Провадження по справі № 1-кп/522/2145/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2025 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі Приморського районного суду м. Одеси № 106 обвинувальний акт у кримінальному проваджені, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000729 від 24.09.2024 року стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,-

ВСТАНОВИВ:

В провадження судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_6 надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000729 від 24.09.2024 року, стосовно ОСОБА_3 , за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 12.08.2025 року було надано дозвіл на затримання з метою приводу обвинуваченого ОСОБА_3 для участі в розгляді клопотання про обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у зв`язку із чим обвинуваченого було оголошено у розшук та зупинено кримінальне провадження відносно нього.

18.09.2025 року працівниками ВП №5 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області, ГУНП в Одеській області обвинуваченого ОСОБА_3 було доставлено до суду.

В судовому засіданні прокурор підтримав подане клопотання та просив суд його задовольнити.

Захисник заперечувала проти клопотання прокурора, та просила обрати обвинуваченому більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Обвинувачений підтримав захисника та пояснив суду що він не ухилявся від явки в судові засідання, один раз він прийшов в судове засідання, однак секретар повідомила, що воно не відбудеться, наступного разу він не прийшов в судове засідання, оскільки він працює дитячим тренером був на змаганнях в дитячому таборі. Також повідомив, що офіційно працевлаштований в м. Миколаєві, та через воєнний стан перевівся до м. Одеси, а також має на утриманні неповнолітню дитину.

Суд, дослідивши клопотання прокурора та матеріали провадження, заслухавши думку учасників провадження, встановив таке.

Згідно ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Також слід враховувати, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України при застосуванні запобіжного заходу суд враховує наявність обґрунтованої підозри, доведених прокурором ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, а також інші обставини, зазначені ст. 178 КПК України.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до ст. 17 Закону України № 3477-IV від 23.02.2006 року «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, а також українські суди мають застосовувати при розгляді справ практику Європейського Суду з прав людини, як джерело права.

Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Суд враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинувачених, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Зважаючи на стадію судового провадження та враховуючи, що судом ще не завершено дослідження матеріалів провадження, тому суд не переглядає наявність обґрунтованості висунутого обвинувачення у вчиненні інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення.

Згідно обвинувального акту ОСОБА_3 на даній стадії судового провадження обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України за кваліфікуючими ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно в умовах воєнного стану.

Вирішуючи питання про застосування стосовно ОСОБА_3 запобіжного заходу, суд враховує дані щодо особи обвинуваченого, який є громадянином України, з вищою освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, має постійне місце проживання в м. Одеса, раніше не судимого.

Даних про офіційне працевлаштування обвинуваченого та наявності у нього на утриманні неповнолітньої дитини стороною захисту надано не було.

Враховуючи в сукупності дані щодо особи обвинуваченого, а також тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , за яке передбачено покарання від 5 до 8 років позбавлення волі, тому на думку суду, існує ризик того, що обвинувачений, розуміючи наслідки покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винуватим, може вдатися до спроб переховуватися від суду, з метою уникнення відповідальності, що доводить заявлений у клопотанні прокурором ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 не з`явився до суду за викликом, у зв`язку із чим ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 12.08.2025 року було надано дозвіл на його затримання з метою приводу для участі в розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у зв`язку із чим обвинуваченого було оголошено у розшук та зупинено кримінальне провадження відносно нього, суд вважає доведеним прокурором ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Разом з тим, суд доходить висновку, що з урахуванням даних про особу обвинуваченого, стосовно ОСОБА_3 можливо обрати більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, зокрема, у вигляді цілодобового домашнього арешту, який здатен забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого під час розгляду кримінального провадження судом.

Крім того, як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 п. 1 п. п. с Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Таким чином, враховуючи наявність обставин, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 194 КПК України, доведеність прокурором існування ризиків, передбачених п. 1, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, враховуючи доводи сторони захисту, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні клопотання прокурора про обрання стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати стосовно останнього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього, з покладенням на нього додаткових обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

На думку суду, саме такий запобіжний захід здатен забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та запобігти доведеним прокурором ризикам.

На підставі викладеного, керуючись ст. 110, 132, 176, 177, 178, 181, 194, 197, 315, 372, 376 КПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , відмовити.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, заборонивши йому залишати житло за адресою фактичного місця проживання: АДРЕСА_2 , за виключенням необхідності залишити житло під час оголошення повітряної тривоги строком на 30 (тридцять) днів.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 30 днів, обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

- не відлучатися цілодобово з місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 , без дозволу суду;

- прибувати до Приморського районного суду м. Одеси за першою вимогою;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_3 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід та накладене грошове стягнення.

Роз`яснити обвинуваченому, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Копію ухвали про обрання стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту вручити обвинуваченому, прокурору та направити для виконання органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого.

Строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту становить 30 (тридцять) днів і обчислюється з моменту постановлення ухвали суду, тобто з 18.09.2025 року, який діє до 17.10.2025 року включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Приморського районного суду

м. Одеси ОСОБА_7