Провадження № 1-в/127/385/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

судді-доповідача: ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретаря: ОСОБА_4 ,

прокурора: ОСОБА_5 ,

особи, стосовно якої розглядається подання (клопотання): ОСОБА_6 ,

захисника: ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про заміну покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання на певний строк, суд

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання ОСОБА_6 , про заміну покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання на певний строк.

Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_6 був засуджений вироком Апеляційного суду м. Києва від 21.08.2001 року за ч. 3 ст. 142, п. «а», п. «і» ст. 93, ст. 42 КК України до покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна.

Згідно зі статтею 82 КК України довічне позбавлення волі може бути замінено на строк 15 років, якщо особа стала на шлях виправлення.

ОСОБА_6 вважає, що є особою яка стала на шлях виправлення, доказами цього є: виконання обов`язків засудженого, не порушення заборон; відсутність п`яти небезпечних схильностей засудженого, а саме, до членоушкодження, самогубства, нападу, захоплення заручника, втечі; більше 65 балів за методикою визначення ступеня виправлення; низький ризик вчинення повторного кримінального правопорушення; участь в неформальній освіті; бажання захищати Україну у складі Збройних Сил України; заохочення від адміністрації установи.

На даний час ОСОБА_6 відбув 24 роки. Зважаючи на вищевикладене, просить суд замінити покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років.

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_6 підтримав клопотання з наведених у ньому підстав та просив його задовольнити. Повідомив, що перебуває у тюрмі вже більше 24 років, за цей час злочинів не скоював. Щодо вчиненого ним злочину відноситься негативно, щиро кається, запевняє, що змінив своє мислення та виправився.

Захисник засудженого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 клопотання підтримала, просила суд його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання, зазначивши, що підстави для задоволення відсутні, адже більшість із наведених у клопотанні засудженого доказів того, що він став на шлях виправлення є його обов`язком як засудженого, а не його досягненнями. Крім того, звернув увагу суду на те, що останнє заохочення ОСОБА_6 отримав ще у 2014 році, тоді як останнє стягнення 2018 році (догана), не працевлаштований, вину у вчиненому ним злочині визнавав частково.

Заслухавши думку прокурора, захисника та засудженого, дослідивши матеріали заяви та особової справи на засудженого ОСОБА_6 суд вважає, що клопотання ОСОБА_6 про заміну покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання на певний строк підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів особової справи вбачається, що вироком Апеляційного суду м. Києва від 21.08.2001, ОСОБА_6 засуджено за ч. 3 ст. 142, п. «а», п. «і» ст. 93, ст. 42 КК України до покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна.

Ухвалою Верховного Суду України від 17.01.2002 вирок Апеляційного суду м. Києва від 21.08.2001, залишено без змін.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 04.08.2020 засудженому ОСОБА_6 зараховано в строк покарання, призначеного вироком Апеляційного суду м. Києва від 21.08.2001, строк попереднього ув`язнення в період з 03.04.2001 по 17.01.2002 включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про заміну невідбутої частини покарання або покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким.

Рішенням Конституційного Суду України № 6-р(ІІ)/2021 від 16 вересня 2021 року визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), частину першу статті 81, частину першу статті 82 Кримінального кодексу України в тім, що вони унеможливлюють їх застосування до осіб, яких засуджено до відбування покарання у вигляді довічного позбавлення волі.

При цьому, зобов`язано Верховну Раду України невідкладно привести нормативне регулювання, установлене статтями 81, 82 Кримінального кодексу України, у відповідність до Конституції України та цього Рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 КК України із змінами, внесеними згідно із Законом України № 2690-ІХ від 18 жовтня 2022 року, невідбута частина покарання у виді обмеження, позбавлення волі або покарання у виді довічного позбавлення волі можуть бути замінені судом більш м`яким покаранням, строк якого обчислюється з дня заміни невідбутої частини покарання або покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.

Відповідно до ч. 5 ст. 82 КК України із змінами, внесеними згідно із Законом України № 2690-ІХ від 18 жовтня 2022 року, покарання у виді довічного позбавлення волі може бути замінено на покарання у виді позбавлення волі строком від п`ятнадцяти до двадцяти років, якщо засуджений відбув не менше п`ятнадцяти років призначеного судом покарання.

З особової справи засудженого вбачається, що ОСОБА_6 засуджено вироком Апеляційного суду м. Києва від 21.08.2001 року за ч. 3 ст. 142, п. «а», п. «і» ст. 93, ст. 42 КК України до покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна.

Початок строку відбування покарання 03.04.2001.

Таким чином, на момент звернення із клопотанням ОСОБА_6 відбув визначений ч. 5 ст. 82 КК України строк покарання та за вказаним критерієм покарання у виді довічного позбавлення волі може бути замінено на покарання у виді позбавлення волі на певний строк.

Відповідно до ч. 3 ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Таким чином, покарання у виді довічного позбавлення волі може бути замінено на покарання у виді позбавлення волі строком від п`ятнадцяти до двадцяти років за наявності двох умов: відбуття засудженим ОСОБА_6 не менше п`ятнадцяти років призначеного судом покарання та доведення останнім, що він став на шлях виправлення.

Частиною 1 статті 6 КВК України передбачено, що виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Відповідно до частини 3 статті 6 КВК України, основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), пробація, суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, здобуття загальної середньої та/або професійної освіти, професійних кваліфікацій, громадський вплив.

Одним із індикаторів для застосування вимог ст. 82 КК України є хороша поведінка, яка оцінюється комісією пенітенціарної установи, у тому числі на підставі кількісного переважання дисциплінарних заохочень над стягненнями.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 відбуває покарання з 03.04.2001 року.

З характеристики та матеріалів особової справи вбачається, що ОСОБА_6 за час відбування покарання має сім заохочень, зокрема, у 2004, 2005, 2007, 2009, 2011, 2012, 2014 роках.

Крім того, ОСОБА_6 за час відбування покарання п`ять разів порушував установлений порядок відбування покарання, зокрема: 01.10.2001 10 діб карцеру; 11.10.2001 - 10 діб карцеру; 29.04.2009 догана; 16.02.2015 - 10 діб карцеру; 29.10.2018 догана. Після 29.10.2018 року порушень не вчиняв.

Відповідно до ч.14 ст. 134 Кримінально-виконавчого кодексу України (Порядок застосування заходів стягнення до осіб, позбавлених волі): якщо протягом шести місяців з дня відбуття стягнення засуджений не буде підданий новому стягненню, він визнається таким, що не має стягнення. Відтак, засуджений ОСОБА_6 на дату розгляду клопотання судом визнається таким, що не має дисциплінарних стягнень.

ОСОБА_6 стверджує, що має бажання працювати, однак в установі не працевлаштований у зв`язку із відсутністю роботи, що відповідає його вмінням. Згідно висновку щодо ступеня виправлення засудженого, ОСОБА_6 володіє достатніми навичками для здійснення низько кваліфікованих робіт. Отримав повну загальну середню освіту шляхом навчання в вечірній ЗОШ при установі. Закінчив курси неформальної освіти за напрямком «Перша медична допомога» та «Сучасна військова підготовка». Індивідуальну програму соціально-виховної роботи виконав повністю.

19.01.2023 Наказом Міністерства юстиції України №294/5 затверджено Порядок та Методику визначення ступеня виправлення засудженого, форму індивідуального плану виправлення та ресоціалізації, відповідно до яких встановлено процедуру визначення ступеня виправлення засудженого, перелік та форму документів, які додаються до клопотання адміністрації установи виконання покарань щодо можливості представлення засудженого до заміни покарання у встановленому кримінальним процесуальним законодавством порядку. Вказаний ступінь виправлення засудженого відображається у відповідному висновку.

У наданому до суду висновку комісії ДУ «Вінницька установа виконання покарань (№1)» щодо ступеня виправлення засудженого ОСОБА_6 зазначено, що із урахуванням аналізу критеріїв оцінки виправлення засудженого, характеристики під час відбування покарання, психологічної характеристики засудженого, підсумкової оцінки ризику вчинення повторного кримінального правопорушення та результатів індивідуальної програми соціально-виховної роботи засуджений став на шлях виправлення (довів своє виправлення) та має бути представлений до заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк. Загальна кількість балів засудженого становить 78.

Відповідно до психологічної характеристики засудженого розділ VІ, п. 9 вказано, що ставлення ОСОБА_6 до вирішення проблем конструктивне (аналізує ситуацію, розуміє причини та наслідки, шукає шляхи її вирішення, враховує різні фактори, прогнозує результати), оцінюється в 2 бали з 2 можливих; розділ VІ, п. 15 вказано, що мотивація до змін позитивна (наявні плани та цілі на майбутнє, висловлює бажання змінюватися, усвідомлює необхідність досягнення позитивних змін, зацікавлений в досягненні поставлених цілей, оцінюється в 2 бали з 2 можливих.

Ризик вчинення повторного кримінального правопорушення ОСОБА_6 оцінюється як середній (10 балів).

За результатами індивідуальної програми соціально-виховної роботи заходи виконані повністю (15 балів).

На думку суду, показник у 78 балів у сукупності з вищезазначеними обставинами може свідчити, що на даний момент існують беззаперечні та переконливі докази готовності засудженого до самокерованої правослухняної поведінки, тобто свідчать про те, що засуджений став на шлях виправлення.

Таким чином, суд вважає, що матеріали клопотання, та наявні в матеріалах докази дають підстав вважати, що засуджений став на шлях виправлення, оскільки у період з 2018 року і до сьогодні не мав стягнень за порушення установленого порядку відбування покарання, відповідно до ч.14 ст. 134 КВК України визнається таким, що не має дисциплінарних стягнень, згідно висновку щодо ступеня виправлення засудженого ОСОБА_6 набрав 78 балів та довів, що став на шлях виправлення, що свідчить про належну поведінку засудженого під час відбування покарання та не ставить під обґрунтований сумнів успішність процесу виправлення.

Комісією Вінницької УВП (№1) було досліджено ступінь виконання всього комплексу передбачених частиною 3 статті 6 КВК України основних засобів виправлення, за наслідками чого виставлено засуджено ОСОБА_6 78 балів та Комісією у висновку щодо ступеня виправлення засудженого зазначено, що засуджений став на шлях виправлення.

Доказів на спростування означеного висновку Комісії прокурором суду не надано.

Зважаючи на викладене та досліджені докази у сукупності, суд дійшов висновку, що передбачений ч. 3 ст. 82 КК України факт, що засуджений ОСОБА_6 став на шлях виправлення знайшов своє підтвердження в ході судового розгляду. Тому засудженому доцільно замінити основне покарання у виді довічного позбавлення волі на позбавлення волі на певний строк.

Визначення строку, на який може бути замінено покарання у виді довічного позбавлення волі покаранням у виді позбавлення волі на певний строк, повинно відповідати вимогам закону та прийматись з сукупності даних, які характеризують особу засудженого, оскільки суд повинен переконатися в тому, що за час відбування покарання в особистості засудженого відбулись певні позитивні зміни, які свідчать, що останній дійсно став на шлях виправлення, яке може відбутися без відбування покарання у виді довічного позбавлення волі.

Враховуючи сукупність вищевикладеного, особу засудженого, поведінку останнього за весь період перебування в установі виконання покарань, суд вбачає підстави для задоволення клопотання ОСОБА_6 про заміну покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання на певний строк, та приходить до висновку про можливість заміни засудженому основного покарання у виді довічного позбавлення волі, призначеного вироком Апеляційного суду м. Києва від 21.08.2001 року, на покарання у виді 16 років позбавлення волі, строк якого слід обчислювати з дня заміни покарання.

Керуючись статтями 81, 82 Кримінального кодексу України, статтями 369-372, 376, 392-395, 532, 537, 539 Кримінального процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_6 , про заміну покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання на певний строк - задовольнити.

Замінити засудженому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , основне покарання у виді довічного позбавлення волі, призначене вироком Апеляційного суду м. Києва від 21.08.2001 року, на покарання у виді 16 (шістнадцяти) років позбавлення волі, строк якого обчислювати з дня заміни покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким, тобто з 25.11.2025 року.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Вінницький міський суд Вінницької області протягом семи днів з дня її оголошення, а для особи, яка перебуває під вартою в той самий строк з дня вручення їй копії ухвали, а якщо ухвалу постановлено без виклику особи, яка її оскаржує в той самий строк з дня отримання нею копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя доповідач:

Судді: