Провадження № 1-в/204/4/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2026 року м. Дніпро

Чечелівський районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

представників установи ОСОБА_6 ,

особи, щодо якої розглядається заява ОСОБА_7 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в м.Дніпро заяву представника Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» ДУ «Інститут судової психіатрії МОЗ України» про зміну примусових заходів медичного характеру в умовах закладу з надання психіатричної допомоги із посиленим наглядом відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,-

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Мар`їнського районного суду Донецької області від 08 липня 2021 року, відносно ОСОБА_7 , який вчинив суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння передбаченого Особливою частиною Кримінального кодексу України, застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20.08.2024 року, відносно ОСОБА_7 , який вчинив суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння передбаченого Особливою частиною Кримінального кодексу України, змінено примусові заходи медичного характеру і для подальшого застосування примусових заходів медичного характеру переведено його до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом.

В заяві, до якої додано висновок комісії лікарів-психіатрів №1467 від 09.12.2025 року, зазначено, що внаслідок медикаментозної терапії в поєднанні з реабілітаційними заходами в психічному стані хворого з травня 2022 року почало спостерігатись деяке покращення у вигляді дезактуалізації маячних ідей, згладження емоційних розладів, відсутності конфліктів, агресивних тенденцій, упорядкованій, більш спокійній поведінці. З жовтня 2022 року психічний стан залишається стабільним: емоційні розлади нівелювалися, поведінка спокійна, упорядкована, без агресивних тенденцій, конфліктних ситуацій. Продуктивна психосимптоматика не поновлювалась. На тлі проведення психореабілітаційних заходів поступово з квітня 2023 року з`явилась формальна критика до свого стану. Сформовані позитивні соціальні, стійкі терапевтичні, настанови. Почав висловлювати жаль з приводу скоєного, розуміє причини, що до цього призвели, а також протиправність і тяжкість свого вчинку. Відповідно до шкали HCR-20V3 від 02.12.2025 року: ризик насильства у майбутньому за умови виконання всіх рекомендацій лікаря-психіатра низький; ризик серйозної фізичної шкоди - низкий, ризик неминучого насильства - низкий. Психічний стан пацієнта стабільний, що виражається в відсутності психопродуктивної симптоматики, емоційно-вольових порушень. Настрій рівний. В поведінці спокійний, впорядкований. Емоційні реакції контрольовані пацієнтом за силою та частотою. Призначене лікування приймає без заперечень, погоджується з його необхідністю. Усвідомлює наявність у себе хронічного психічного захворювання. Виказує стійкі настанови на прийом підтримуючої терапії в майбутньому, спостереження у лікаря психіатра. Будує реальні плани на майбутнє. Таким чином, за своїм психічним станом потребує зміни застосування примусових заходів медичного характеру у закладі з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом на надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку.

В судовому засіданні представник установи підтримав вказану заяву, просив задовольнити, посилаючись на висновок комісії лікарів-психіатрів №1467 від 09.12.2025 року.

Пацієнт ОСОБА_7 в судовому засіданні просив задовольнити заяву лікаря-психіатра. Зазначив, що він себе добре почуває, підтримує зв`язок з батьками, шкодує про вчинене та має намір продовжити лікування.

Захисник в судовому засіданні підтримав заяву про зміну примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_7 і просив задовольнити.

Прокурор ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в судовому засіданні, кожен окремо, заперечували проти задоволення заяви про зміну примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_7 . Зазначали, що висновок комісії лікарів-психіатрів щодо особи, до якої застосовується примусові заходи медичного характеру №1467 є необґрунтованими, передчасними та таким, що не може слугувати підставою для зміни примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_7 , оскільки викликає об`єктивні сумніви у його правильності. Наведені ризики не дозволяють говорити про відсутність небезпеки з боку ОСОБА_7 . Крім того, ОСОБА_7 в умовах стаціонарного лікування продовжує отримувати значну кількість медичних препаратів, контроль за вживанням яких можливо забезпечити лише в умовах стаціонарного лікування. Наявність покращення стану психічного здоров`я ОСОБА_7 , про яке зазначено у висновку, жодним чином не обґрунтоване, а також у розі його наявності щонайменше є нетривалим покращенням. Правильність вказаного висновку викликає об`єктивні сумніви, а тому не може слугувати підставою для задоволення заяви, у зв`язку з чим, у задоволені заяви слід відмовити.

Вислухавши думку учасників процесу, ознайомившись з матеріалами справи та доданими до неї документів, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ч. 5 ст. 94 КК України, госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який вчинив суспільно небезпечне діяння, пов`язане з посяганням на життя інших осіб, а також щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння становить особливу небезпеку для суспільства і потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги та лікування в умовах суворого нагляду.

У відповідності до ч.2 ст.514 КПК України, Зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється, якщо особа, яка вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, видужала або якщо внаслідок змін у стані її здоров`я відпала потреба в раніше застосовуваних заходах медичного характеру.

Згідно ч.3 ст.514 КПК України, розгляд питання про продовження, зміну чи припинення застосування судом примусових заходів медичного характеру здійснюється за письмовою заявою представника закладу з надання психіатричної допомоги (лікаря-психіатра), де тримається дана особа. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, що обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів закладу, в якому особі надається психіатрична допомога, або, у разі наявності, висновок обраного особою незалежного лікаря-психіатра.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20.08.2024 року, відносно ОСОБА_7 , який вчинив суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння передбаченого Особливою частиною Кримінального кодексу України, змінено примусові заходи медичного характеру і для подальшого застосування примусових заходів медичного характеру переведено його до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом. ОСОБА_7 знаходиться на лікуванні з 25.11.2020 року по теперішній час. Діагноз: Параноїдна шизофренія, безперервний тип перебігу. Стан стійкої ремісії.

В обґрунтування необхідності зміни ОСОБА_7 виду примусових заходів медичного характеру у висновку комісії лікарів-психіатрів №1467 від 09.12.2025 року зазначено, що внаслідок медикаментозної терапії в поєднанні з реабілітаційними заходами в психічному стані хворого з травня 2022 року почало спостерігатись деяке покращення у вигляді дезактуалізації маячних ідей, згладження емоційних розладів, відсутності конфліктів, агресивних тенденцій, упорядкованій, більш спокійній поведінці. З жовтня 2022 року психічний стан залишається стабільним: емоційні розлади нівелювалися, поведінка спокійна, упорядкована, без агресивних тенденцій, конфліктних ситуацій. Продуктивна психосимптоматика не поновлювалась. На тлі проведення психореабілітаційних заходів поступово з квітня 2023 року з`явилась формальна критика до свого стану. Сформовані позитивні соціальні, стійкі терапевтичні, настанови. Почав висловлювати жаль з приводу скоєного, розуміє причини, що до цього призвели, а також протиправність і тяжкість свого вчинку. Відповідно до шкали HCR-20V3 від 02.12.2025 року: ризик насильства у майбутньому за умови виконання всіх рекомендацій лікаря-психіатра низький; ризик серйозної фізичної шкоди - низкий, ризик неминучого насильства - низкий. Психічний стан пацієнта стабільний, що виражається в відсутності психопродуктивної симптоматики, емоційно-вольових порушень. Настрій рівний. В поведінці спокійний, впорядкований. Емоційні реакції контрольовані пацієнтом за силою та частотою. Призначене лікування приймає без заперечень, погоджується з його необхідністю. Усвідомлює наявність у себе хронічного психічного захворювання. Виказує стійкі настанови на прийом підтримуючої терапії в майбутньому, спостереження у лікаря психіатра. Будує реальні плани на майбутнє. Таким чином, за своїм психічним станом потребує зміни застосування примусових заходів медичного характеру у закладі з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом на надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку.

Також, в судовому засіданні встановлено, що згідно п.24 вказаного висновку комісії лікарів-психіатрів №1467 від 09.12.2025 року, зазначено, що протягом міжкомісійного періоду поводив себе спокійно та доброзичливо, в конфліктних ситуаціях помічений не був, зауважень з боку персоналу не мав. В бесіду вступав охоче, дотримувався дистанції. На запитання відповідав стосовно запитуваного, вірно. Всебічно орієнтувався правильно. Емоційний стан був стабільний. Настрій рівний та відповідав ситуації. Мислення було послідовним. Пам?ять на поточні та минулі події не порушена, інтелект відповідав освіті. Оманів сприйняття не виявляв. Маячних ідей не виказував. Скоєне оцінював вірно, висловлював жаль. Виказував наміри на подальше лікування та спостереження лікарем психіатром за місцем проживання.

Суд звертає увагу на пояснення ОСОБА_7 , які останній надав під час судового розгляду, а саме на те, що він почуває себе добре, зазначає, що до вчинення суспільно небезпечне діяння, він проходив лікування у психіатричному закладі в примусовому порядку без його згоди. На обліку лікаря-психіатра перебував, однак щодо погіршення стану здоров`я до лікаря не звертався. Про погіршення стану здоров`я рідним та батькам нічого не казав. Бажає продовжити лікування, та щоб за ним здійснювався медичний нагляд.

Крім того, у п.18 вказаного висновку комісії лікарів-психіатрів №1467 від 09.12.2025 року, не зазначено, що ОСОБА_7 проходив лікування з 15.03.2019 року по 21.05.2019 року за рішенням суду про примусову госпіталізацію протягом двох місяців, як це зазначено у п.23 висновку комісії лікарів-психіатрів №1467 від 09.12.2025 року

Таким чином, наявність, покращення стану психічного здоров`я жодним чином не обґрунтоване, а також у разі його наявності є нетривалим покращенням, правильність вказаного висновку викликає об`єктивні сумніви, а тому не може слугувати підставою для задоволення заяви. Також, критика пацієнта як до свого психічного стану, так і до скоєного суспільно небезпечного діяння, не є сформованою в тій мірі, яка б могла з достатньою ймовірністю забезпечити розуміння необхідності подальшого лікування та прийому підтримуючої терапії, та негативних наслідків, які можуть настати в разі відмови від прийому підтримуючої терапії, у зв`язку з чим, суд приходить до висновку про не відповідність психічного стану пацієнта висновку комісії лікарів-психіатрів.

Приймаючи до уваги висновок комісії лікарів психіатрів, зміст якого не відповідає фактичним обставинам, які встановлені в судовому засіданні, заперечення прокурорів, які наполягали на відмові у задоволені заяви, в судовому засіданні, суд вважає, що заява задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 94, 95 КК України, ст.ст.369-372, ст.ст.512, 514 КПК України, ст.19,22 Закону України «Про психіатричну допомогу», суд,-

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні заяви представника Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» ДУ «Інститут судової психіатрії МОЗ України» про зміну примусових заходів медичного характеру, призначених ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20 серпня 2024 року, відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляція протягом семи діб з дня її оголошення до Дніпровського апеляційного суду через Чечелівський районний суд міста Дніпра.

Суддя ОСОБА_1