Справа № 646/4023/25
№ провадження 1-кп/646/491/2026
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 січня 2026 року місто Харків

Основ`янський районний суд міста Харкова у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові у режимі відеоконференції кримінальне провадження № 0000118 від 11.04.2025 з обвинувальним актом щодо

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Ківшарівка Куп`янського району Харківської області, українця, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-01.04.2025 Червонозаводським районним судом міста Харкова за ст. 336 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки;

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125 Кримінального кодексу України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6

У С Т А Н О В И В :

09.04.2025 приблизно о 13:00 годині ОСОБА_5 , знаходився як гість за адресою: АДРЕСА_2 , разом з потерпілим ОСОБА_7 . У цей час між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин виник конфлікт, в ході якого діючи з умислом, направленим на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , ОСОБА_5 підійшов до останнього та наніс один удар кулаком правої руки в ліве плече. Продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_5 наніс ще два удари кулаком правої руки в ліву частину обличчя, чим спричинив потерпілому ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді синців обличчя зліва і лівого плеча, які згідно з висновком судово-медичної експертизи №12-14/56-Шв/25 від 14.04.2025, є легкими тілесними ушкодженнями.

Крім того, 13.04.2025 приблизно о 16:00 годині, ОСОБА_5 , знаходився як гість за адресою: АДРЕСА_3 , разом з потерпілим ОСОБА_8 . У цей час між ОСОБА_5 та ОСОБА_8 на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин виник конфлікт, у ході якого діючи з умислом, направленим на спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи небезпечні наслідки, ОСОБА_5 підійшов до останнього та наніс два удари кулаком лівої руки в праву половину обличчя, чим спричинив потерпілому ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді синця і садна обличчя справа, які згідно з висновком судово-медичної експертизи №12-14/58-Шв/25 від 16.04.2025, є легкими тілесними ушкодженнями.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення визнав у повному обсязі, пояснивши, що повністю визнає свою вину та щиро кається у вчиненому, деталей конфліктів не пам`ятає, оскільки перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Потерпілі ОСОБА_8 та ОСОБА_7 кожен окремо надали заяви про те, що вони не заперечують проти розгляду обвинувального акту у спрощеному провадженні.

Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи та пред`явленому йому обвинуваченню, сторони кримінального провадження не оспорюють їх, а тому відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України вивчення інших доказів, що є у справі, у судовому засіданні визнано недоцільним.

Таким чином, суд вважає винуватим ОСОБА_5 по епізоду від 09.04.2025 в умисному легкому тілесному ушкодженні потерпілому ОСОБА_7 та по епізоду від 13.04.2025 в умисному легкому тілесному ушкодженні потерпілому ОСОБА_8 та кваліфікує його дії по кожному з епізодів за ч. 1 ст. 125 КК України.

Суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті Особливої частини Кримінального кодексу України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, враховуючи його ступінь тяжкості, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. При цьому особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Обставин, які у відповідності до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, відповідно до ч. 1 ст. 66 КК України, є щире каяття.

Вивченням відомостей про особу обвинуваченого ОСОБА_5 судом встановлено, що він неодружений, за повідомленням КНП «Куп`янське територіальне медичне об`єднання» Куп`янської міської ради харківської області за медичною допомогою до лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не звертався, на обліку у цих лікарів не перебуває на не перебував; за місцем реєстрації зарекомендував себе посередньо, як замкнута особа, яка зловживає спиртними напоями. На час ухвалення цього вироку ОСОБА_5 відбуває покарання у ДУ «Харківська ВК (№43)» на підставі вироку Червонозаводського районного суду міста Харкова від 01.04.2025.

За повідомленням ІНФОРМАЦІЯ_2 від 16.04.2025 ОСОБА_5 перебуває на обліку військовозобов`язаних рядового, сержантського і старшинського складу; 29.10.2009 переданий на військовий облік військовозобов`язаних з числа призовників по ст. 15 п. 5 (як раніше засуджений).

При призначенні покарання обвинуваченому суд керується загальними засадами призначення покарання, передбаченими ст. 65 КК України і враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що впливають на його покарання.

Відповідно до п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», передбачені законом правила призначення покарання за сукупністю кримінальних правопорушень (ст.70 КК України) застосовуються у випадках самостійної кваліфікації вчиненого як за різними статтями, так і за різними частинами однієї статті кримінального закону, якими передбачено відповідальність за окремі склади злочинів і які мають самостійні санкції.

За окремими епізодами кримінально-протиправної діяльності або за окремими пунктами статті (частини статті) КК України, які не мають самостійної санкції, покарання не призначається.

Таким чином, у разі вчинення кількох епізодів кримінально-протиправної діяльності, які не мають самостійної санкції, тобто кваліфіковані за однією і тією ж частиною, однієї і тієї ж статті - покарання призначається лише один раз.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 08 лютого 2021 року (справа №390/235/19) та постановах Верховного Суду у справах №187/1354/15, №661/3929/16, №552/1201/17, №541/571/17, практика суду касаційної інстанції щодо застосування подібних правовідносин є усталеною, а, відповідно до ч. 6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм.

Відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України є проступком.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому, суд враховує характер тяжкості вчинених проступків і ступінь суспільної небезпеки вчинених кримінальних правопорушень, а також наведені вище дані про особу обвинуваченого, та призначає йому покарання в межах санкції, передбаченої ч. 1 ст. 125 КК України, у виді громадських робіт.

Таке покарання є справедливим і достатнім для досягнення цілей покарання, визначених ст. 50 КК України, буде співрозмірним і достатнім для запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, а також буде відповідати таким принципам як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

При цьому, суд приймає до уваги, що обвинувачений є раніше судимим та вчинив вищевказані проступки після ухвалення вироку Червонозаводського районного суду міста Харкова від 01.04.2025 та до відбуття призначеного покарання у виді 3 років позбавлення волі, у зв`язку з чим при визначенні остаточного покарання застосуванню підлягають правила статті 71 КК України.

При застосуванні ст. 71 КК України суд враховує постанову Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду від 06 грудня 2021 року у справі № 243/7758/20, де вказується, що для застосування закріплених у ч. 1 ст. 71 КК України правил призначення покарання за сукупністю вироків законодавець визначає сукупність двох обов`язкових умов, що мають бути встановлені в їх нерозривній єдності:

перша стосується моменту вчинення нового кримінального правопорушення засудженим «після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання» за попереднім вироком;

друга наявності невідбутої частини покарання (основного та/або додаткового) за попереднім вироком на момент призначення судом покарання за новим вироком.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

За положеннями частини четвертої статті 71 КК України остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Статтею 73 КК України визначено, що строки покарання обчислюються відповідно в роках, місяцях та годинах. При заміні або складанні покарань, а також у разі зарахування попереднього ув`язнення допускається обчислення строків покарання у днях.

Відповідно до п. 4, 5 ч. 1 ст. 72 КК України при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид, виходячи з такого їх співвідношення: одному дню позбавлення волі відповідають відповідають вісім годин громадських робіт. Отже, двомстам годинам громадських робіт відповідають 25 днів позбавлення волі.

Зважаючи на дані про особу обвинуваченого, ступінь тяжкості та обставини вчинених ним кримінальних правопорушень, суд призначає ОСОБА_5 остаточне покарання, на підставі ч. 1 ст. 71, ст. 72 КК України, шляхом повного приєднання до покарання призначеного цим вироком невідбутої частини покарання за вироком Червонозаводського районного суду міста Харкова від 01.04.2025.

У межах цього кримінального провадження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід не обирався.

Термін відбуття покарання обчислювати з моменту фактичного затримання ОСОБА_5 в порядку виконання вироку Червонозаводського районного суду міста Харкова від 01.04.2025, тобто 27.06.2025.

Цивільний позов не заявлено.

Речові докази та процесуальні витрати відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 368-371, 373- 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у виді 200 годин громадських робіт.

На підставі ч.1 ст. 71, ст. 72 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання за цим вироком у виді 200 годин громадських робіт, виходячи з розрахунку, що вісім годин громадських робіт відповідають 25 дням позбавлення волі, повністю приєднати невідбуту частину покарання за вироком Червонозаводського районного суду міста Харкова від 01.04.2025 у виді 3 (трьох) років позбавлення волі, та остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді 3 (трьох) років 25 (двадцяти п`яти) днів позбавлення волі.

Строк покарання ОСОБА_5 рахувати з 27.06.2025.

Вирок суду може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Основ`янський районний суд міста Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення, а ОСОБА_5 - з дня отримання його копії..

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий ОСОБА_1