч.1, 2 ст.171 КПК України, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач. У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Слідчим суддею в судовому засіданні було встановлено, що матеріали клопотання не містять доказів, які б свідчили, що особа та її майно, на яке прокурор просить накласти арешт, має будь-яке відношення до кримінального провадження, що розслідується, та що воно є об`єктом злочинних посягань, предметом злочину, знаряддям вчинення злочину, здобуто злочинним шляхом, тощо.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Кримінальний процесуальний кодекс України вимагає обов`язкового дотримання вимог закону при оформленні всіх процесуальних документів, надаючи цим вимогам принциповий характер. Отже, якщо закон визначив, що клопотання прокурора про накладення арешту повинно відповідати вимогам статті 171 КПК України, то прокурор повинен неухильно їх дотримуватися. Так, згідно статті 171 КПК України у клопотанні прокурора повинно бути зазначено правові (законні) підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна. Вказана норма також узгоджується з статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Разом з цим, прокурором не доведено та слідчим суддею не встановлено жодної з підстав, визначених ч. 2 ст. 170 КПК України для накладення арешту на майно.

Посилання прокурора на те, що майно відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України є безпідставним.

Іншої мети накладення арешту на майно прокурором не доведено та слідчим суддею не встановлено.

Клопотання прокурора не містить за своїм змістом правових підстав, за якими арешт майна в даному випадку є необхідним з метою виконання завдань в даному кримінальному провадженні.

Таким чином, слідчий суддя вважає за необхідне в задоволенні клопотання відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-174 КПК України, слідчий суддя,-

п о с т а н о в и в :

У задоволенні клопотання прокурора у кримінальному провадженні - заступника начальника відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна, у кримінальному провадженні відомості про яке внесені до ЄРДР за №0000512 від 17.04.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 209 КК України - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня отримання її копії.

Повний текст ухвали проголошено 24.10.2025 о 15 год. 35 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1