Справа № 148/3164/25
Провадження №1-кс/148/645/25
У Х В А Л А

Іменем України

15 грудня 2025 року Тульчинський районний суд

Вінницької області

Слідчий суддя Тульчинського районного суду

Вінницької області ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тульчині, скаргу представника скаржника - адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 на незаконне затримання в порядку статті 206 КПК України, не внесення відомостей до ЄРДР за фактом незаконного позбавлення волі,

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Тульчинського районного суду Вінницької області надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 на незаконне затримання, в порядку статті 206 КПК України та не внесення відомостей до ЄРДР за фактом незаконного позбавлення волі ОСОБА_4 . Скарга мотивована тим, що 07.12.2025 представниками ІНФОРМАЦІЯ_1 незаконно було затримано ОСОБА_4 . Станом на 13.12.2025 ОСОБА_4 незаконно утримується у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 без його згоди, проти волі. 13.12.2025 на електрону пошту Тульчинського РВП в інтересах ОСОБА_4 була направлена заява про вчинення посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_1 кримінального правопорушення щодо незаконного утримання та позбавлення волі ОСОБА_4 , проте станом на 15.12.2025 органами поліції не внесено відомостей до ЄРДР про вчинення кримінального правопорушення передбаченого ст. 146 ч.1 КК України.

Службові особи ІНФОРМАЦІЯ_1 не наділені повноваженнями на затримання і позбавлення волі будь-яких осіб.

На підставі викладеного просить задоволити скаргу та зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 негайно звільнити ОСОБА_4 та зобов`язати органи досудового розслідування внести відомості до ЄРДР за фактом незаконного позбавлення волі ОСОБА_4 .

Ухвалою слідчого судді Тульчинського районного суду Вінницької області від 15.12.2025, в порядку ст. 206 КПК України зобов`язано начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 негайно, до 15:00 год. 15.12.2025 доставити до слідчого судді Тульчинського районного суду Вінницької області гр. ОСОБА_4 для розгляду скарги.

Прокурор в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату та час розгляду скарги.

Представник особи, щодо якої вирішується питання захисту прав - адвокат ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, на адресу суду надав заяву про розгляд скарги у його відсутність, скаргу підтримує у повному обсязі.

Представник ІНФОРМАЦІЯ_1 в судове засідання не з`явився, надав письмові пояснення, де вказав, що військовозобов`язаний ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 повинен був прибути до ІНФОРМАЦІЯ_1 , проте даний виклик проігнорував та у зазначену в повістці дату, час та місце не прибув, тим самим порушив вимоги ст. 22 ч.3 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». З метою притягнення до адміністративної відповідальності 07.12.2025 відносно ОСОБА_4 було складено протокол №Т/25/2377 за ст. 210-1 ч.3 КУпАП. У зв`язку з відсутністю підстав для отримання права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації ОСОБА_4 був направлений на проходження медичного огляду військово-лікарською комісією з метою встановлення ступеню придатності для проходження військової служби під час мобілізації, за результатами якої у відповідності до Положення про військово-лікарську експертизу в ЗСУ був визнаний придатним.

У відповідності до Указу Президента України від 24.02.2022 №65/2022 «Про загальну мобілізацію», ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» та у відповідності до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 14.12.2025 №1851, сержант ОСОБА_4 вибув у складі сформованої команди до військової частини НОМЕР_1 .

Таким чином, з 14.12.2025 військовозобов`язаний ОСОБА_4 вважається таким, що проходить військову службу під час мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 .

Відповідно до ст. 306 ч.3 КПК України, розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого, дізнавача чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Слідчим суддею, взято до уваги, що скарга подана в не під час досудового розслідування чи дізнання, тому неявка належним чином повідомлених учасників, не є перешкодою для розгляду скарги по суті.

Відповідно до ст. 107 ч.4 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Дослідивши надані сторонами матеріали, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.

Відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 № 1851 від 14.12.2025 «Про призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації, на особливий період», 14.12.2025 сержанта ОСОБА_4 призвано та направлено для проходження військової служби під час мобілізації до військової частини НОМЕР_1 . Підстава: Указу Президента України від 24.02.2022 №65/2022 «Про загальну мобілізацію», ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу.

Згідно із ст. 29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно з ч. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен, кого позбавлено свободи внаслідок арешту або тримання під вартою, має право ініціювати провадження, в ході якого суд без зволікання встановлює законність затримання і приймає рішення про звільнення, якщо затримання є незаконним.

Згідно із ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Як зазначено в п.18 ч.1 ст.3 КПК України, слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Згідно п.10 ч.1 ст.3 КПК України, кримінальне провадження - досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Так, відповідно до ч.1 ст.24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно з ч.3 ст.26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що проголошуючи право на свободу, пункт 1 статті 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини означає фізичну свободу особи, а поняття свободи особистості має тлумачитись як відсутність будь-якого незаконного утримання.

У п.59 рішення «Engel and Others v. the Netherlands» від 08.06.1976 Європейський суду з прав людини зазначив, що необхідність проживання військовослужбовців у казармах не суперечить вимогам статті 5 Конвенції, бо таке обмеження «не виходить за рамки звичайної військової служби». Навіть «легкі форми арешту», коли військовослужбовці мають перебувати в житлових приміщеннях, армійських корпусах чи спорудах, не створює порушення статті 5 Конвенції, бо «вони продовжують перебувати в більш або менш звичайних рамках свого армійського життя». Водночас подібні обмеження щодо цивільних осіб є неприйнятними.

Як встановлено п.4 ч.1 у ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», початком проходження військової служби для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або день прибуття до Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України.

Відповідно до ч.1 ст. 206 КПК України, кожен слідчий суддя, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи. Якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

Виходячи із вищезазначених положень законодавства розгляду в порядку ст.206 КПК України підлягають скарги, які виникають із кримінально-правових відносин.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до ч.2 ст.102, п.1,17,20ч.1 ст.106 Конституції України, Указом Президента України №69/2022 «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022, оголошено про проведення загальної мобілізації.

У відповідності до ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

А як зазначено в п.4 ч.1 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», початком проходження військової служби вважається: день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або день прибуття до Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України - для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу.

Таким чином, слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_4 проходить військову службу з 14.12.2025.

Особливістю правого статусу військовослужбовців в Україні є те, що вони користуються конституційними правами і свободами з певними обмеженнями.

В судовому засіданні не знайшов підтвердження факт незаконного утримання ОСОБА_4 в період з 14.12.2025, коли його було мобілізовано та направлено до військової частини для проходження військової служби.

З аналізу ст. 206 КПК України можна зробити висновок, що слідчий суддя забезпечує дотримання прав особи, яка тримається під вартою органом державної влади чи службовою особою, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку.

Із скарги представника скаржника адвоката ОСОБА_3 не вбачається, що правовідносини виходять із норм КПК України, при цьому, до скарги не долучено жодних доказів того, що громадянина ОСОБА_4 незаконно затримано працівниками ТЦК та СП.

З системного аналізу положень статті 206 та інших положень КПК України вбачається, що вказаною правовою нормою врегульовано порядок здійснення контролю слідчим суддею щодо законності тримання осіб під вартою, а зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи (яка позбавлена свободи), слідчий суддя уповноважений під час розгляду скарги на незаконне тримання під вартою або іншого клопотання (скарги), розгляд яких віднесено до його повноважень та які подані в порядку, передбаченому КПК України, а тому у слідчого судді відсутні повноваження надавати оцінку діям службових осіб РТК та СП, Державної прикордонної служби чи військової частини щодо вчинення правопорушення, а також виконання порядку проведення призову громадян України на строкову військову службу.

Суд констатує, що призов громадянина на військову службу під час мобілізації не є позбавлення особи права на свободу, а є обов`язком громадянина України, передбачений ст. 65 Конституції України, відтак, не може розцінюватись, в даному конкретному випадку, як незаконне утримання особи.

Враховуючи наведені обставини, слідчий суддя вважає, що підстави для застосування положень ст.206 КПК України та задоволення заяви відсутні.

Виходячи з обставин скарги та вказаних правових норм, слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_4 призваний по мобілізації до ЗСУ, а твердження представника скаржника - адвоката ОСОБА_3 про незаконне позбавлення ОСОБА_4 свободи працівниками РТЦК та СП, не підтверджено належними та допустимими доказами, оскільки призов громадян на військову службу під час мобілізації не є позбавленням особи права на свободу та особисту недоторканість, гарантоване Конституцією України, а є обов`язком громадянина України на захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України.

При цьому, слідчий суддя звертає увагу скаржника та роз`яснює, що у разі порушення його прав чи інтересів службовими (посадовими) особами територіального центру комплектування та соціальної підтримки, військової частини, Державної прикордонної служби, органами досудового розслідування, при здійсненні ними своїх повноважень, пов`язаних із мобілізацією, проходженням військової служби, затриманням під час незаконного перетину Державного кордону, або ж під час досудового розслідування кримінального провадження, для судового захисту він вправі особисто або ж через захисника, представника, звернутись із відповідним адміністративним позовом до компетентного адміністративного суду, або ж до правоохоронного органу із заявою про вчинення кримінального правопорушення, або ж до суду, що і є реалізацією конституційних прав. Але таке звернення має відповідати процесуальному закону, в залежності від обраного способу реалізації своїх прав.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що в задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 в частині незаконного затримання в порядку ст. 206 КПК України відмовити.

Вирішуючи скаргу в частині невнесення відомостей до ЄРДР за фактом незаконного позбавлення волі ОСОБА_4 , слідчий суддя зазначає, що згідно з вимогами ст. 214 ч.1 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Частина четверта вищевказаної статті КПК України регламентує, що слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генерального прокурора від 30.06.2020 № 298 «Про затвердження Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення», передбачено внесення відомостей про повідомлення про вчинені кримінальні правопорушення до Реєстру у термін, визначений ч. 1 ст. 214 КПК України.

Відповідно до ст. 303 ч.1 п.1 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив, що 13.12.2025на електрону пошту Тульчинського РВП в інтересах ОСОБА_4 адвокатом ОСОБА_3 була направлена заява про вчинення посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_1 кримінального правопорушення щодо незаконного утримання та позбавлення волі ОСОБА_4 , проте станом на 15.12.2025 органами поліції не внесено відомостей до ЄРДР про вчинення кримінального правопорушення передбаченого ст. 146 ч.1 КК України.

Отже, якщо зі звернення особи вбачається, що вона порушує перед органом досудового розслідування питання про вчинення кримінального правопорушення, ініціюючи здійснення ним дій, визначених КПК, то навіть за умови, що результати аналізу наведених особою відомостей свідчать про відсутність ознак складу злочину, такі відомості мають бути внесені до ЄРДР з подальшим закриттям кримінального провадження відповідно до ст. 284 КПК України.

На даний час відсутні дані про внесення відомостей за вказаною заявою до ЄРДР.

Разом з тим, відповідно до ч.2 п.1 абз. 6 Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, до реєстру вносяться відомості про попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

При розгляді скарги слідчий суддя приймає до уваги позицію Верховного Суду, яка викладена в постанові від 19 травня 2019 року (справа № 761/20985/18, провадження № 51-8007км18), згідно якої: «...положеннями ст. 3 КПК визначено, що кримінальне провадження це досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність. Досудове розслідування це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується, серед іншого, закриттям кримінального провадження. Якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато. А якщо через помилку чи з інших причин таке провадження було розпочато, то воно негайно має бути припинено і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правовідносин....».

Відповідно до висновку, що викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року (справа №818/1526/18), у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Попри це, з`ясувати обставини та мотиви, з яких орган досудового розслідування Тульчинського РВП ГУНП дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтував невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, є неможливим, оскільки посадовими особами Тульчинського РВП не надано матеріалів за результатами розгляду заяви адвоката ОСОБА_3 від 13.12.2025, а також останні не з`явились в судове засідання.

Крім того, слід зазначити, що згідно норм кримінального процесуального законодавства службові (посадові) особи територіального центру комплектування та соціальної підтримки не є уповноваженими службовими особами, яким надано право на здійснення затримання в рамках кримінальної юрисдикції. Відтак, ОСОБА_4 , не міг затримуватись в порядку визначеному кримінально-процесуальним законодавством.

Як встановлено судом, ОСОБА_5 , з 14.12.2025 є військовослужбовцем. Однак, як випливає зі скарги захисника, останній був затриманий 07.12.2025. Заява про вчинене кримінальне правопорушення була подана 13.12.2025. Тому рішення по даній заяві мало б бути прийнято не пізніше 14.12.2025.

Таким чином, орган досудового розслідування мав би надати, в межах кримінального провадження, правову оцінку, періоду перебування ОСОБА_5 з 07.12.2025 по 14.12.2025.

З огляду на вищевикладене, приходжу до висновку, що вимога представника скаржника адвоката ОСОБА_3 про зобов`язання уповноваженої особи Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинення кримінального правопорушення передбаченого ст. 146 ч.1 КК України є законною, обґрунтованою, а тому підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 3, 24, 26, 206, 214, 303 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу представника скаржника - адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 на незаконне затримання в порядку статті 206 КПК України, не внесення відомостей до ЄРДР за фактом незаконного позбавлення волі задоволити частково.

В задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 в частині незаконного затримання в порядку ст. 206 КПК України відмовити.

Зобов`язати відповідальних посадових осіб Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 про вчинення кримінального правопорушення передбаченого ст. 146 ч.1 КК України та розпочати розслідування.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя