ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/2908/25 Номер провадження 11-кп/814/971/26Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2026 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем з участю прокурора представника виправної колонії захисника засудженогоОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава в режимі відеоконференції апеляційну скаргу прокурора Полтавської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_10 на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 03 грудня 2025 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою щодо ОСОБА_9 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, розлученого, маючого неповнолітню дитину, засудженого вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 25 березня 2022 року (з урахуванням ухвали Вінницького апеляційного суду від 07 грудня 2022 року) за ч.2 ст.286 КК України на 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки,

суд задовольнив його клопотання та замінив невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі, призначеного вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 25 березня 2022 року (з урахуванням ухвали Вінницького апеляційного суду від 07 грудня 2022 року) більш м`яким покаранням у виді пробаційного нагляду на строк 02 роки 09 місяців 15 днів з покладенням певних обов`язків, передбачених ч.2 ст.59-1 КК України, із залишенням додаткового покарання.

В обґрунтування прийнятого рішення суд зазначив, що засуджений став на шлях виправлення.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу місцевого суду та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_9 про заміну призначеного йому покарання у виді позбавлення волі більш м`яким.

При цьому зазначає, що засуджений відбув лише 1/3 призначеного йому покарання у виді позбавлення волі, а наступним, менш суворим покаранням, є обмеження волі.

Стверджує про відсутність в матеріалах особової справи засудженого беззаперечних даних, які б доводили факт його виправлення.

Вважає, що наявність заохочень та позитивна характеристика хоча і свідчать про позитивні зміни в поведінці засудженого, проте є недостатніми для висновку про його остаточне виправлення.

В запереченнях на апеляційну скаргу прокурора захисник просить відмовити у її задоволенні, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора на підтримання доводів апеляційної скарги, пояснення засудженого, його захисника тапредставника виправної колонії про законність та обґрунтованість судового рішення, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до такого.

Відповідно до положень ч.1 та п.2 ч.4 ст.82 КК України особам, які відбувають покарання у виді позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням після фактичного відбуття засудженим не менше третини строку покарання, призначеного судом за необережний тяжкий злочин.

При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений став на шлях виправлення (ч.2 ст.82 КК України).

Відповідно до ст.6 КВК України виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Становлення на шлях виправлення це не повне виправлення засудженого (у цьому випадку відпадає сама необхідність у подальшому відбуванні покарання), а прагнення засудженого до такого виправлення, позитивні зрушення в його поведінці і ставленні до праці, які свідчать про успішне здійснення процесу виправлення, що може ефективно продовжуватися й в умовах відбування менш суворого покарання. Цей елемент характеризується зразковою поведінкою і сумлінним ставленням до праці.

Пленум Верховного Суду України у пункті 17 постанови №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» роз`яснив про необхідність під час розгляду даного питання ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Фактичне відбуття ОСОБА_9 третини строку покарання у виді позбавлення волі, що є необхідною умовою для заміни невідбутої частини покарання, призначеного за необережний тяжкий злочин, більш м`яким покаранням, ніким не оспорюється.

Доводи апеляційної скарги прокурора є непереконливими.

Як видно з наданих суду матеріалів, ОСОБА_9 засуджений вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 25 березня 2022 року (з урахуванням ухвали Вінницького апеляційного суду від 07 грудня 2022 року) за ч.2 ст.286 КК України на 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

За період перебування в Державній установі «Вінницька установа відбування покарань №1» та Державній установі «Водянська виправна колонія №146» ОСОБА_9 стягнень не мав.

З 05 березня 2024 року засуджений відбуває покарання в Державній установі «Крюковська виправна колонія (№29)», де характеризується позитивно, належним чином виконує покладені обов`язки та дотримується правил поведінки, встановлених КВК України та Правилами внутрішнього розпорядку, отримав шість заохочень та не має жодного стягнення.

При цьому ОСОБА_9 постійно працює, до роботи ставиться сумлінно, проявляє розумну ініціативу. У вільний від роботи час бере участь у житті відділення та наведенні належного стану на закріпленій території, за власною ініціативою залучається до виконання додаткових неоплачуваних робіт з благоустрою установи.

Крім того засуджений виконує програми диференційованого виховного впливу «Фізкультура і спорт», відвідує лекції правового характеру, культурно-масові заходи.

Дотримується засуджений і правомірних взаємовідносин, ввічливо і тактовно ставиться до персоналу установи, своєю поведінкою подає позитивний приклад іншим засудженим, підтримує доброзичливі зв`язки з рідними та близькими, які позитивно на нього впливають.

Як видно з наявних в особовій справі характеристик, ризики вчинення ОСОБА_9 повторного кримінального правопорушення та його ймовірної небезпеки для суспільства оцінюються як низькі.

Комісія Державної установи «Крюковська виправна колонія (№29)» також вважає, що засуджений став на шлях виправлення та має бути представлений до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким відповідно до ст.82 КК України.

Більше того, після ухвалення оскаржуваної ухвали суду, згідно з рішенням дисциплінарної комісії установи, за виконання покладених обов`язків, додержання правил поведінки, встановлених КВК України та Правилами внутрішнього розпорядку, а також дотримання трудового розпорядку та вимог безпеки праці, ОСОБА_9 в черговий раз оголошено подяку.

Відповідно до листа Жмеринського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Вінницькій області №15-4/1308 від 06 травня 2025 року ОСОБА_9 матиме можливість працювати в Жмеринському районному спортивно-технічному клубі Товариства сприяння обороні України на посаді викладача.

Твердження прокурора про відсутність законодавчих підстав для заміни невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким у виді пробаційного нагляду є непереконливими.

Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким полягає у поліпшенні становища засудженого шляхом зменшення обсягу та характеру карально-виховного впливу, при цьому більш м`яке покарання призначається у межах строків, установлених у Загальній частині КК України для даного виду покарання і не повинно перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.

Суд вважає, що застосування до засудженого більш м`якого покарання у виді пробаційного нагляду не суперечить реалізації принципу невідворотності покарання особи за вчинений злочин, даним рішенням суду виконується мета кримінального покарання - як її каральної, так і виправної складової.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновками місцевого суду про те, що подальше виправлення засудженого можливе в умовах відбування більш м`якого виду покарання у виді пробаційного нагляду.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду повно і всебічно розглянути провадження і ухвалити законне, обґрунтоване та справедливе рішення, колегією суддів не встановлено.

Отже, апеляційна скарга прокурора не підлягає до задоволення.

Керуючись статтями 404, 405, 407 та 418 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 03 грудня 2025 року стосовно ОСОБА_9 залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора Полтавської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_10 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4