Номер провадження: 11-кп/813/848/25
Справа № 508/1044/15
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.11.2025 року м. Одеса

Одеській апеляційний суд в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 та засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 21 серпня 2024 року, якою відмовлено в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_8 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Одеського обласного суду від 05 липня 2001 року та ухвали Верховного Суду України від 13 грудня 2001 року,

установив:

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 21 серпня 2024 року у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_8 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Одеського обласного суду від 05 липня 2001 року та ухвали Верховного Суду України від 13 грудня 2001 року було відмовлено.

На вказану ухвалу, захисником ОСОБА_7 та засудженим ОСОБА_8 були подані апеляційні скарги.

Протоколами повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Одеського апеляційного суду від 14.10.2025 року визначено колегію суддів для розгляду вказаного апеляційного провадження в складі: головуючого - судді ОСОБА_2 , суддів учасників-колегії ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_8 висловив свою недовіру судді ОСОБА_2 , не обґрунтувавши її належним чином.

Водночас, суддею ОСОБА_2 було заявлено самовідвід від розгляду зазначеного провадження на підставі п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України.

Заслухавши пояснення учасників процесу, проаналізувавши доводи заяв та матеріали провадження, апеляційний суд доходить висновку про таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 КПК України у разі заявлення відводу одному, кільком або всім суддям, які здійснюють судове провадження колегіально, його розглядає цей же склад суду.

За приписами ст. 80 КПК України відвід судді може бути заявлений на підставах, передбачених ст.ст. 75, 76 КПК України.

Відповідно до ст. 75 КПК України виключається участь судді в кримінальному провадженні, якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Кримінальним процесуальним законом встановлено вичерпний перелік обставин для відводу, проте, обставини на які, посилається засуджений ОСОБА_8 , як на підстави для відводу судді ОСОБА_2 , не ґрунтується на положеннях процесуального закону.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про відмову у задоволенні заявленого відводу.

Що стосується заявленого суддею ОСОБА_2 самовідводу від розгляду апеляційних скарг захисника ОСОБА_7 та засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 21 серпня 2024 року, апеляційний сад вважає зазначити наступне.

Пункт 4 ч. 1 ст. 75 КПК України передбачає, що слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному проваджені за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Відповідно до ст. 15 Кодексу суддівської етики неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Положення Конвенції щодо права особи на справедливий суд знайшли відображення у ст. 21 КПК України, згідно з якою кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, безсторонність (неупередженість) суду в сенсі пункту 1 статті 6 Конвенції має визначатися згідно з (i) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (ii) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (рішення у справах: «Фей проти Австрії», «Ветштайн проти Швейцарії»).

Проте, між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а також може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (рішення у справі «Кіпріану проти Кіпру»).

У деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства»). У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (рішення у справі «Де Куббер проти Бельгії»).

Під час підготовки до апеляційного розгляду встановлено, що ОСОБА_8 оскаржує ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 21 серпня 2024 року, якою відмовлено у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_8 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Одеського обласного суду від 05 липня 2001 року та ухвали Верховного Суду України від 13 грудня 2001 року (єдиний унікальний номер справи №508/1044/15).

Разом з тим, апеляційним судом встановлено, що колегією суддів у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 вже розглядалась апеляційна скарга засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 31 липня 2024 року, якою залишено без задоволення заяву засудженого ОСОБА_8 від 05 грудня 2014 року про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Одеського обласного суду від 05 липня 2001 року та ухвали Верховного Суду України від 13 грудня 2001 року (єдиний унікальний номер справи №2-80/2021).

02 квітня 2025 року ухвалою Одеського апеляційного суду, за результатами розгляду справи, апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 залишено без задоволення. Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 31 липня 2024 року про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Одеського обласного суду від 05 липня 2001 року та ухвали Верховного Суду України від 13 грудня 2001 року залишено без змін (провадження апеляційного суду №11-кп/813/830/25).

Зі змісту ухвали Одеського апеляційного суду від 02 квітня 2025 року вбачається, що колегією суддів була частково надана оцінка щодо доводів заяви засудженого ОСОБА_8 від 23.03.2015 року, зокрема щодо наявності родинних зв`язків між оперуповноваженим ОСОБА_11 з потерпілою ОСОБА_12 .

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що ухвалою Верховного Суду від 02 червня 2025 року було відмовлено засудженому ОСОБА_8 у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою на ухвалу Одеського апеляційного суду від 02 квітня 2025 року, посилаючись на те, що підстав для задоволення касаційної скарги немає.

Вищезазначені обставини свідчать про те, що, приймаючи участь в постановленні попереднього рішення суду апеляційної інстанції від 02 квітня 2025 року, суддя Одеського апеляційного суду ОСОБА_2 частково висловив свою правову позицію стосовно аналогічної заяви засудженого ОСОБА_8 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Одеського обласного суду від 05 липня 2001 року та ухвали Верховного Суду України від 13 грудня 2001 року, що вочевидь може викликати у стороннього спостерігача сумніви в об`єктивності та неупередженості судді ОСОБА_2 під час розгляду апеляційних скарг захисника ОСОБА_7 та засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 21 серпня 2024 року.

Таким чином, апеляційний суд, погоджуючись з доводами судді ОСОБА_2 щодо наявності підстав для задоволення заявленого ним самовідводу, окрім вимог ст.ст. 75, 80 КПК України, також враховує положення ст. 126 Конституції України, роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, викладені в п. 11 Постанови «Про незалежність судової влади» №8 від 13.06.2007, ст. 15 Кодексу суддівської етики, відповідно до яких неупереджений розгляд справ є обов`язком судді.

Відповідно до ст. 15 Кодексу суддівської етики, неупереджений розгляд справ є обов`язком судді. Відповідно до цінності 2 принципу «Неупередженість» Бангалорських принципів поведінки суддів, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної ради ООН №2006/23 від 27.07.2006 (далі - Бангалорські принципи), неупередженість є необхідною умовою належного виконання суддею своїх обов`язків.

Згідно з п. 2.5 застосування цінності 2 принципу «Неупередженість» Бангалорських принципів, суддя повинен взяти самовідвід від участі в будь-якому процесі, коли для нього неможливе винесення неупередженого рішення у справі або коли сторонньому спостерігачеві може видатись, що суддя не здатен винести неупередженого рішення.

Європейський суд з прав людини щодо тлумачення понять «незалежний», «безсторонній» та щодо визначення критеріїв неупередженості (безсторонності): суб`єктивний та обєктивний у рішенні у справі «Агрокомплекс» проти України» (рішення від 06.10.2011, заява № 23465/03) зазначив: «…незалежність та неупередженість судів, із об`єктивної точки зору, вимагає, щоб кожен окремий суддя був вільним він неналежного впливу».

Відповідно до Другого принципу «Неупередженість» Бангалорських принципів поведінки суддів, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної ради ООН №2006/23 від 27.07.2006 та усталеної практики Європейського суду з прав людини щодо тлумачення понять «незалежний», «безсторонній» та щодо визначення критеріїв неупередженості (безсторонності) (рішення ЄСПЛ у справі «Агрокомплекс» проти України» від 06.10.2011; «Білуха проти України» від 09.11.2006), - заявлений суддею самовідвід не може бути предметом перевірки складом колегії суддів з точки зору обґрунтованості, з огляду на те, що ніхто не може змусити суддю здійснювати судовий розгляд, у разі його (судді) внутрішнього переконання з посиланням на конкретні обставини щодо можливості виникнення сумнівів в його неупередженості.

З огляду на вищенаведене, апеляційний суд доходить висновку про існування обставин, які унеможливлюють подальшу участь судді ОСОБА_2 в даному апеляційному провадженні, у зв`язку з чим заявлений суддею самовідвід підлягає задоволенню, а матеріали провадження підлягають передачі до апарату Одеського апеляційного суду для визначення іншого судді в порядку, передбаченому ст. 35 КПК України.

Керуючись ст.ст. 24, 75, 80, 82, 370, 405, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Заяву засудженого ОСОБА_8 про відвід судді ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Задовольнити заяву судді Одеського апеляційного суду ОСОБА_2 про самовідвід від розгляду провадження за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_7 та засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 21 серпня 2024 року, якою відмовлено в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_8 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Одеського обласного суду від 05 липня 2001 року та ухвали Верховного Суду України від 13 грудня 2001 року.

Передати матеріали провадження №11-кп/813/848/25 до апарату Одеського апеляційного суду для здійснення повторного автоматичного розподілу в порядку ст. 35 КПК України для визначення іншого складу суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4