УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

слідчого ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Вінницького міського суду Вінницької області скаргу адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах військової частини НОМЕР_1 , в порядку ст. 303 КПК України, на постанову слідчого четвертого СВ (з дислокацією у м. Вінниці) ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницькому ОСОБА_5 від 01.10.2025 про закриття кримінального провадження № 0000459 внесеного до ЄРДР 22.10.2024, за фіксації судового розгляду технічними засобами,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла скарга адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах військової частини НОМЕР_1 , в порядку ст. 303 КПК України, на постанову слідчого четвертого СВ (з дислокацією у м. Вінниці) ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницькому ОСОБА_5 від 01.10.2025 про закриття кримінального провадження № 0000459 внесеного до ЄРДР 22.10.2024.

Скарга мотивована тим, що слідчими четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниці) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, за процесуального керівництва Вінницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону здійснюється досудове розслідування у кримінальному проваджені № 0000459 від 22.10.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що 05.02.2024 молодший сержант військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без дозволу командирів самовільно залишив місце служби у с. Писарівка Вінницького району Вінницької області, обов`язки військової служби не виконує, проводячи час на власний розсуд.

ОСОБА_6 , 07.03.2022 призваний на військову службу по мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 22.09.2023 № 271 молодшого сержанта ОСОБА_6 призначено на посаду водія розвідувального відділення, розвідувального взводу військової частини НОМЕР_2 .

Так ОСОБА_6 , згідно постанови військово - лікарської комісії в/ч НОМЕР_3 оформлена свідоцтвом про хворобу №2025-0723-0955-2466- 3 від 23.07.2025, на підставі статті 54а графи II Розкладу хвороб не придатний до військової служби.

Слідчий четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниці) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Хмельницькому ОСОБА_7 виніс постанову від 01.10.2025 про закриття кримінального провадження №0000459 від 22.10.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з встановленням відсутності в діянні військовослужбовця військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення.

Ознайомившись зі змістом постанови про закриття кримінального провадження від 01.10.2025 військова частина НОМЕР_1 вважає її протиправною та такою, що підлягає скасуванню, що полягає в наступному.

Єдиним аргументом для закриття кримінального провадження в оскаржуваній постанові від 01.10.2025 є те, що слідчий вважає, що суб`єктом злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, є лише військовослужбовець. Таким чином, з урахуванням висновку військово-лікарської комісії №2025-0723-0955-2466-3 від 23.07.2025 на підставі статті 54а графи II Розкладу хвороб не придатний до військової служби, а тому на теперішній час не є суб`єктом кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України.

Отже, слідчий фактично вважає, що з 23.07.2025 (день прийняття висновку ВЛК №2025-0723-0955-2466-3 від 23.07.2025) ОСОБА_6 не є військовослужбовцем, а тому суб`єктом злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Військова частина НОМЕР_1 не погоджується з такими висновками виходячи з наступного.

Молодшим сержантом ОСОБА_8 був відсувній на службі без надання будь яких документів, що підтверджують поважність причин відсутності на службі, зокрема з 05.02.2024 по 24.07.2025 (1 рік 5 місяці 15 днів), і в цей період часу висновок ВЛК №2025-0723-0955-2466-3 від 23.07.2025 не існував. Однак, слідчий не провів жодної слідчої дії, не встановив де в цей час перебував молодший сержант ОСОБА_6 та чи має він документи, які підтверджують поважність причин відсутності на службі, зокрема у зазначений період.

Слідчий встановив, що ОСОБА_6 , 07.03.2022 призваний на військову службу по мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_2 . Наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 22.09.2023 № 271 молодшого сержанта ОСОБА_6 призначено на посаду водія розвідувального відділення, розвідувального взводу військової частини НОМЕР_2 .

Відповідно до приписів абзацу 4 статті 9 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці - особи, які проходять військову службу.

Таким чином, відповідно до приписів абзацу 4 статті 9, частини першої статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» молодший сержант ОСОБА_6 має статус військовослужбовця.

Відповідно до вимог приписів частини третьої статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Відповідно до пункту 12 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 1012.2008 №1153/2008 (далі Положення):

- встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку, призупинення контракту та військової служби тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України;

- право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам (далі - командири (начальники) органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, які утримуються на окремих штатах (далі - військові частини), за посадами яких штатом передбачено військове звання полковника (капітана 1 рангу) і вище, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.

З системного аналізу пункту 225 Положення слід виснувати, що право приймати накази по особовому складу про звільнення зі служби військовослужбовців належить командирам бригад (полків, кораблів 1 рангу) і вищим керівника залежно від військового звання військовослужбовця, який звільняється.

Відповідно вимог пункту 242 Положення після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки за вибраним місцем проживання. Особи, звільнені з військової служби, зобов`язані у п`ятиденний строк прибути до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік.

Відповідно до пункту 2.3.4. Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, яка затверджена наказом Головнокомандувача Збройних Сил України від 31.01.2024 № 40 накази по стройовій частині видаються з питань щодо зарахування військовослужбовців до списків особового складу, на види забезпечення та виключення з них, відрахування курсантів від подальшого навчання.

З системного аналізу наведених норм, слід виснувати:

- що особа втрачає статус військовослужбовця після закінченням проходження військової служби в день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини, зокрема у зв`язку зі звільненням з військової служби.

- звільнення з військової служби здійснюється на підставі наказу по особовому складу про звільнення зі служби військовослужбовців, який реалізується шляхом видання наказу по стройовій частині про виключення військовослужбовця зі списків військової частини у зв`язку зі звільненням.

Після виключення зі списків військової частини військовослужбовець зобов`язаний у п`ятиденний строк прибути до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік, після чого така особа набуває статусу військовозобов`язаного.

На сьогоднішній день, молодший сержант ОСОБА_6 не звільнений з військової служби, є військовослужбовцем, а висновок ВЛК №2025-0723-0955-2466-3 від 23.07.2025 відповідно до частини третьої статті 24 Закону України «Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та приписів Положення не є підставою для закінчення військової служби та втрати молодшим сержантом ОСОБА_6 статусу військовослужбовця.

Таким чином, у матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які належні та допустимі докази, які підтверджують закінчення молодшим сержантом ОСОБА_6 військової служби та втрати ним статусу військовослужбовця.

Окрім цього, молодшим сержантом ОСОБА_6 був відсувній на службі без надання будь яких документів, що підтверджують поважність причин відсутності на службі, зокрема з 05.02.2024 по 24.07.2025 (1 рік 5 місяці 15 днів), і в цей період часу висновок ВЛК №2025-0723-0955-2466-3 від 23.07.2025 не існував. Однак, слідчий не провів жодної слідчої дії, не встановив де в цей час перебував молодший сержант ОСОБА_6 та чи має він документи, які підтверджують поважність причин відсутності на службі, зокрема у зазначений період.

Отже, визнання молодшого сержанта ОСОБА_6 у липні 2025 року не придатним до військової служби, тобто під час самовільного залишення військової частини, не може бути саме по собі підставою:

- закриття кримінального провадження, оскільки такий висновок ВЛК не доводить поважності причин відсутності на військовій службі до цього моменту (з 05.02.2024 по 24.07.2025 (1 рік 5 місяці 15 днів)).

- автоматичної втрати молодшим сержантом ОСОБА_6 статусу військовослужбовця.

Закриття кримінального провадження відповідно до положень Глави 24 КПК України є формою закінчення досудового розслідування, яке здійснюється в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, або при наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після проведення всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження у їх сукупності.

З метою виконання завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК України, прийняттю слідчим рішення про закриття кримінального провадження має передувати вжиття ним всіх можливих заходів в порядку, передбаченому КПК України, для з`ясування обставин, які мають значення для кримінального провадження.

Змістом досудового розслідування є діяльність слідчого, спрямована на збирання, дослідження, оцінку, перевірку і використання доказів, попередження, запобігання та розкриття злочинів, встановлення об`єктивної істини, забезпечення правильного застосування закону, охорону прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб.

Основним засобам збирання доказів, а отже - основним засобом всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, досягнення його завдань, є проведення слідчих дій.

Відповідно до ч. 1-2 та 6 ст.223 КПК України слідчими (розшуковими) є дії, спрямовані на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Підставами для їх проведення є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

Доказуванню у кримінальному провадженні згідно із ч. 1 ст.91 КПК України підлягають, зокрема, подія кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення. Процесуальними джерелами доказів відповідно до ч. 2 ст.84 КПК України є показання, речові докази, документи та висновки експертів.

Відповідно до ч. 2 ст.9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Таким чином, прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливо лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки слідчим доказів, які стосуються цього провадження в сукупності.

Окрім цього, слідчий, у порушення вимог ч.5 ст.110 КПК України, якою передбачено, що мотивувальна частина рішення слідчого, викладеного у формі постанови повинна містити відомості про мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу, обмежився лише висновком, що у даному випадку відсутні у діях молодшого сержанта ОСОБА_6 ознаки суб`єктивної сторони складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, поряд з тим будь-якого висновку чи обґрунтування, за яких слідчий не здійснив будь-яких інших слідчих дій, не проаналізував отримані у кримінальному провадженні відомості, а також прийняв рішення про закриття кримінального провадження, у постанові не наведено, що є неприпустимим.

Заявник вважає, що винесена слідчим постанова від 01.10.2025 про закриття кримінального провадження, ґрунтується на неповному та поверхневому досудовому розслідуванні, та як наслідок передчасним висновкам, викладеним у ній. Тому постанова слідчого не відповідає завданням та засадам кримінального провадження, передбаченим ст.ст. 2, 9 КПК України, що є підставою для її скасування.

На підставі вищевикладеного, ОСОБА_4 , який діє в інтересах військової частини НОМЕР_1 просив слідчого суддю скаргу задовольнити, скасувати постанову слідчого четвертого СВ (з дислокацією у м. Вінниці) ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницькому ОСОБА_5 від 01.10.2025 про закриття кримінального провадження № 0000459 внесеного до ЄРДР 22.10.2024 та матеріали кримніальног опровадження на правити до четвертого СВ (з дислокацією у м. Вінниці) ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницькому для організації продовження досудового розслідування.

Заявник в судове засідання не з`явився, завчасно надав заяву розгляд скарги у його відсутність.

Слідчий ОСОБА_3 під час судового розгляду заперечив проти задоволення скарги, слідчому судді пояснив, що за результатами проведення досудового розслідування було встановлено, що ОСОБА_6 згідно постанови військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_3 від 23.07.2025 не придатний до військової служби, а тому слідчий прийшов до висновку про необхідність закрити кримінальне провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України. Просив слідчого суддю відмовити в задоволенні скарги у повному обсязі. Додатково надав слідчому судді матеріали кримінального провадження № 0000459 внесеного до ЄРДР 22.10.2024 для їх дослідження судом.

Дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження, заслухавши пояснення слідчого, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи вищенаведене, судовий розгляд здійснювався за фіксації процесу технічними засобами.

Забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача, прокурора є однією із загальних засад кримінального провадження. Відповідно до ст. 24 КПК України це право гарантується кожному.

Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача чи прокурора є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора:

1) бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування;

2) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

3) рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником;

4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, одним із близьких родичів або членом сім`ї, коло яких визначено цим Кодексом, та/або захисником померлого, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

5) рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою;

6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом;

7) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником;

8) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником;

9-1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування - особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником;

10) повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником;

11) відмова слідчого, дізнавача, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, - стороною захисту, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, її представником.

Відповідно до ч. 1 ст. 284 КПК України Кримінальне провадження закривається в разі, якщо: 1) встановлена відсутність події кримінального правопорушення; 2) встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення; 3) не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати; 3-1) не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі. Учасники кримінального провадження мають право заявляти клопотання прокурору про закриття кримінального провадження за наявності передбачених цим пунктом підстав; 3-1) не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі; 4-1) втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння; 5) помер підозрюваний, обвинувачений, особа, стосовно якої зібрано достатньо доказів для повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, але не повідомлено про підозру у зв`язку з її смертю, крім випадків, якщо провадження є необхідним для реабілітації померлого; 6) існує вирок по тому самому обвинуваченню, що набрав законної сили, або постановлена ухвала суду про закриття кримінального провадження по тому самому обвинуваченню; 7) потерпілий, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представник відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, крім кримінального провадження щодо кримінального правопорушення, пов`язаного з домашнім насильством; 8) стосовно кримінального правопорушення, щодо якого не отримано згоди держави, яка видала особу; 9) стосовно податкових зобов`язань особи, яка вчинила дії, передбачені статтею 212 Кримінального кодексу України, досягнутий податковий компроміс відповідно до підрозділу 9-2 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України; 9-1) існує нескасована постанова слідчого, дізнавача, прокурора про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 9 цієї частини, у кримінальному провадженні щодо того самого діяння, що розслідувалося з дотриманням вимог щодо підслідності. Учасники кримінального провадження мають право заявляти клопотання слідчому, дізнавачу, прокурору про закриття кримінального провадження за наявності передбачених цим пунктом підстав; 10) після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи.

Слідчим суддею встановлено, що слідчими четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниці) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, за процесуального керівництва Вінницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону здійснюється досудове розслідування у кримінальному проваджені № 0000459 від 22.10.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Постановою слідчого четвертого СВ (з дислокацією у м. Вінниці) ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницькому ОСОБА_5 від 01.10.2025 кримінальне провадження № 0000459 внесене до ЄРДР 22.10.2024 було закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із встановленням відсутністі в діянні військовослужбовця військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

На думку заявника, що вказана постанова про закриття кримінального провадження, ґрунтується на неповному та поверхневому досудовому розслідуванні, та як наслідок передчасним висновкам, не відповідає завданням та засадам кримінального провадження та підлягає скасуванню.

Разом з тим, з матеріалів кримінального провадження № 0000459 внесеного до ЄРДР 22.10.2024, вбачається, що 05.02.2024 молодший сержант військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без дозволу командирів самовільно залишив місце служби у с. Писарівка Вінницького району Вінницької області, обов`язки військової служби не виконує, проводячи час на власний розсуд.

ОСОБА_6 , 07.03.2022 призваний на військову службу по мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 22.09.2023 № 271 молодшого сержанта ОСОБА_6 призначено на посаду водія розвідувального відділення, розвідувального взводу військової частини НОМЕР_2 .

Так ОСОБА_6 , згідно постанови військово - лікарської комісії в/ч НОМЕР_3 оформлена свідоцтвом про хворобу №2025-0723-0955-2466- 3 від 23.07.2025, на підставі статті 54а графи II Розкладу хвороб не придатний до військової служби.

На підставі викладеного орган досудового розслідування дійшов висновку, що молодший сержант ОСОБА_6 не може бути військовослужбовцем, оскільки не придатний для проходження військової служби, що свідчить про те, що ОСОБА_6 не є суб`єктом кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407 КК України.

При цьому в наданих слідчому судді для дослідження матеріалів кримінального провадження № 0000459 внесеного до ЄРДР 22.10.2024 відсутні будь-які належні та допустимі докази, які підтверджують закінчення молодшим сержантом ОСОБА_6 військової служби та втрати ним статусу військовослужбовця в період з 05.02.2024 (день фактичного самовільного залишення військової частини останнім) по 24.07.2025 (день винесення висновку військово-лікарської комісії).

Проаналізувавши доводи заявника та матеріали кримінального провадження слідчий суддя приходить до висновку, що слідчий під час проведення досудового розслідування кримінального провадження № № 0000459 внесеного до ЄРДР 22.10.2024, в порядку ст. 40 КПК України, не виконав у повному обсязі вимог названої статті, не вичерпав можливості отримання доказів по справі, не провів належного досудового розслідування усіх обставин кримінального правопорушення, досудове розслідування проведено неповно, оскільки не проведено усіх необхідних слідчих дій, не з`ясував усю повноту доказів, не встановив причинно-наслідковий зв`язок між діянням та наслідком, чим порушено вимоги ст. 9 КПК України, а тому доводи заявника у скарзі є доведеними та обґрунтованими.

З наведених обставин слідчий суддя вважає, що оскаржувана постанова не може залишатися в силі, та підлягає скасуванню.

Стаття 307 КПК України визначає, що за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про:

1) скасування рішення слідчого чи прокурора;

1-1) скасування повідомлення про підозру;

2) зобов`язання припинити дію;

3) зобов`язання вчинити певну дію;

4) відмову у задоволенні скарги.

Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, скарги на відмову слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, визначених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.

Вищенаведена норма кримінально процесуального закону свідчить, що КПК України передбачає вичерпний перелік рішень, які може прийняти слідчий суддя під час розгляду скарги, в порядку ст. 303 КПК України.

З огляду на вищенаведене, слідчий суддя вважає, що постанова слідчого про закриття кримінального провадження є передчасною, а скарга ОСОБА_4 , який діє в інтересах військової частини НОМЕР_1 , в порядку ст. 303 КПК України, на постанову слідчого четвертого СВ (з дислокацією у м. Вінниці) ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницькому ОСОБА_5 від 01.10.2025 про закриття кримінального провадження № 0000459 внесеного до ЄРДР 22.10.2024, підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 284, 303, 306, 309, 369, 370, 372 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах військової частини НОМЕР_1 , в порядку ст. 303 КПК України задовольнити.

Постанову слідчого четвертого СВ (з дислокацією у м. Вінниці) ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницькому ОСОБА_5 від 01.10.2025 про закриття кримінального провадження № 0000459 внесеного до ЄРДР 22.10.2024 скасувати.

Копію ухвали слідчого судді направити до четвертого СВ (з дислокацією у м. Вінниці) ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницькому для організації відновлення та продовження досудового розслідування кримінального провадження.

Ухвала слідчого судді остаточна та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя