Єдиний унікальний номер №943/42/24
Провадження №1-кп/943/50/2025
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2025 року

м. Буськ Львівська область

Буський районний суд Львівської області в складі:

головуючої - судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

за участю потерпілої ОСОБА_4

за участю представника потерпілої ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6

за участю обвинуваченого ОСОБА_7

за участю захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Буську Львівської області в залі суду кримінальне провадження про обвинувачення:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Боложинів, Золочівського (раніше Буського) району Львівської області, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючому у ТОВ «Львівська варта» на посаді охоронця, розлученого, на утриманні двоє дітей, із середньою спеціальною освітою, на обліках в нарколога і психіатра не перебуває, раніше не судимого.

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України,

в с т а н о в и в:

02.08.2023, приблизно о 13 годин 00 хвилин, ОСОБА_7 керуючи автомобілем марки «BMW 320D», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння та рухаючись ним по автодорозі з с. Боложинів, Золочівського району, Львівської області до автодороги М-06 сполучення «Київ-Чоп», на її ділянці (1500 м. від автодороги М-06), яка має заокруглення, порушив вимоги чинних розділів ПДР України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року зі змінами та доповненнями, а саме: Розділу 1 п. п. 1.2; 1.5; Розділу 2 п. п. 2.3 «б» і «д»; 2.9 а) та Розділу 12 п. 12.1, які виразилися в тому, що він, керуючи транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не відреагував на її зміну, не вибрав безпечної швидкості руху, чим позбавив себе змоги постійно контролювати рух керованого ним автомобіля, внаслідок чого, без причин технічного характеру, виїхав за межі проїзної частини на праве по ходу руху узбіччя, де здійснив з`їзд у меліоративний канал з подальшим наїздом на перешкоду (дерево).

Внаслідок порушення водієм ОСОБА_7 Правил дорожнього руху відбулася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої пасажир автомобіля «BMW 320D», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_9 , згідно висновку судово-медичної експертизи, отримав тупу поєднану травму органів грудної клітки та органів черевної порожнини у вигляді множинних двосторонніх переломів ребер із крововиливами у місцях переломів, множинних ушкоджень обох легень із крововиливами у плевральні порожнини, поперечного перелому грудини, розмічення печінки по передній поверхні із темно-червоними крововиливами довкола розмічення, у гепато-дуоденальну зв`язку печінки та в черевну порожнину, темно-червоного крововиливу в праву навколо ниркову капсулу, супроводжувалася масивною внутрішньою крововтратою та ускладнилася шоком, що і явилося безпосередньою причиною смерті.

Обвинувачений ОСОБА_7 вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнав. Під час судового розгляду відмовився надавати покази суду, однак згодом, надав покази суду, де виклав чергову свою версію події 02 серпня 2023 року. Зранку 02 серпня 2023 року біля 09 ранку приїхав з роботи, де він чергував добу. Близько 10.00 ранку прийшов ОСОБА_9 , при цьому мав при собі більше літри спирту, які запропонував розпити. Для початку вони розпили коньяк, потім приєднався ще один, але він випив приблизно 200 грам і пішов. Допивши спирт, ОСОБА_9 запропонував поїхати в центр села і купити ще горілки. На що ОСОБА_7 йому відповів, що один транспортний засіб «BMW 320D» стоїть і був не в працюючому стані, бо знятий акумулятор, не було переднього бампера, відсутня солярка. Інший автомобіль ВАЗ був на стадії ремонту. Однак, ОСОБА_9 знайшов і підключив клеми акумулятора, залив п`ять літрів солярки і завів машину, яку вивів з двору. ОСОБА_7 сказав, що ОСОБА_9 їхати не буде за кермом, а сяде за кермо ОСОБА_7 . Вони поїхали в магазин в центр села, де їм не продали спиртного, але до них підсів ОСОБА_10 на заднє пасажирське сидіння, потім ще в один магазин і за кермом був ОСОБА_7 . Під`їхавши до будинку, де живе тітка ОСОБА_11 , яка мала б в борг дати спирту, ОСОБА_12 пішов, а ОСОБА_7 пересів на заднє пасажирське сидіння автомобіля за пасажирським переднім сидінням і заснув. Ключі в замку запалення автомобіля були, оскільки якби їх там не було б музика б не грала б. Проснувся, коли вже сталось ДТП. Вилазив він через двері водія, які відкрив. Положення трупа ОСОБА_13 було більше розміщене до сторони водія, а ноги на кріслі пасажира. Він витягнув ОСОБА_12 з машини. Категорично заперечує свою вину. Цивільний позов не визнає.

В силу ст. 129 Конституції України та ст. 7 КПК України, основними засадами судочинства в Україні є верховенство права, законність, рівність усіх учасників судового розгляду перед законом і судом, повага до людської гідності.

За змістом ст. ст. 22, 21, 30 КПК України у кримінальному провадженні правосуддя здійснюється судом на основі змагальності, безпосередності дослідження судом показань, речей та документів. Державне обвинувачення в суді підтримує прокурор, захист обвинуваченого здійснює він сам і його захисник, а функція розгляду справи покладається на суд. При цьому суд, зберігаючи незалежність, неупередженість і об`єктивність, створює необхідні умови для виконання учасниками їх процесуальних обов`язків і здійснення наданих їм прав.

Винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення повністю і об`єктивно стверджується дослідженими в ході судового розгляду доказами, а саме:

- протоколом огляду місця пригоди від 02.08.2023 з додатками до нього (схема та фото-таблиця) том 2 а.с. 30 - 47, відповідно до якого зафіксована слідова інформація вчиненого злочину, в тому числі розташування транспортного засобу, його пошкоджень - найбільше пошкоджена передня права частина автомобіля, місце знаходження переднього пасажира. Покриття дороги асфальтне, сухе. Світла пора доби. Зіткнення відбулося автомобіля з деревом;

- відповіддю із відділення поліції № 2 Золочівського РВП ГУНП у Львівській області з СД -диском (записи з боді-камер) та протокол огляду відеозапису, відповідно до якого зафіксовано події, що відбувалися після приїзду працівників поліції на місце пригоди, в тому числі проведення огляду на стан сп`яніння як обвинуваченого ОСОБА_7 , так і ОСОБА_14 , а також їхню поведінку і пояснення щодо обставин вчинення ДТП. Також на відеозаписах видно та чути, що ОСОБА_10 вказує на обвинуваченого ОСОБА_15 , як на водія автомобіля-учасника ДТП та стверджує, що саме ОСОБА_16 був за кермом в момент ДТП, в результаті якої загинув пасажир ОСОБА_9 .

Постанової колегії суддів Другої судової палати ККС ВС від 08.05.2025 у справі № 207/722/23 (провадження № 51-2686км24) 3.2.1. Працівник поліції під час виконання службових обов`язків може здійснювати відеозапис особи за допомогою бодикамери без її попередження про це, і такий відеозапис є допустимим доказом Позиції судів першої та апеляційної інстанцій: суди попередніх інстанцій визнали винуватою та засудили особу за ч. 4 ст. 187 КК. У касаційній скарзі захисник стверджує, що обвинувачена не була повідомлена про здійснення відеозапису боді-камерами співробітників поліції, а тому її показання на цих записах отримані в незаконний спосіб. Позиція ККС: залишено без зміни рішення судів попередніх інстанцій. Обґрунтування позиції ККС: ККС вказав, що відповідно до ст. 40 Закону «Про Національну поліцію» поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення, як, зокрема, фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень. Вказані технічні прилади та технічні засоби поліція може закріплювати на однострої. Згідно п. 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фотоі кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомкаведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища. При цьому названа Інструкція із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису не містить будь-яких застережень про те, що включення відеореєстратора неможливе без попереднього попередження особи, яку він фіксує. Враховуючи викладене, суди попередніх інстанцій обґрунтовано визнали відео з боді-камер поліцейських допустимими доказами.

Першочерговим результатом про наявність алкогольного сп`яніння у ОСОБА_7 підтверджено тестом «Драгер», на якому зафіксовано 2,87 ‰ проміле (том 2 а.с. 52).

ОСОБА_7 відмовився виконати постанову слідчого від 02.08.2023 року про відібрання крові та сечі на експертизу, про що складені протоколи слідчим та зафіксовано на відеозаписі (том 2 а.с. 55-57).

- висновком СМЕ № 61/2023 03.08.2023 - 29.08.2023 (том 2 а.с. 58 - 61) трупа ОСОБА_9 , відповідно до якого причиною смерті ОСОБА_9 є тупа поєднана травма органів грудної клітки та органів черевної порожнини у вигляді множинних двосторонніх переломів ребер із крововиливами у місцях переломів, множинних ушкоджень обох легень із крововиливами у плевральні порожнини, поперечного перелому грудини, розмічення печінки по передній поверхні із темно-червоними крововиливами довкола розмічення, у гепато-дуоденальну зв`язку печінки та в черевну порожнину, темно-червоного крововиливу в праву навколо ниркову капсулу, супроводжувалася масивною внутрішньою крововтратою та ускладнилася шоком, що і явилося безпосередньою причиною смерті. Враховуючи характер та локалізацію тілесних ушкоджень не виключено, що гр-н ОСОБА_9 міг знаходитись в автомобілі на місці пасажира справа. В крові ОСОБА_9 виявлено етиловий спирт в кількості - 5,36 ‰, в сечі 6,05 ‰;

- висновком СМЕ № 628 від 21.08.2023, відповідно до якого на тілі ОСОБА_7 виявлено рани на чолі зліва, в ділянці правого тім`яного горбка, поверхневі рани на чолі, рани на лівій нижній кінцівці, рубці, які є слідами загоєних ран на чолі, синці в ділянці правого плечового суглобу, на правому плечі, на грудях справа, в ділянці правої здухвинної кістки, в ділянці правої реберної дуги, на спині зліва, плями на шкірі в ділянці правого плечового суглобу, на грудях справа, які можуть бути слідами загоєння саден. Вказані тілесні ушкодження відносяться до легкого ступеня тяжкості (том 2 а.с. 66 - 68);

- інформацією отриманою в результаті проходження обвинуваченим ОСОБА_7 тесту за допомогою пристрою DRAGER на наявність алкоголю, відповідно до якої зафіксовано результат - 2,87 ‰;

- протокол отримання зразків для експертизи від 02.08.2023, відповідно до якого обвинувачений ОСОБА_7 відмовився надавати взірці крові та сечі слідчому;

- висновком експерта № СЕ-19/114-23/15325-ІТ (том 2 а.с. 79-83), відповідно до якого автомобіль «BMW 320D», реєстраційний номер НОМЕР_1 , до моменту ДТП перебував у технічно справному стані, причиною виявлених пошкоджень системи рульового управління та зовнішнього освітлення є наслідком ДТП;

- висновком експерта № СЕ-19/114-23/15324-ІТ (том 2 а.с. 85 - 87), відповідно до якого на автомобілі «BMW 320D», реєстраційний номер НОМЕР_1 відсутні сліди контактування з іншим транспортним засобом;

- висновком судової автотехнічної експертизи від 03.10.2023 № СЕ-19/114-23/15323-ІТ (т ом 2 а.с. 91 - 93), відповідно до якого причиною ДТП є невідповідність дій водія ОСОБА_7 вимогам ПДР, а саме Розділу 1 п. 1.2 та Розділу 12 п. 12.1;

- висновком експерта № 96/2023-мг 19.09.2023 - 29.09.2023 (том 2 а.с. 94 - 99), відповідно до якого з аплікатора для відбору біологічного матеріалу зі змивами з вирізки з підголівника сидіння переднього пасажира, вилученої під час огляду автомобіля «BMW 320D», реєстраційний номер НОМЕР_1 , отримано препарат ДНК чоловічої статевої належності, встановлено його генотип. Проведеним порівняльним молекулярно-генетичним аналізом виявлено співпадіння генотипу біологічного сліду у вищевказаному об`єкті з генетичним профілем громадянина ОСОБА_7 .

З аплікатора для відбору біологічного матеріалу зі змивами з подушки безпеки сидіння переднього пасажира, вилученої під час огляду автомобіля «BMW 320D», реєстраційний номер НОМЕР_1 , отримано препарат ДНК чоловічої статевої належності, встановлено його генотип. Проведеним порівняльним молекулярно-генетичним аналізом виявлено співпадіння генотипу біологічного сліду у вищевказаному об`єкті з генетичним профілем трупа ОСОБА_9 ;

висновком комплексної судово-медичної та транспортно-трасологічної експертизи № 138/139/3855-Е 17.10.2023 - 14.11.2023 (том 2 а.с. 101 -111), відповідно до якого, враховуючи наявні на автомобілі «BMW 320D», реєстраційний номер НОМЕР_1 , пошкодження та слідову обстановку на місці дорожньо-транспортної події, ОСОБА_9 в момент дорожньо-транспортної пригоди міг перебувати на передньому сидінні вказаного автомобіля в якості пасажира, водночас ОСОБА_7 міг перебувати на лівому передньому сидінні вказаного автомобіля в якості водія.

В мотивувальній частині висновку комплексної судово-медичної та транспортно-трасологічної експертизи № 138/139/3855-Е 17.10.2023 - 14.11.2023 в синтезуючій частині експертами досліджено та зроблено висновок, що виходячи із наявних на автомобілі марки «BMW 320D», реєстраційний номер НОМЕР_1 технічних пошкоджень, які розташовані виключно на правій бічній частині кузова в районі розміщення правої центральної стійки підсилення кузова та правих передніх дверей і які утворились внаслідок зіткнення вказаної частини автомобіля із стовбуром дерева, що призвело до прогину правої сторони кузова в напрямку салону та враховуючи при цьому напрямок переміщення пасажира на правому передньому сидінні автомобіля в сторону внутрішньої поверхні правих передніх дверей та в сторону внутрішньої частини правої центральної стійки кріплення кузова, тобто в напрямку деформованих частин автомобіля, що в загальному відповідає отриманим під час ДТП тілесним ушкоджень у гр-на ОСОБА_9 . Таким чином з вищевикладеного можна зробити висновок про те, що в момент дорожньо-транспортної пригоди гр-н ОСОБА_9 міг знаходитись на правому передньому сидіння автомобіля марки «BMW 320D», реєстраційний номер НОМЕР_1 . В свою чергу, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди особа, яка знаходилась на лівому передньому сидінні автомобіля в якості водія також в середині салону буде переміщатись зліва-направо в напрямку розміщення, в даному випадку в сторону розміщення гр-на ОСОБА_9 , в зв`язку з чим отримає менш значні тілесні ушкодження ніж пасажир на правому передньому сидінні, по-перше за рахунок деякого утримання руками рульового колеса та притиснення ногами педалей, що дещо зменшить силу переміщення його тіла праворуч, а по-друге - тіло водія буде контактувати з відносно твердим предметом, яким являється тіло пасажира, а не безпосередньо із досить твердими предметами, якими являються деформовані частини самого автомобіля. Гр-н ОСОБА_7 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди отримав ушкодження у вигляді рани в ділянці правого тім`яного горбка, поверхневих ран на чолі, синців в ділянці правого плечового суглобу, на правому плечі, на грудях справа, в ділянці правої здухвинної кістки, в ділянці правої реберної дуги, саден на правому плечі, плям на шкірі в ділянці правого плечового суглобу та на грудях справа, що в свою чергу може свідчити про те, що в момент дорожньо-транспортної події гр-н ОСОБА_7 міг знаходитись на лівому передньому сидінні автомобіля марки «BMW 320D», реєстраційний номер НОМЕР_1 . в якості водія.

показаннями експертів ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , які повністю підтримали надані ними висновки щодо перебування обвинуваченого ОСОБА_7 , з урахуванням виявлених пошкоджень як на автомобілі, так і на його тілі, в момент ДТП на місці водія, а ОСОБА_9 - на місці правого переднього сидіння пасажира;

- показаннями потерпілої ОСОБА_4 , яка суду пояснила, що вона є рідною сестрою загиблого ОСОБА_11 . 02.08.2023 їй повідомив ОСОБА_19 телефоном, бо вона в цей час була у м. Буську, схвильованим голосом про дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок якої її брат ОСОБА_9 загинув. В телефонній розмові ОСОБА_19 повідомив, що ОСОБА_16 гнав бумером, ОСОБА_12 мертвий, він весь синій, швидку викликав. Вона набрала до поліції телефоном, на швидкій їй повідомили, що дійсно сталось ДТП, швидка в дорозі. Приїхавши на місце пригоди вона побачила ОСОБА_7 , на запитання як це сталося, він повідомив їй, що за кермом автомобіля був її брат ОСОБА_9 . Так як ОСОБА_12 не мав водійського посвідчення і власником автомобіля був ОСОБА_7 , вона з ним почала сперечатися з цього приводу і казати, що ОСОБА_12 не міг бути за кермом і щоб він розказав їй правду. Від присутніх, в тому числі від ОСОБА_14 вона дізналася, що за кермом автомобіля на момент ДТП був ОСОБА_7 . Більше того, він просив ще ОСОБА_14 перенести тіло ОСОБА_11 на місце водія. В селі були неодноразові конфлікти з ОСОБА_7 про його їзду за кермом, він ганяв, своє БМВ він нікому не давав. Після дорожньої пригоди пасажир ОСОБА_10 втік в поле, де росли соняхи. Його кликали, однак згодом він вийшов і сказав, що брехати він не буде, бо за кермом сидів ОСОБА_20 , який просив пересадити ОСОБА_12 на водійське сидіння. Після ДТП ОСОБА_12 ще дихав, однак ОСОБА_21 намагався робити йому штучне дихання, однак ребра були зламані. Після загибелі брата, у якого було двоє дітей, за місяць померла і жінка брата. Дітей забрала бабуся, її мама і покійного брата ОСОБА_12 . Вибачення в неї ОСОБА_7 не просив, жодного відшкодування за завдану шкоду не було, просить призначити суворе покарання обвинуваченому ОСОБА_7 ;

показаннями свідка ОСОБА_22 , який суду повідомив, що 02.08.2023 йому подзвонив ОСОБА_10 і повідомив, що він потрапив у ДТП і вони зробили біду. В той день він бачив ОСОБА_7 та ОСОБА_9 біля магазину. Від моменту зустрічі біля магазину, до моменту дзвінка ОСОБА_23 йому пройшло 15 хвилин. Він одразу ж поїхав на місце пригоди, де побачив ОСОБА_7 , який просив його допомогти йому покласти тіло ОСОБА_9 на місце водія, на що свідок категорично сказав ні і відмовився виконувати прохання ОСОБА_7 . ОСОБА_22 сказав не рухати ОСОБА_12 , бо зараз приїде швидка і розбереться. Крім того, свідок повідомив, що автомобіль «BMW 320D», реєстраційний номер НОМЕР_1 , належить ОСОБА_7 і що вказаним транспортним засобом окрім ОСОБА_7 кермувала лише його сестра, ОСОБА_24 за кермом цього автомобіля не їздив.

Суд, проаналізувавши покази потерпілої ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_22 приходить до висновку, що з показів убачається, що обвинувачений ОСОБА_7 намагався відразу після події дорожньо-транспортної пригоди створити штучно обставину істинності події. Штучність полягала в тому, що ОСОБА_7 загиблого ОСОБА_9 намагався пересадити на водійське сидіння, про що просив допомоги у ОСОБА_23 і свідка ОСОБА_25 .

Окремо суд наголошує, що як в телефонній розмові свідку ОСОБА_26 ОСОБА_10 повідомив про те, що за кермом був ОСОБА_16 , так і на боді-камері поліцейського зафіксовано твердження ОСОБА_23 про те, що саме ОСОБА_16 був за кермом автомобіля.

Щодо свідка ОСОБА_14 , то судом вживались заходи у вигляді приводу для доставки до суду під час розгляду справи судом, що підтверджується ухвалою суду від 02 травня 2025 року. Вказаний свідок був мобілізований до Збройних сил України та в подальшому самовільно залишив військову частину, що стало підставою для внесення 21.04.2024 за вказаним фактом Херсонським РУП ГУНП у Херсонській області відомості до ЄРДР за № 0000610 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України. Таким чином, відомості про місце перебування ОСОБА_14 відсутні.

Хоча свідок ОСОБА_14 був очевидцем скоєння вказаного кримінального правопорушення, проте досліджених судом доказів достатньо для встановлення поза розумним сумнівом винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину. Крім того, за відсутності показань в суді ОСОБА_14 , суд може надати оцінку такому доказу як записам із боді-камер поліцейських, які приїхали на місце пригоди і зафіксували обставини, які відбувалися після вчинення ДТП, в тому числі стан ОСОБА_7 та ОСОБА_14 , тілесні ушкодження на них та обставини вчинення ДТП.

Покликання обвинуваченого ОСОБА_7 , які він висловлював потерпілій ОСОБА_4 , на зроблених записах боді-камер поліцейських, під час його допитів в якості підозрюваного досудового слідства про те, що за кермом на момент ДТП був ОСОБА_9 спростовується цими ж записами з боді-камер поліцейських, показаннями свідка ОСОБА_22 , який зазначив, що ОСОБА_7 просив його пересадити потерпілого ОСОБА_9 на місце водія, на що він дав категоричну відмову, крім цього, свідок зазначив, що цим автомобілем керував ОСОБА_7 та його сестра, показаннями потерпілої ОСОБА_4 , яка повідомила, що ОСОБА_9 не мав водійських прав і не мав навичок керування транспортним засобом, коли прибула на місце пригоди від очевидців дізналася, що ОСОБА_7 просив їх пересадити потерпілого ОСОБА_9 на місце водія, сам же ОСОБА_7 на місці події переконував її що за кермом був ОСОБА_9 , проте вона не вірила в це і наполягала щоб ОСОБА_7 розказав їй правдиві обставини ДТП, висновками проведених експертиз, відповідно до яких на подушці безпеки сидіння переднього пасажира виявлено співпадіння генотипу біологічного сліду у вищевказаному об`єкті з генетичним профілем трупа ОСОБА_9 , а також висновком про те, що з урахуванням наявних на автомобілі «BMW 320D» пошкоджень та слідової обстановки на місці дорожньо-транспортної події в момент дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_9 міг перебувати на передньому сидінні вказаного автомобіля в якості пасажира, водночас ОСОБА_7 міг перебувати на лівому передньому сидінні вказаного автомобіля в якості водія. Окрім цього, з врахуванням того, що в крові ОСОБА_9 виявлено етиловий спирт в кількості - 5,36 ‰, а в сечі 6,05 ‰, то доводи ОСОБА_7 про перебування ОСОБА_9 за кермом автомобіля суд оцінює критично та не бере їх до уваги.

За таких обставин, суд вважає, що вищевказані докази, які безпосередньо досліджені у ході судового розгляду цього кримінального провадження, були здобуті у відповідності з вимогами КПК України, тобто є достатніми, належними, допустимими та достовірними.

Згідно вимог ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Відтак, аналізуючи зазначені докази з точки зору їх допустимості, належності, об`єктивності та достатності, які ніким із учасників кримінального провадження під сумнів не ставились, суд приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, у порушенні правил безпеки дорожнього руху, будучи особою, яка керувала транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_9 . Наведені вище докази винуватості обвинуваченого у своїй сукупності є логічними і послідовними, взаємоузгоджуються між собою та відтворюють реальні події, що мали місце за вищенаведених фактичних обставин, які обвинуваченим та його захисником частково оспорюються.

Так, захисник ОСОБА_8 вважає, що ОСОБА_7 невинуватий у вчиненні кримінального правопорушення в якому його обвинувачують, оскільки це є необережним видом злочину.

Крім того, сторона захисту посилається на те, що ні на досудовому слідстві, ні під час розгляду справи в суді не було досліджено версію, що за кермом міг бути і ОСОБА_10 , який їхав в автомобілі. Однак, представлені докази прокурором суду вказують про те, що першочергово сам обвинувачений ОСОБА_7 стверджував, що за кермом в момент дорожньо-транспортної пригоди перебував ОСОБА_9 , а він був пасажиром. Згодом, після допиту експерта судом, з`явилась версія сторони захисту, що міг бути і ОСОБА_10 . Сукупність перевірених доказів судом вказують на те, що це просто одна з версій, створена захисником ОСОБА_8 та ОСОБА_7 з метою уникнення покарання обвинуваченим.

Окрім того, суд критично оцінює твердження обвинуваченого в частині, що він пересів на заднє пасажирське сидіння автомобіля за кріслом переднього пасажира і заснув, відтак відтворити як саме сталась дорожньо-транспортна пригода не може. Окрім того, судом для огляду було представлено обвинуваченому фототаблицю, як додаток до експертизи, де зафіксований автомобіль «BMW 320D», реєстраційний номер НОМЕР_1 з видимими ушкодженнями, де вбачається, що задні праві пасажирські двері вм`яті в середину, дах автомобіля також сильно деформований і вм`ятий в салон автомобіля, а при зрості обвинуваченого в 180 см і отриманих ним тілесних ушкодженнях, оцінку яких надали експерти в своїх експертних висновках, самостійно вийти з автомобіля обвинувачений не міг саме з вказаної частини автомобіля обвинуваченим. Окрім цього, після скоєного ОСОБА_7 намагався реалізувати свій план, за допомогою якого міг уникнути кримінальної відповідальності, посадивши за кермо загиблого ОСОБА_11 . Таким чином, на переконання суду, доводи сторони захисту не породжують «розумний сумнів», достатній для визнання його невинуватим чи спростовування пред`явленого йому обвинувачення, а навпаки досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності доводять «поза розумним сумнівом» наявність доказів, що саме за кермом автомобіля в момент дорожньо-транспортної пригоди перебував обвинувачений ОСОБА_7 .

Висунуті версії обвинуваченим та його захисника адвоката ОСОБА_8 , які спрямовані були на невинуватість обвинуваченого ОСОБА_27 і уникнення останнім відповідальності спростовуються переконливими доказами, які досліджені судом під час розгляду справи по суті. Відтак, суд вважає обрані обвинуваченим і його захисником позиції як спосіб захисту ОСОБА_7 від пред`явленого обвинувачення та намагання уникнути відповідальність за скоєне. Окрім того, постійні твердження сторони захисту в наявності у обвинуваченого тяжкого захворювання, що не підтверджено жодною медичною документацією, також суд відносить до намагання переконати суд в необхідності лікування обвинуваченого і представити його як потерпілого.

Положеннями ч. 2 ст. 50 КК України визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобіганню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Натомість обставин, що пом`якшують покарання згідно вимог ст. 66 КК України судом не встановлено. Також не встановлено і обтяжуючі вину обставини, згідно ст. 67 КК України.

Згідно ст. 12 КК України вчинене кримінальне правопорушення класифікується, як тяжкий злочин.

Виходячи із принципу індивідуалізації покарання судом враховується, що ОСОБА_7 за місцем свого проживання характеризується посередньо, на обліках у психіатра та нарколога не перебуває, раніше не судимий та має на утриманні двох неповнолітніх дітей, відсутнє відшкодування потерпілим шкоди, настоювання потерпілих на реальному і суворому покаранні.

Відповідно до правової позиції, яка викладена в постанові Верховного суду в складі колегії суддів Касаційного кримінального суду від 14 березня 2024 року в справі № 452/18/20, Суд виснував, що колегія суддів звертає увагу, що судом апеляційної інстанції не було надано належної оцінки позиції потерпілого, який в суді першої інстанції, з огляду на зазначене, просив обрати обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, оскільки з боку останнього було відсутнє каяття та усвідомлення вчиненого, а також оскаржував вирок місцевого суду, з-поміж іншого, і з підстав м`якості призначеного ОСОБА_6 покарання.

Обираючи вид і розмір покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд враховує характер та ступінь скоєного злочину, дані про особу винного, який посередньо характеризується за місцем свого проживання, раніше не судимого, відсутнє відшкодування потерпілим шкоди.

Із урахуванням особи обвинуваченого, характеризуючих даних про особу винного, відсутність як пом`якшуючих, так і обтяжуючих обставин, суд вважає, що виправлення й перевиховання обвинуваченого ОСОБА_7 можливе виключно в умовах ізоляції від суспільства із призначенням йому покарання у виді позбавлення волі на певний строк із позбавленням права керування транспортними засобами, що узгоджується із санкцією ч. 3 ст. 286-1 КК України.

Захисник ОСОБА_8 , який кожного разу змінюючи свою позицію як захисника, на стадії обміну репліками між учасниками, висловив позицію щодо застосування ст. 75 КК України відносно його підзахисного ОСОБА_7 .

Згідно правової позиції ВС, яка зазначена у Постанові колегії суддів Другої судової палати ККС ВС від 15.06.2023 у справі № 170/667/21 щодо винятку, який зазначений у ч. 1 ст. 75 КК України, який унеможливлює звільнення від відбування покарання з випробуванням особи, яка порушила правила безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, керуючи транспортним засобом, та яка перебувала у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, має імперативний характер і не залежить від того, чи вчинено відповідне порушення в умовах воєнного стану. Водій, який порушив правила безпеки дорожнього руху в стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження може бути звільнений від відбування покарання з випробуванням.

Однак, саме в цьому конкретному випадку до обвинуваченого ОСОБА_7 не може бути застосована ця правова позиція, оскільки дії ОСОБА_7 призвели до смерті особи ОСОБА_11 , намагання скрити істинність обставин, що суд розцінює, яка намагання переконати суд і ухилитись від справедливого покарання за вчинене. Висування різних версій подій під час судового розгляду та відсутність добровільного відшкодування, завданої шкоди потерпілим.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України, витрати на проведення в даному кримінальному провадженні експертиз на загальну суму 16 968 гривень 28 копійок, що підлягає стягненню з обвинуваченого на користь держави, як витрати на залучення експертів у цьому кримінальному провадженні.

В підготовчому судовому засіданні стороною потерпілих заявлений цивільний позов. ОСОБА_5 , яка діє в інтересах малолітніх ОСОБА_28 , ОСОБА_29 до ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Позов мотивують тим, що ОСОБА_7 , керуючи автомобілем марки «BMW 320D», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння та рухаючись ним по автодорозі з с. Боложинів, Золочівського району, Львівської області до автодороги М-06 сполучення «Київ-Чоп», на її ділянці (1500 м. від автодороги М-06), яка має заокруглення, порушив вимоги чинних розділів ПДР України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року зі змінами та доповненнями, а саме: Розділу 1 п. п. 1.2; 1.5; Розділу 2 п. п. 2.3 «б» і «д»; 2.9 а) та Розділу 12 п. 12.1, які виразилися в тому, що він, керуючи транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не відреагував на її зміну, не вибрав безпечної швидкості руху, чим позбавив себе змоги постійно контролювати рух керованого ним автомобіля, внаслідок чого, без причин технічного характеру, виїхав за межі проїзної частини на праве по ходу руху узбіччя, де здійснив з`їзд у меліоративний канал з подальшим наїздом на перешкоду (дерево).

Оскільки ОСОБА_5 - мати, малолітній ОСОБА_28 та малолітній ОСОБА_29 - діти, по відношенню до загиблого, у зв`язку з його смертю матері та дітям спричинена значна і непоправна шкода, яка проявилася у моральній шкоді, вже перенесених ними моральних стражданнях та тих нескінченних стражданнях, що будуть їх переслідувати їх довготривалий час, перенесених ними моральних переживань, які продовжують тривати по даний час і ніколи не закінчаться та пов`язаних з цим істотними вимушеними змінами у їх життєвих стосунках.

У зв`язку із трагічною загибеллю батька та в подальшому смертю матері рішенням виконавчого комітету Буської міської ради № 171 від 31.10.2023 малолітньому ОСОБА_28 та малолітньому ОСОБА_29 надано статус дитини-сироти та рішенням виконавчого комітету Буської міської ради № 194 від 15.11.2023 призначено ОСОБА_5 опікуном над її малолітніми онуками ОСОБА_28 та ОСОБА_29 .

Внаслідок порушення водієм ОСОБА_7 Правил дорожнього руху відбулася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої пасажир автомобіля «BMW 320D», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_9 загинув.

Обвинувачений ОСОБА_7 не визнав заявлений цивільний позов. Правом на подачу відзиву не скористався.

Моральна шкода, відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України, може полягати у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, та в душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Згідно з ч. 2 ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Окремо суд звертає увагу на ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою потерпілі мають право на справедливу сатисфакцію. Європейський суд з прав людини, який згідно з Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», є джерелом права та підлягає до застосування національними судами України. Так. у справі «Шмалько проти України» (2004) Європейський суд з прав людини вказав на таке: «Суд вважає, що заявник може вважатися таким, що зазнав моральних страждань у результаті встановлених порушень, і ці страждання не можуть бути компенсовані лише констатацією порушення».

Враховуючи вимоги розумності та справедливості, неможливості відшкодувати в повному обсязі моральної шкоди, оскільки немає і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю та страждань, яких зазнали у зв`язку з загибеллю ОСОБА_9 внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_7 .

Обгрунтування розміру відшкодування моральної шкоди ст. ст. 23, 1168 ЦК України, п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»:

-характер правопорушення - у спірному випадку кримінальне правопорушення, що спричинило смерть ОСОБА_9

-глибина, характер та обсяг страждань (душевних і психічних), яких зазнали діти у зв`язку з втратою батька та сина матері. Слід зазначити, що своїми діями ОСОБА_7 забрав в дітей найдорожчу людину, людину, яка дала їм життя, виховувала, прививала людські чесноти, підтримувала і допомагала. У матері забрав сина, який будучи працездатного віку міг допомагати своїй матері.

- характер немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення) очевидно, що ніхто і ніщо не зможе повернути дітям - батька, а матері - сина.

Верховний Суд у Постанові Великої Палати від 05.12.2018 р. справа № 210/5258/16-ц, чітко визначив основоположні засади для формування компенсаторного механізму, зазначивши:

«89. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина третя статті 23 ЦК України).

90. У справах щодо відшкодування моральної шкоди, завданої у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, суди, встановивши факт завдання моральної шкоди, повинні особливо ретельно підійти до того, аби присуджена ними сума відшкодування була домірною цій шкоді. Сума відшкодування моральної шкоди має бути аргументованою судом з урахуванням, зокрема, визначених у частині третій статті 23 ЦК України критеріїв і тоді, коли таке відшкодування присуджується у сумі суттєво меншій, аніж та, яку просив потерпілий».

У Постанові Верховного Суду колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 31 січня 2019 року справа № 617/1642/16-к, провадження № 51- 4580 км 18 вказано:

«У пункті 9 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України (далі -- ЦК України) встановлено, що відшкодування моральної (немайнової) шкоди є одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів кожної особи. Відшкодування моральної шкоди також передбачене Конституцією га багатьма нормативно-правовими актами.

Критерії, якими суд має керуватися при визначені розміру моральної шкоди, закріплені у ч. 3 ст. 23 ЦК та п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 квітня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди». Визначення розміру відшкодування моральної шкоди залежить від таких чинників, як характер і обсяг страждань (фізичного болю, душевних і психічних страждань тощо), яких зазнав позивач, їх тривалість, тяжкість вимушених змін у його життєвих і суспільних стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, і сама можливість такого відновлення у необхідному чи повному обсязі.

Суд, який розглядає справу, повинен з`ясувати всі доводи позивача щодо обґрунтування ним як обставин спричинення, так і розміру моральної шкоди, дослідити надані докази, оцінити їх та визначити конкретний розмір моральної шкоди, зважаючи на засади верховенства права, вимоги розумності, виваженості та справедливості.

Європейський суд з прав людини неодноразово в своїх рішення вказував на те, (наприклад, у справах «Сілка проти України». «Доніченко проти України», «Парінцев та інші проти України»), в яких присуджується матеріальна компенсація за моральну шкоду, завдану порушенням Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не конкретизує фактично підтверджені немайнові витрати заявника і не наводить якогось сталого алгоритму визначення розміру пов`язаної з ними компенсації. Водночас Суд зазначає, що «заявники мали зазнати певну моральну шкоду в результаті визнаних порушень». Відповідно, «здійснюючи оцінку на засадах справедливості», Європейський суд з прав людини і присуджує певні суми на відшкодування нематеріальних витрат заявників. Окрім того, навіть за відсутності з боку заявника належним чином формалізованих вимог щодо справедливої сатисфакції Європейський суд з прав людини, «даючи оцінку на об`єктивній основі», може вирішити питання про компенсацію нематеріальної шкоди па свій розсуд (справа «Крячков проти України»), Європейський суд з прав людини стоїть на позиції, що можливість людини реалізувати своє природне право на одержання компенсації за страждання і переживання, спричинені посяганням на належні їй особисті немайнові блага, слід розцінювати як один із виявів верховенства права.

З урахуванням викладеного, суд приходить до переконання про повне задоволення заявленого цивільного позову.

Арешт, накладений 04.08.2023 року ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова на автомобіль BMW 320 D, реєстраційний номер НОМЕР_1 - скасувати.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 373, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

Визнати ОСОБА_7 винуватим у пред`явленому обвинуваченні, передбаченому ч. 3 ст. 286-1 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 9 (дев`ять) років з позбавленням права керування транспортними засоби строком на 9 років.

Запобіжний захід ОСОБА_7 у вигляді тримання його під вартою, - залишити без змін до вступу цього вироку в законну силу.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 рахувати із 02 серпня 2023 року, тобто з часу фактичного затримання відповідно до протоколу затримання особи від 02.08.2023 року.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави витрати на залучення судових експертів в розмірі 16968 гривень 28 копійок.

Арешт, накладений 04.08.2023 року ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова на автомобіль BMW 320 D, реєстраційний номер НОМЕР_1 - скасувати.

Речовий доказ: магнітний носій інформації - оптичний диск «ALERUS» - залишити при матеріалах кримінального провадження;

автомобіль BMW 320 D, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходиться на спецмайданчику за адресою: м. Львів, вул. Авіаційна, 7 - повернути законному володільцеві ОСОБА_7 ;

одяг ОСОБА_13 та вилучені з автомобіля BMW 320 D, реєстраційний номер НОМЕР_1 : змиви з керма; змив з важіля ручки КПП; змив з внутрішньої ручки дверей водія; змив з внутрішньої ручки дверей пасажира; змив важіля ручного гальма; подушка безпеки з місця переднього пасажира; виріз з підголовника водія; виріз з підголовника переднього пасажира; мікрооб`єкти з сидіння водія (на білу ДП); мікрооб`єкти з сидіння переднього пасажира (на темну ДП); мікрооб`єкти з керма; змив з внутрішньої ручки дверей заднього лівого пасажира; змив зовнішньої ручки заднього лівого пасажира; змив з внутрішньої ручки дверей заднього правого пасажира; змив з зовнішньої ручки заднього лівого пасажира; змив з внутрішньої ручки дверей заднього правого пасажира; змив з зовнішньої ручки дверей заднього правого пасажира; змив з зовнішньої ручки дверей заднього правого пасажира; змив з зовнішньої ручки водійських дверей; змив з зовнішньої ручки дверей переднього пасажира; запаховий слід з сидіння водія; запаховий слід з сидіння переднього пасажира; фрагмент слідів рук з внутрішньої декоративної «під дерево» вставки дверей водія, які містяться 20 паперових пакетах і знаходяться на відповідальному зберіганні у КЗРД при ВП № 2 Золочівського РВП ГУНП у Львівській області - знищити;

два паперових пакети у яких мястяться фрагмент вушної палички зі зразком букального епітелію ОСОБА_7 та залишок марлевого тампона зі зразком крові від трупа ОСОБА_9 , які знаходяться на відповідальному зберіганні у КЗРД при ВП № 2 Золочівського РВП ГУНП у Львівській області - знищити;

Цивільний позов заявлений потерпілою ОСОБА_5 , яка діє в інтересах малолітніх ОСОБА_28 , ОСОБА_29 до ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушення - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , 383 920 гривень 00 копійок (триста вісімдесят три тисячі дев`ятсот двадцять) моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 на користь малолітнього ОСОБА_28 , ІНФОРМАЦІЯ_5 року, в інтересах якого діє ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , 483 920 гривень 00 копійок (чотириста вісімдесят три тисячі дев`ятсот двадцять гривень) моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 на користь малолітнього ОСОБА_29 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в інтересах якого діє ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , 483 920 гривень 00 копійок (чотириста вісімдесят три тисячі дев`ятсот двадцять гривень) моральної шкоди.

Вирок може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Буський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1