Провадження № 1-кп/359/953/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2025 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисниці адвоката ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні з технічною фіксацією в залі суду кримінальне провадження №0001806, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.09.2025 року, що найшло до суду з обвинувальним актом, по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, українця, з середньою освітою, розлученого, фізичної особи підприємця, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, за наступних обставин.

28.09.2025 близько 10 год. 00 хв. водій ОСОБА_4 , у світлий період доби, керуючи технічно-справним автомобілем марки «Volkswagen Transporter», реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухався по вул. Бежівка в межах м. Бориспіль до автодороги (Р-03) ПСО м. Києва в напрямку до с. Артемівка.

О 10 год. 00 хв. 28.09.2025 водій ОСОБА_4 , в умовах достатньої видимості та оглядовості, наблизившись до перехрестя вищевказаних доріг, не виконав вимогу дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» та продовжив свій рух прямо за напрямком свого руху в бік с. Артемівка Бориспільського району.

У цей час, головною дорогою (Р-03) ПСО м. Києва зі сторони м. Бровари у напрямку автодороги (М-03) Київ-Харків, рухався автомобіль «ЗАЗ Lanos» реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_7 .

Здійснюючи виїзд на головну дорогу (Р-03) ПСО м. Києва ОСОБА_4 , проявляючи кримінально протиправну самовпевненість, не врахував дорожню обстановку щодо проїзду перехрестя, грубо порушив п. 16.11 ПДР, згідно якого на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху; та вимоги дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» Правил дорожнього руху України, виїхав на вищевказане перехрестя, де допустив зіткнення з автомобілем «ЗАЗ Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_7 , який рухався головною дорогою (Р-03) ПСО м. Києва в напрямку автодороги (М-03) Київ-Харків зі сторони м. Бровари та який в подальшому здійснив зіткнення з автомобілем «Renault Premium 460», реєстраційний номер НОМЕР_4 , який рухався по головній дорозі (Р-03) ПСО м. Києва в напрямку м. Бровари.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажири автомобіля «ЗАЗ Lanos» реєстраційний номер НОМЕР_3 отримали тілесні ушкодження, зокрема:

- ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження у вигляді: закрита травма живота з розривом селезінки та крововиливом в черевну порожнину, перелом лівої лонної кістки, забій м`яких тканин в області лівого кульшового суглобу. Закрита травма живота з розривом селезінки згідно «Правил визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» відносяться до тяжких тілесних ушкоджень як небезпечні для життя, перелом лівої лонної кістки до середнього ступеня тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я більше як 21 день, забій м`яких тканин в області лівого кульшового суглобу до легких тілесних ушкоджень;

- ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді: компресійний перелом тіла та відростку третього поперекового хребця, перелом медіальної кісточки лівого гомілко-ступного суглобу, вивих у лівому гомілко-ступневому суглобі. Компресійний перелом тіла та відростку третього поперекового хребця, перелом медіальної кісточки лівого гомілко-ступного суглобу, вивих у лівому гомілко-ступневому суглобі згідно «Правил визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я більш як 21 день.

Згідно висновку інженерно-транспортної експертизи № СЕ-19/111-25/70864-ІТ від 21.11.2025, в діях водія автомобіля Volkswagen Transporter (номерний знак НОМЕР_2 ), ОСОБА_4 , вбачаються невідповідності вимогам п. 16.11 та дорожнього знаку 2.1. «Дати дорогу» Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору перебувають в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив дії, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, тяжке тілесне ушкодження, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Доказами вчинення указаного кримінального правопорушення, є особисті покази обвинуваченого, надані ним в судовому засіданні.

З урахуванням позиції обвинуваченого його захисника адвоката ОСОБА_5 , думки прокурора та потерпілого ОСОБА_6 суд, в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження обставин вчинення ОСОБА_4 інкримінованого йому злочину, крім допиту обвинуваченого, зважаючи на те, що учасниками судового провадження указані обставини не оспорювались (щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, часу скоєння злочину, порушення правил дорожнього руху, які допустив обвинувачений, ступінь тяжкості тілесних ушкоджень потерпілих, наявність причинного зв`язку між неумисними діями обвинуваченого та наслідками у вигляді тілесних ушкоджень у потерпілих, тощо).

В судовому засіданні, з цього приводу, ОСОБА_4 свою вину у скоєнні зазначеного злочину визнав повністю, розкаявся у скоєному та зазначив, що зрозумів значення вчиненого ним.

Обвинувачений пояснив, що 28 вересня 2025 року, близько 10 год. 00 хв., він керував автомобілем «Volkswagen Transporter» та рухався по вул. Бежівка в м. Бориспіль у напрямку села Артемівка. Наблизившись до перехрестя з головною дорогою, він не зупинився перед дорожнім знаком 2.1 «Дати дорогу», неправильно оцінив дорожню обстановку та, виїхавши з другорядної дороги, допустив зіткнення з автомобілем «ЗАЗ Lanos», що рухався по головній дорозі.

ОСОБА_4 зазначив, що усвідомлює свою вину у спричиненні ДТП та щиро кається у вчиненому.

Після зіткнення він одразу вийшов із автомобіля, підійшов до потерпілих, перевірив їхній стан, викликав швидку медичну допомогу та поліцію, залишався на місці події до прибуття правоохоронців і медиків та надавав посильну допомогу.

Обвинувачений також повідомив, що після ДТП підтримував зв`язок із потерпілими, цікавився їх станом, і з перших днів після події почав добровільно відшкодовувати витрати на їх лікування та реабілітацію, здійснюючи регулярні перерахування грошових коштів.

За словами обвинуваченого, він вважав своїм обов`язком допомогти потерпілим одразу після вчинення ДТП та зробив усе можливе для усунення його наслідків. Загальна сума перерахованих ним коштів становить понад 413 000 грн., що підтверджується платіжними документами, долученими до матеріалів кримінального провадження.

Обвинувачений просив суд врахувати його щире каяття, активну допомогу потерпілим та добровільне відшкодування шкоди при призначенні йому покарання.

У цьому зв`язку у суду не виникало сумніву в істинності та правдивості показів обвинуваченого, а тому суд має можливість прийняти рішення про винуватість ОСОБА_4 у вчиненні даного кримінального правопорушення з урахуванням показів останнього.

Судом у судовому засіданні досліджено подане стороною захисту клопотання та долучені до нього документи, які підтверджують добровільне відшкодування обвинуваченим ОСОБА_4 завданої потерпілим шкоди.

До матеріалів кримінального провадження долучено 42 платіжні інструкції за період з 30.09.2025 по 08.12.2025 року, які свідчать про систематичне перерахування ОСОБА_4 грошових коштів на лікування, реабілітацію та інші необхідні витрати потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_8 . Загальна сума перерахованих коштів становить 413 377 грн.

Крім того, судом також досліджені докази, що свідчать про особу обвинуваченого, речові докази у кримінальному провадженні та процесуальні витрати.

Інші докази судом не досліджувались, зважаючи на позицію сторін кримінального провадження.

З урахуванням наведеного, показів обвинуваченого, суд вважає, що ОСОБА_4 дійсно вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України, внаслідок чого у суду відсутні сумніви щодо притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності за указаним кримінальним законом.

Злочин вчинено за обставин, наведених в обвинувальному акті. Доказів зворотному в суді не здобуто.

Дії обвинуваченого кваліфіковані за ч.2 ст.286 КК України, як порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли потерпілій ОСОБА_8 тяжкі тілесні ушкодження та спричинили потерпілому ОСОБА_6 середньої тяжкості тілесні ушкодження, що спричинили тривалий розлад здоров`я більш, як на 21 день.

Тяжкість отриманих потерпілими тілесних ушкоджень також не оспорювалася.

У цьому зв`язку, таку кваліфікацію дій ОСОБА_4 суд вважає правильною.

Так, об`єктивна сторона складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, включає такі обов`язкові ознаки: діяння, обстановку, наслідки та причинний зв`язок між діянням і наслідками.

Діяння полягає у порушенні правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, яке може вчинятися шляхом дії або бездіяльності і полягати у: вчиненні дій, які заборонені правилами; невиконанні дій, які особа може і зобов`язана вчинити відповідно до вимог правил безпеки руху й експлуатації транспорту. Діяння при вчиненні цього злочину завжди пов`язане з недотриманням вимог відповідних нормативних актів - правил безпеки руху та експлуатації транспортних засобів.

Причинний зв`язок між діянням і наслідками має місце тоді, коли порушення правил безпеки руху або експлуатації транспорту, допущене винним, закономірно, з необхідністю тягне за собою наслідки, передбачені ст. 286 КК України.

Суб`єктивна сторона злочину визначається ставленням винного до наслідків і в цілому характеризується необережною виною.

Враховуючи викладене, суд дійшов до переконання, що ОСОБА_4 повинен бути засуджений за ч. 2 ст. 286 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, обставини його вчинення, дані про особу обвинуваченого й обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, у зв`язку з чим суд прийшов до висновку про необхідність обрання покарання, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Обставинами, що пом`якшують покарання, на думку суду, відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття та добровільне відшкодування завданої шкоди.

Суд бере до уваги, що після вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 повністю визнав свою вину, щиро розкаявся у скоєному, вибачився перед потерпілими та здійснював добровільне відшкодування їх витрат на лікування та реабілітацію, що свідчить про реальну спрямованість обвинуваченого на усунення наслідків злочину та відшкодування завданих ним збитків.

Таким чином, суд визнає наявність пом`якшуючої обставини добровільного відшкодування обвинуваченим ОСОБА_4 завданої потерпілим шкоди.

Суд ураховує, що ОСОБА_4 раніше не судимий, має постійне місце проживання, позитивно характеризується, на обліку в психіатра чи нарколога не перебуває.

Поведінка обвинуваченого після ДТП, його щире каяття, добровільне відшкодування шкоди потерпілим свідчать про його відповідальне ставлення до наслідків вчиненого та дозволяють суду дійти висновку про можливість виправлення ОСОБА_4 без ізоляції від суспільства.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, у відповідності до ст. 67 КК України, не встановлено.

Указані обставини потребують додаткового врахування при призначенні покарання обвинуваченому, оскільки мають істотне значення щодо вивчення його особистості та відношення до скоєного ним.

Крім того, суд враховує позицію потерпілого ОСОБА_6 відносно того, що останній жодних претензій до обвинуваченого не має, оскільки завдані ним збитки були відшкодовані.

Окремо суд оцінює питання щодо доцільності застосування додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Суд встановив, що ДТП є наслідком необережного порушення правил дорожнього руху, допущеного ОСОБА_4 через неправильну оцінку дорожньої обстановки перед виїздом на головну дорогу. Доказів того, що обвинувачений свідомо і систематично нехтував вимогами ПДР або створював підвищену небезпеку для учасників дорожнього руху, судом не встановлено. Матеріали кримінального провадження не містять відомостей про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за порушення ПДР або про наявність інших дорожніх інцидентів за його участю. Суд враховує його тривалий стаж керування транспортним засобом, що позитивно характеризує його як водія. Обвинувачений після ДТП не залишив місце події, негайно підійшов до потерпілих, залишався на місці до прибуття відповідних служб та надавав посильну допомогу. Такі дії свідчать про його відповідальне ставлення до наслідків ДТП. Суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 не становить підвищеної небезпеки як водій, а його подальше керування транспортними засобами не створює ризику вчинення нових правопорушень.

З огляду на викладене суд вважає, що мета покарання, визначена ст. 50 КК України, може бути досягнута без застосування до ОСОБА_4 додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки таке позбавлення не має превентивної необхідності та не сприятиме більш ефективному виправленню обвинуваченого.

У зв`язку з цим суд вважає за можливе призначити обвинуваченому покарання без позбавлення права керування транспортними засобами.

Оцінивши всі дослідженні докази у їх сукупності, суд вважає за доцільне призначити ОСОБА_4 покарання, визначене санкцією ч. 2 ст. 286 КК України, із застосуванням положень ст. 75, 76 КК України, у виді позбавлення волі строком на 3 роки, без позбавлення права керування транспортними засобами із застосуванням звільнення від відбування покарання з іспитовим стром на один рік.

Підсумовуючи все вище зазначене, суд вважає, що саме дана міра покарання відносно обвинуваченого є необхідною і достатньою для виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів, враховуючи тяжкість вчиненого злочину та особу обвинуваченого, відношення останнього до скоєного.

Крім того, з обвинуваченого на користь держави слід стягнути процесуальні витрати, пов`язані з проведенням експертиз в розмірі 20502 грн. 20 коп.

Долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Слід вирішити питання про доцільність дії заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді накладеного арешту на транспортні засоби.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався, підстав для його обрання судом не встановлено.

На підставі викладеного та керуючись ст. 100, 124, 126, 127-129, 318, 322, 342-351, 358, 363-368 КПК України, ст. 50, 65-66, 75-77, ч.2 ст. 286 КК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки без позбавлення права керування транспортними засобами.

Звільнити на підставі ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі, з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном в 1 (один) рік, з покладенням на нього, відповідно до ст. 76 КК України обов`язку: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи роботи.

Іспитовий строк ОСОБА_4 рахувати з моменту проголошення вироку, тобто 10.12.2025 року.

Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), на користь Держави України (UA0010103; отримувач коштів: ГУК у Київській області, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37955989; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО): 899998; код класифікації доходів бюджету: 24060300, кримінальне провадження №0001806, справа №359/14289/25), - процесуальні витрати в розмірі 20502 (двадцять тисяч п`ятсот дві) грн. 20 коп., пов`язаних із залученням експертів.

Речові докази в кримінальному провадженні, після набрання вироку суду законної сили, а саме: транспортні засоби: автомобіль марки «Volkswagen Transporter», реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_4 , - залишити в користуванні власника; автомобіль марки «ЗАЗ Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_7 , залишити в користуванні власника (належного користувача/володільця).

Запроваджений згідно ухвали слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30.09.2025 року (справа №359/11673/25) арешт на транспортні засоби: автомобіль марки «Volkswagen Transporter», реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_4 , - залишити в користуванні власника; автомобіль марки «ЗАЗ Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_7 , - після набрання вироку суду законної сили, - скасувати.

Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду на протязі 30 днів з дня його проголошення через Бориспільський міськрайонний суд Київської області, шляхом подачі апеляційної скарги.

Вирок суду набирає законної сили по завершенню строку на його апеляційне оскарження, а у разі оскарження вироку в апеляційному порядку після постановлення судом апеляційної інстанції рішення за наслідками перегляду такого вироку суду.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору та направити потерпілим.

Суддя ОСОБА_1