Справа № 456/3960/25 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1056/25 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2026 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

Головуючого - судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 08 вересня 2025 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Калуш Івано-Франківської області, громадянина України, українця, з неповною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, інваліда ІІ групи, зареєстрованого і проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: вироком Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 18.10.2024 за ч.4 ст.185 КК України до покарання у виді 4 років пробаційного нагляду; обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю прокурорів ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8

ВСТАНОВИЛА:

оскарженим вироком ОСОБА_6 визнано винуватим за ч.4 ст.185 КК України та призначено покарання у виді 5 /п`яти/ років 2 /двох/ місяців позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 71, п.п. «а-1» п.1 ч.1 ст.72 КК України, за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за даним вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 18.10.2024, та призначено ОСОБА_6 остаточне покарання за сукупністю вироків у виді 5 /п`яти/ років 6 /шести/ місяців позбавлення волі.

Зараховано ОСОБА_6 в строк відбуття покарання у виді позбавлення волі термін перебування його під вартою з 09.03.2024 по 21.04.2024 включно, з розрахунку одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі, а також строк дії запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту з 22.04.2024 по 20.06.2024 включно із розрахунку, що трьом дням цілодобового домашнього арешту відповідає один день позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 ухвалено рахувати з 11 червня 2025 року, тобто з дня його затримання, відповідно до протоколу затримання від 11.06.2025.

Вирішено питання речових доказів.

Згідно вироку суду, 11.06.2025 близько 17 години 46 хвилин, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував у магазині «Дніпро М», що за адресою вул. Богдана Хмельницького, 34, м. Стрий, Львівської області, де побачив праворуч себе торговий стелаж зі шліфувальними машинами та в цей час у нього виник умисел на вчинення крадіжки.

Надалі, ОСОБА_9 , реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на протиправне заволодіння чужим майном, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, скориставшись тим, що його дій ніхто не бачить, шляхом вільного доступу, повторно, таємно, викрав з торгового стелажу магазину «Дніпро М» кутову шліфову машину «GL-240» вартістю 3864,00 гривень без ПДВ та, утримуючи при собі викрадений товар, не розплатившись за нього на касі, вийшов з приміщення магазину, покинувши місце вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, ОСОБА_6 таємно викрав чуже майно (вчинив крадіжку), повторно, в умовах воєнного стану, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

На вказаний вирок обвинувачений подав апеляційну скаргу, у якій просить застосувати до нього примусові заходи медичного характеру.

Просить врахувати, що він інвалід 2-ї групи з дитинства, страждає на маніакальну шизофренію з роздвоєнням особистості та має епілепсію. В момент скоєння крадіжки не усвідомлював значення своїх дій. Погодився на спрощений розгляд кримінального провадження , бо вважав, що його скерують на лікування.

Заслухавши доповідь головуючого, пояснення ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_8 на підтримку доводів апеляційної скарги, виступ прокурора, який заперечив проти апеляційних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. При цьому, законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що дані вимоги закону судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного вироку щодо ОСОБА_6 дотримано.

У відповідності до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 розглядалось судом першої інстанції в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки ОСОБА_6 визнав винуватість, відтак суд першої інстанції обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, за наведених у вироку суду обставин, та правильність кваліфікації його дій є вірним та в апеляційному порядку учасниками кримінального провадження не оскаржується і не може бути оскаржено.

Щодо призначеного судом першої інстанції ОСОБА_6 покарання та можливості застосування до нього примусових заходів медичного характеру, то слід зазначити наступне.

Згідно зі ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання. Крім того, призначене особі покарання має бути необхідним і достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів.

У відповідності до позиції, висловленої у постанові Верховного суду від 17 жовтня 2019 року у справі № № 205/7091/16-к (№ 51 - 1532 км 19), поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

При призначенні покарання, суд першої інстанції належним чином врахував усі конкретні обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, яке, згідно положення ст. 12 КК України, є тяжким злочином, характеризуючі дані на обвинуваченого, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, не одружений, не працює, інвалід ІІ групи загального захворювання. Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття обвинуваченого. Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Враховуючи позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 15 листопада 2023 року справа N641/1067/23, суд першої інстанції дійшов вірного переконання, що необхідною і достатньою мірою покарання для перевиховання обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів може бути покарання у виді позбавлення волі, оскільки його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

Твердження сторони захисту на необхідності застосування до ОСОБА_6 примусових заходів медичного характеру, колегія суддів не бере до уваги, як безпідставні та необґрунтовані. Так, згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 1039 від 16.07.2025 року, п. 23., ОСОБА_6 у даний час тяжким психічним розладом не страждає, виявляє органічний розлад особистості та поведінки внаслідок епілепсії. За своїм психічним станом може усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Відтак, доводи, викладені в апеляційній скарзі обвинуваченого не можуть бути визнані достатніми підставами для скасування вироку суду, так як є необґрунтованими та не підтверджені належними доказами.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 не підлягає задоволенню, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону або неправильного застосування норм кримінального закону, що могли б бути підставами для скасування вироку суду першої інстанції, не встановлено, вирок суду першої інстанції є законним, вмотивованим та обґрунтованим, а тому його слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

вирок Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 08 вересня 2025 року щодо ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 185 КК України залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 без задоволення.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення, а особою, що перебуває під вартою - у той самий строк з дня отримання копії такого рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4