Провадження №: 1-кс/755/4404/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" листопада 2025 р. слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 розглянувши скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві, у межах кримінального провадження №0001900 від 03.06.2025 року, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва зі скаргою в якій просить визнати бездіяльність слідчого ОСОБА_3 незаконною у частині: ненадання відповідей на всі її клопотання, невчинення слідчих (процесуальних) дій, зазначених у її клопотаннях; зобов`язати слідчого ОСОБА_3 надати їй письмові відповіді на всі клопотання у строк, визначений судом; зобов`язати слідчого виконати слідчі дії, вказані в її клопотаннях, та повідомити її про результати; попередити слідчого про відповідальність за умисне порушення КПК та повторну бездіяльність.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали скарги, дійшов наступного.

Слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні /п.18 ч.1 ст.3 КПК України/.

Під час досудового розслідування може бути оскаржено рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником /п.7 ч.1 ст.303 КПК України/.

Відповідно до ч.1 ст.24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ч.2 ст.8 та ч.5 ст.9 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні та кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Також у ст.13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права.

До компетенції слідчого судді за Кримінальним процесуальним кодексом України належать три групи питань: розгляд клопотань та надання дозволу на проведення слідчих та негласних слідчих (розшукових) дій, які обмежують права і свободи людини та контроль за їх провадженням; надання дозволу на застосування та контроль застосування запобіжних та інших заходів кримінально-процесуального примусу; розгляд скарг на дії (бездіяльність) та рішення органів досудового розслідування та прокурора.

Статтею 303 КПК України передбачено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.

Так, у силу ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора: 1) бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк; 2) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зупинення досудового розслідування; 3) рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження; 4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи; 5) рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим; 6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора при застосуванні заходів безпеки; 7) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій; 8) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу; 9-?) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування; 10) повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом; 11) відмова слідчого, дізнавача, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-? частини першої статті 284 цього Кодексу.

За результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора під час досудового розслідування слідчий суддя, згідно ч.2 ст.307 КПК України, постановляє ухвалу про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора 1-?) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Також, згідно зі ч.4 ст.304 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, що не підлягає оскарженню.

Водночас, особа, яка подала скаргу, ставить питання про визнання незаконною бездіяльність слідчого ОСОБА_3 у частині: ненадання відповідей на всі її клопотання, невчинення слідчих (процесуальних) дій, зазначених у її клопотаннях, однак не зазначає яку саме дію, відповідно до ч.2 ст.307 КПК України, повинен слідчий суддя зобов?язати слідчого вчинити, тому слідчий суддя, вважає за необхідне, згідно частини 4 статті 304 КПК України, відмовити у відкритті провадження.

Щодо вимоги про зобов`язання слідчого ОСОБА_3 надати їй письмові відповіді на всі клопотання у строк, визначений судом, то слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні /п.18 ч.1 ст.3 КПК України/.

Статтею 26 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

До компетенції слідчого судді за Кримінальним процесуальним кодексом України належать три групи питань: розгляд клопотань та надання дозволу на проведення слідчих та негласних слідчих (розшукових) дій, які обмежують права і свободи людини та контроль за їх провадженням; надання дозволу на застосування та контроль застосування запобіжних та інших заходів кримінально-процесуального примусу; розгляд скарг на дії (бездіяльність) та рішення органів досудового розслідування та прокурора.

Слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється /ч.5 ст. 40 КПК України/.

Враховуючи те, що ОСОБА_2 у своїй прохальній частині скарги, зазначила вимоги, які не підлягають оскарженню згідно ст.303 КПК України, крім того не ставить питання про зобов`язання слідчого розглянути її клопотання в порядку ст.220 КПК України, а тому указана вимога не підлягає задоволенню.

Що стосується вимоги зобов`язання слідчого виконати слідчі дії, вказані в її клопотаннях, та повідомити її про результати, то слідчі дії, згідно з чинним КПК України - це дії спрямовані на отримання або перевірку доказів у кримінальному провадженні: допит, обшук, затримання та огляд місця події, негласні слідчі /розшукові дії.

Як вбачається із мотивувальної частини скарги ОСОБА_2 звернулась до Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві із клопотаннями про передачу мобільного телефону до кіберполіції та надання інформації про рух телефону; про отримання копії постанови про призначення комп`ютерно-технічної експертизи; про призначення повторної судово-медичної експертизи; про отримання висновку кіберполіції щодо білінгу; про невідкладні слідчі дії після перенесення допиту; про надання протоколу СМЕ та фотоматеріалів; про доступ до електронного носія (диска); про копії постанов про призначення експертиз та пояснення їх відсутності; про повну розшифровку криптогаманця; про встановлення та допит осіб з відеоматеріалів, які не є слідчими /розшуковими/ діями у розумінні Глави 20 КПК України.

Щодо вимоги про попередження слідчого про відповідальність за умисне порушення КПК та повторну бездіяльність, то ОСОБА_2 як у самій скарзі так і документах долучених до скарги не надала доказів того, що слідчий ОСОБА_3 неналежно виконує свої обов?язки, або порушує вимоги КПК України.

Керуючись ст.ст.303, 304, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в:

У відкритті провадження за скаргою ОСОБА_2 на бездіяльність слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві, у межах кримінального провадження №0001900 від 03.06.2025 року - відмовити.

Копію ухвали невідкладно направити особі, яка подала скаргу, разом із скаргою та всіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її отримання.

Слідчий суддя ОСОБА_1