Справа № 565/1591/25
Провадження № 1-кп/565/142/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2025 року м.Вараш

Вараський міський суд Рівненської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000105 від 24.03.2025 року щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рівне, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191, ч.2 ст.366 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Вараським міським судом Рівненської обласної здійснюється розгляд кримінального провадження №0000105, внесеного до ЄРДР 24.03.2025 щодо ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191, ч.2 ст.366 КК України.

У підготовчому судовому ухвалою Вараського міського суду Рівненської області від 18.09.2025 до обвинуваченого ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без можливості внесення застави. Також ухвалено, після затримання ОСОБА_5 і не пізніш як через сорок вісім годин з часу його доставки до місця кримінального провадження, доставити обвинуваченого до Вараського міського суду Рівненської області для розгляду питання про застосування обраного запобіжного заходу або зміну на більш м`який.

02.10.2025 обвинувачений ОСОБА_5 добровільно з`явився до Вараського міського суду Рівненської області для участі у вирішенні питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід. У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 пояснив що про наявність кримінального провадження дізнався від свого захисника, проте будь-яких викликів про явку до слідчого не отримував. Відразу коли дізнався, що справа щодо нього направлена до суду прийняв рішення їхати в Україну для участі у судових засіданнях та розгляду справи, оскільки має намір встановити усі обставини інкримінованих подій. До Польщі виїхав у січні 2022 року та працевлаштувався монтажником холодильних установок. З того часу постійно там жив та працював, до України не виїжджав. Проте, у зв`язку з необхідністю участі в судових засіданнях прийняв рішення звільнитись. В Україні має у частковій власності квартиру по АДРЕСА_2 , де планує проживати разом з матір`ю. Розлучений. Раніше до кримінальної відповідальності не притягувався. Має ряд захворювань, які потребують постійного лікування. Пояснив, що його явка до суду є свідомою, добровільною. При цьому мав можливість виїхати в інші країни, але не поїхав. Просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора.

Захисник ОСОБА_4 просив застосувати до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання з урахуванням того, що кримінальне провадження було розпочате більш як через 10 місяців після виїзду ОСОБА_5 до Польщі. Обвинувачений не ухилявся від явки до слідчого, оскільки будь-яких викликів не отримував.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотав про застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу тримання під вартою та визначення альтернативного запобіжного заходу у виді застави у розмірі 908 400 грн, що становить 300 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб. Зазначив, що існують ризики переховування ОСОБА_5 від суду, з урахуванням того, що щодо нього проводилось спеціальне досудове розслідування та у нього є документи для виїзду за кордон, якими він може скористатись для ухилення від суду. Також зазначив про наявність ризику впливу ним на свідків, з урахуванням того, що частина свідків були його підлеглими.

Заслухавши думки прокурора, захисника, обвинуваченого, дослідивши надані докази, суд встановив наступні обставини.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , будучи службовою особою, яка наділена організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими обов`язками, 09.12.2016 в приміщенні КМКП, за адресою м. Вараш майдан Незалежності, 2 Рівненської області від імені КМКП (надалі Замовник) підписав з ТОВ «Про Інжиніринг Груп» (ЄДРПОУ - 40944406) в особі головного інженера даного товариства, матеріали щодо якого виділені в окреме провадження (надалі - Виконавець) договір на виконання проектних робіт №22-11/4/322 від 09.12.2016, відповідно до якого Виконавець за завданням Замовника брав на себе зобов`язання виконати роботи - «Розроблення проектно-кошторисної документації на реконструкцію міських очисних (МОС) споруд м.Кузнецовськ» у термін до 31.12.2016, вартість яких передбачена зведеним кошторисом в сумі 823 175 грн. При цьому оплата Замовником здійснювалась протягом п`яти днів з дати підписання у розмірі 30% від суми (246 952, 50 грн.), а остаточний розрахунок у розмірі 70% (576 222,5 грн.) впродовж п`яти днів після підписання акту приймання-передавання робіт, відповідно до якого Виконавець передає Замовнику до 31.12.2016 проектно-кошторисну документацію МОС м.Кузнецовськ на реконструкцію стадії проекту «П» та «Р» у чотирьох друкованих примірниках.

15.12.2016 ОСОБА_5 згідно з п.5.3.1 розділу 5 «Порядок розрахунків договору від 09.12.2016 №22-11/4/322, перебуваючи у приміщенні КМКП, підписав платіжне доручення №587, на підставі якого з розрахункового рахунку (код банку 833017) КМКП на розрахунковий рахунок ТОВ "Про Інжинірінг Груп" (відкритий в АТ "Райфайзен банк Аваль") здійснено перерахунок грошових коштів на загальну суму 246 952,50 грн.

26.12.2016 ОСОБА_5 , достовірно знаючи, що ТОВ «Про Інжиніринг Груп» (ЄДРПОУ - 40944406) не було виконано згаданих договірних зобов`язань, в частині передачі для КМКП проектно-кошторисної документації МОС м.Кузнецовськ на реконструкцію стадії проекту «П» та «Р» у чотирьох друкованих примірниках, вчинив умисні дії спрямовані на розтрату коштів, що перебували у розпорядженні комунального підприємства. Відтак, 26.12.2016 ОСОБА_5 , перебуваючи в приміщенні КМКП, за адресою м. Вараш майдан Незалежності, 2, всупереч інтересам служби, використовуючи владні повноваження, не дивлячись на невиконані договірні зобов`язання, реалізовуючи умисел на розтрату коштів, що перебували у розпорядженні комунального підприємства, використовуючи своє службове становище, спільно з головним інженером ТОВ «Про Інжиніринг Груп», матеріали щодо якого виділені в окреме провадження, здійснили службове підроблення шляхом підписання акту (б/н) прийому-передачі виконаних робіт від 26.12.2016, який відповідно до Настанови з вартості будівництва (з урахуванням Змін № 1, № 2, № 3, № 4) затвердженої Наказом міністерства розвитку громад та територій № 281 від 01.11.2021 та рішення від 13.10.2021 ВСУ у справі № 371/498/20 є офіційним документом, в якому засвідчили завідомо неправдиві відомості про передачу для КМКП проектно-кошторисної документації МОС м.Кузнецовськ на реконструкцію стадії проекту «П» та «Р» у чотирьох друкованих примірниках.

Далі, 27.12.2016 ОСОБА_5 підписав платіжне доручення №636 від 27.12.2016, на підставі якого з розрахункового рахунку № НОМЕР_1 (код банку 833017) КМКП, на розрахунковий рахунок № НОМЕР_2 ТОВ "Про Інжинірінг Груп" (відкритий в АТ "Райфайзен банк Аваль"), здійснено перерахунок грошових коштів на загальну суму 576 222,50 грн. без ПДВ згідно з Договором № 22-11/4/322 від 09.12.2016.

Внаслідок вищевказаних протиправних, умисних дій ОСОБА_5 , з окремого рахунку за балансовим №3523, відкритого Управлінням Державної казначейської служби України у м. Вараш Рівненської області, де містились кошти, що надійшли із загального фонду державного бюджету, за кодом програмної класифікації видатків та кредитування (КПКВК) 2401270 "Здійснення природоохоронних заходів", розпорядником вищого рівня яких було Міністерство екології та природних ресурсів України були розтрачені кошти в загальній сумі 823 175,00 грн., в результаті чого державному бюджету було заподіяно майнової шкоди в особливо великих розмірах.

Правова кваліфікація кримінальних правопорушень - ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 366 ч КК України.

24.03.2025 року матеріали кримінального провадження № 0000105 були виділені з кримінального провадження №0000192 від 18.11.2022.

Ухвалою Вараського міського суду Рівненської області від 18.09.2025 до обвинуваченого ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без можливості внесення застави. Також ухвалено, після затримання ОСОБА_5 і не пізніш як через сорок вісім годин з часу його доставки до місця кримінального провадження, доставити обвинуваченого до Вараського міського суду Рівненської області для розгляду питання про застосування обраного запобіжного заходу або зміну на більш м`який.

02.10.2025 обвинувачений ОСОБА_5 добровільно з`явився до Вараського міського суду Рівненської області для розгляду питання про застосування обраного запобіжного заходу або зміну на більш м`який.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно із ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема, переховуватися від органів суду; незаконно впливати на свідка. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Суд визнав доведеним існування ризику, передбаченого п. 3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме ризик незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Зокрема суд дійшов висновку, що ризик незаконного впливу на свідків підтверджується тим, що показання свідків, як тих, що вже допитані вході досудового розслідування, так і тих, які можуть бути допитані у подальшому, є процесуальними джерелами доказів (ч.2ст.84КПК України) та можуть мати важливе значення в контексті предмету доказування у цьому кримінальному провадженні. Певна частина свідків в кримінальному провадження, на той час були працівниками Кузнецовського міського комунального підприємства (КМКП), а відповідно колишніми колегами обвинуваченого, з якими він на даний час може підтримувати соціальні зв`язки, що в свою чергу збільшує ризик впливу ОСОБА_5 , шляхом умовлянь, погроз, підкупу на свідків у кримінальному провадженні. Наведені відомості дають підстави вважати, що обвинувачений з метою уникнення покарання може незаконно впливати на свідків.

Вирішуючи питання щодо наявності ризику переховуватись обвинуваченим від суду, суд бере до уваги наступні обставини.

Європейський суд з прав людини вказує, що небезпеку переховування від правосуддя не можна виміряти тільки залежно від суворості можливого покарання; її треба визначати з врахуванням низки інших релевативних факторів, які можуть або підтвердити наявність небезпеки переховування від правосуддя, або зробити її настільки незначною, що вона не може слугувати виправданням для тримання під вартою («W v.Switzerland», Заява № 14379/88, 26 січня 1993 року).

Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчиєв проти Молдови», пункт 58).

Прокурор доводить, що ризик переховуватися від органів досудового розслідування та суду підтверджується тим, що в разі доведення винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 191, ч.2 ст.366 КК України, щодо останнього може бути застосовано покарання, яке передбачає позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватися від суду. Посилався на те, що ОСОБА_5 має документи для виїзду за кордон, а тому може виїхати за межі України та ухилитись від суду. Відносно нього здійснювалось спеціальне досудове розслідування та він був оголошений у міжнародний розшук.

Сторона захисту доводить те, що починаючи з 22.01.2022 року ОСОБА_5 виїхав за межі України до республіки Польща, тобто ще задовго до початку досудового розслідування і залишався перебувати за межами України до дня сьогоднішнього судового засідання. Сторона обвинувачення цієї обставини не спростовує.

У першому підготовчому судовому засіданні, яке відбулось у цьому кримінальному провадженні захисник ОСОБА_4 повідомив про намір обвинуваченого взяти участь у розгляді справи. У наступні судові засіданні обвинувачений ОСОБА_5 не зміг з`явитись за станом здоров`я, на підтвердження чого до суду подані ним відповідні медичні документи. Копією свідоцтва про працевлаштування підтверджується, що обвинувачений ОСОБА_5 з 01.12.2022 до 26.09.2025 працював монтажником у командитному товаристві «Томаш Барчлок Фріколд» у Республіці Польща. Стороною обвинувачення до суду не подано доказів того, що обвинувачений ОСОБА_5 був належним чином повідомлений про виклики до слідчого. Зокрема у матеріалах, доданих до клопотання міститься довідка Укрпошти про те, що повістки не вручені адресату за закінченням терміну зберігання.

Таким чином, поведінка обвинуваченого ОСОБА_5 , а саме добровільне залишення постійного місця роботи у Республіці Польща, повернення до України, наявність постійного місця проживання у м. Рівному, яке перебуває у його власності, спростовує доводи сторони обвинувачення щодо наявності ризиків переховування ОСОБА_5 від суду.

При цьому суд взяв до уваги, що Європейський суд з прав людини у справі «Ігнатов проти України» (15.12.2016 р.) вказав: «Ризики, що обвинувачений може перешкоджати провадженню у справі, не можна розглядати абстрактно, вони мають підтверджуватись фактичними доказами. Небезпека того, що обвинувачений може переховуватися від слідства, не може оцінюватись виключно з огляду на тяжкість потенційного покарання». Викладене дає підстави суду для висновку про недоведеність прокурором існування ризику переховування від суду обвинуваченими.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Проте, всупереч вимог, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, прокурор не довів недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

За таких обставин суд дійшов висновку, що тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 буде необґрунтовано надто суворим запобіжним заходом, що складатиме непропорційне втручання у його приватне життя, а прокурором не доведено неможливість застосування до обвинуваченого менш обтяжливих запобіжних заходів.

Згідно із ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пп.1,2 ч.1 цієї статті, але не доведе обставини, передбачені п.3 ч.1 цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені ч.5 цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

За таких обставин суд, враховуючи наявність достатнього ступеню ризику незаконного впливу на свідків, вважає за доцільне застосувати до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у виді домашнього арешту строком на два місяці із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , у нічний період доби з 21 год.00 хв. по 06 год. 00 хв. наступної доби. При цьому суд вважає доцільним покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України: не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватись від спілкування з будь-якими особами, щодо обставин, викладених у письмовому повідомленні про підозру у цьому кримінальному провадженні, крім своїх захисників, слідчих, прокурорів, суду; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду закордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 177, 183, 193-197, 314-316, 369-372, 392-395 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання прокурора ОСОБА_3 про застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою відмовити.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у виді домашнього арешту строком на два місяці із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , у нічний період доби з 21 год.00 хв. до 06 год. 00 хв. наступної доби.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватись від спілкування з будь-якими особами, щодо обставин, викладених у письмовому повідомленні про підозру у цьому кримінальному провадженні, крім своїх захисників, слідчих, прокурорів, суду;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду закордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії ухвали до 02 грудня 2025 року включно.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення та може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1