Провадження № 1-кс/643/7112/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2025 року слідчий суддя Салтівського районного суду міста Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали суду в м. Харкові погоджене прокурором клопотання старшого слідчого СВ Харківського РУП №2 ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0003241 від 20.11.2025 за ознаками злочину передбаченого ч. 2 ст. 310, ч.2 ст.307 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчим відділом Харківського районного управління поліції № 2 ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0003241 від 20.11.2025 за ознаками злочину передбаченого ч. 2 ст. 310, ч.2 ст.307 КК України.

20.11.2025 до чергової частини Харківського РУП №2 ГУНП в Харківській області надійшла заява від ОСОБА_4 , про те що особа на ім`я ОСОБА_5 за місцем мешкання на території Салтівського району вирощує рослини роду "Коноплі" більше ніж 50 рослин.

Дану подію слідчим СВ Харківського РУП №2 ГУНП в Харківській області зареєстровано до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003241 від 20.11.2025 за ознаками злочину передбаченого ч. 2 ст. 310 КК України.

В ході досудового розслідування надано доручення до УБН ГУНП в Харківській області в порядку ст.40 КПК України, щодо встановлення анкетних даних, місця мешкання, місця реєстрації та номерів телефонів, особи на ім`я ОСОБА_5 , встановлення інших можливих свідків вказаної події, в разі встановлення допитати їх у якості свідків; встановлення можливих співучасників даного злочину, номерів їх мобільних телефонів, автомобілів, можливі місця мешкання та зберігання наркотичних засобів та психотропних речовин. Звідки отримано відповідь, що в ході виконання доручення встановлено, що до даного злочину причетний ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який фактично мешкає та зареєстрований за адресами: АДРЕСА_1 , де може вирощувати рослини роду «Конопля» та зберігати, виготовляти наркотичний засіб канабіс.

16.12.2025 під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , у ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 виявлено та вилучено: 3 пластикові ємкості з речовиною рослинного походження, картонний коробок з речовиною рослинного походження, пластикова ємкість з речовиною рослинного походження та 36 цигарковими гільзами з речовиною рослинного походження, 3 пристрої для паління у вигляді вейпів, які упаковано до картонної коробки; 8 рослин зовні схожі на рослини роду «Конопля», які упаковано до картонної коробки, палатку з тканини де вирощувалися рослини роду «Конопля» з обладнанням, а саме: дві витяжки з вмонтованими вентиляторами; чотири вентилятора; три лампи дві з яких мають блок управління, два електронних вимірювачів повітря, які упаковано до картонної коробки; два пристрої для паління із скла у вигляді пляшок, двоє електронних ваг, три пристрої для дробління речовини рослинного походження з нашаруваннями на них, які упаковано до сейф пакету; велика кількість зіп пакетів, мобільний телефон ТМ «Iphone 13» з imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 , мобільний телефон ТМ «Iphone 15 Pro» з imei1: НОМЕР_3 imei2: НОМЕР_4 в яких зберігається інформація пов`язана зі збутом наркотичних засобів ОСОБА_6 .

Вищеперераховані предмети та речовини на теперішній час мають істотне значення по вказаному кримінальному провадженню та в порядку ст. 98 КПК України визнані речовими доказами та в подальшому будуть використані у кримінальному проваджені в якості речових доказів, а також з метою збереження та позбавлення можливості їх знищення або переховування .

Слідчий в судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій просив розглядати клопотання за його відсутності, клопотання підтримав, просив задовольнити.

В зв`язку з розглядом клопотання за відсутності учасників кримінального провадження, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось відповідно до вимог ч. 4 ст. 107 КПК України.

Суд, розглянувши клопотання про арешт майна, дослідивши додані до клопотання матеріали, вважає його таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч.5 ст.171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилученого майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої ст.235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Згідно ч.2 ст.170 КПК України, метою арешту майна є збереження речових доказів.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Постановою слідчого від 17.12.2025, майно вилучене 16.12.2025 під час проведення обшуку за адресою АДРЕСА_1 , у ОСОБА_6 , визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0003241 від 20.11.2025.

Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Згідно п.7 ч.2 ст.131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч.5 ст.132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Крім цього, відповідно до п.п. 4, 5 ч.5 ст.173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає: заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно; порядку виконання ухвали із зазначенням способу інформування заінтересованих осіб.

Стороною обвинувачення доведено, що зазначене в клопотанні прокурора майно має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України. Незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт вказаного майна в подальшому може перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України, сторона обвинувачення довела слідчому судді необхідність арешту цього майна, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.

Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Також, згідно положень статті 1 Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява №31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А №296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява №48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року).

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A №52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A №98).

Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі. З норм ст. 26 КПК України випливає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Незастосування арешту може призвести до наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, зокрема псуванню, зникненню, знищенню, передачі, предметів та документів які є речовими доказами, тобто зберегли на собі сліди вчинення злочину та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 131-132, 170-175, 309, 395 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене: 16.12.2025 у період часу з 09 год. 57 хв. до 14 год. 01 хв. під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на: 3 пластикові ємкості з речовиною рослинного походження, картонний коробок з речовиною рослинного походження, пластикова ємкість з речовиною рослинного походження та 36 цигарковими гільзами з речовиною рослинного походження, 3 пристрої для паління у вигляді вейпів, які упаковано до картонної коробки; 8 рослин зовні схожі на рослини роду «Конопля», які упаковано до картонної коробки; палатку з тканини де вирощувалися рослини роду «Конопля» з обладнанням, а саме: дві витяжки з вмонтованими вентиляторами; чотири вентилятора; три лампи дві з яких мають блок управління, два електронних вимірювачів повітря, які упаковано до картонної коробки; два пристрої для паління із скла у вигляді пляшок, двоє електронних ваг, три пристрої для дробління речовини рослинного походження з нашаруваннями на них, які упаковано до сейф пакету; велика кількість зіп пакетів, мобільний телефон ТМ «Iphone 13» з imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 , мобільний телефон ТМ «Iphone 15 Pro» з imei1: НОМЕР_3 imei2: НОМЕР_4 , які належать ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якого 16.12.2025 о 16 год.10 хв. затримано в порядку ст. 208 КПК України.

Місце зберігання майна зазначеного в п.п.1.1-1.3 визначити відповідно до «Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження», який затверджено постановою КМ України від 19 листопада 2012 року №1104, та «Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду», затвердженої наказом № 51/401/649/471/23/125 від 27.08.2010.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Копію ухвали направити прокурору.

Роз`яснити, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а особою, яка не була присутньою під час проголошення ухвали в той самий строк з моменту отримання копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1