Справа № 522/64/26
Провадження по справі № 1-кс/522/25/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2026 року м. Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора Приморської окружної прокуратури ОСОБА_3 , по матеріалам кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001575 від 30.12.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчим відділенням відділу поліції № 2 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001575 від 30.12.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 30.12.2025 року о 10:30 год. водій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи автомобілем «Hyundai Tucson», р.н. НОМЕР_1 , здійснюючи рух заднім ходом по вул. Ольгіївська у м. Одесі з боку вул. Пастера в напрямку вул. Олексія Маркевича, напроти буд. № 15 по вул. Ольгіївська, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка перетинала проїзну частину по вул. Ольгіївська.

В результаті ДТП пішохід ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження, госпіталізована до КНП МКЛ № 11, де 30.12.2025 року померла.

Після наїзду на пішохода водій автомобіля «Hyundai Tucson», р.н. НОМЕР_1 місце пригоди залишив.

Під час проведення першочергових слідчих дій місце перебування автомобіля «Hyundai Tucson», р.н. НОМЕР_1 було встановлене.

31.12.2025 в ході огляду транспортного засобу був оглянутий автомобіль «Hyundai Tucson», р.н. НОМЕР_1 , який в наступному був вилучений та поміщений на майданчик тимчасово затриманих транспортних засобів за адресою: Одеська обл., Одеський р-н., с. Міжлиманське, вул. Квіткова, 36.

31.12.2025 автомобіль «Hyundai Tucson», р.н. НОМЕР_1 , визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні.

Автомобіль «Hyundai Tucson», р.н. НОМЕР_1 , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , виданого 06.11.2024 року ТСЦ № 5152, належить ОСОБА_6 , яка зареєстрована: АДРЕСА_1 , тел. НОМЕР_3 .

У зв`язку із тим, що вище зазначений автомобіль є речовим доказом у кримінальному провадженні для запобігання подальших реєстрацій/перереєстрації, пов`язаних із автомобілем, для проведення авто-технічної та транспортно-трасологічної експертиз та для проведення повного, швидкого та неупередженого досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту у частині заборони розпоряджання та користування на автомобіль марки «Hyundai Tucson» із реєстраційним номером НОМЕР_1 .

Позиція учасників судового розгляду.

Прокурор в судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд клопотання без його участі, свої вимоги підтримує в повному обсязі та просить клопотання про накладення арешту задовільнити в повному обсязі.

Власник майна ОСОБА_6 , будучи повідомленою про день, час та місце розгляду клопотання, в судове засідання не з`явилась.

Вивчивши матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, приходжу до висновку, що клопотання підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Мотиви суду.

Вилучені предмети, відповідно до ст. 98 ч. 1 КПК України, містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Згідно до ч. 2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом; набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову. стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України, у випадку необхідності збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що вказане майно є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні відділу поліції №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області перебувають матеріали кримінального провадження №0001575 від 30.12.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

З наданих матеріалів досудового розслідування вбачається, що є достатньо підстав вважати, що автомобіль марки «Hyundai Tucson» із реєстраційним номером НОМЕР_1 , може містити відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, тому має значення речового доказу у вказаному кримінальному провадженні.

Критерії розумності та співрозмірності є оціночними поняттями та визначаються на розсуд слідчого судді. При цьому, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися, зокрема, на умовах, передбачених законом. Обмеження права власності має переслідувати законну мету за допомогою засобів, які є їй пропорційними. Водночас, будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи.

КПК у частині четвертій статті 173 визначає, що у разі задоволення клопотання слідчий суддя застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження прав особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

При цьому, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна (ч. 11 ст. 170 КПК).

На думку слідчого судді, накладення арешту в даному випадку є розумним та співрозмірним завданням кримінального провадження. Оскільки, якщо транспортний засіб буде перебувати у володінні особи, яка зацікавлена в кінцевому рішенні у кримінальному провадженні або до нього буде доступ сторонніх осіб, існує реальна загроза відчуження, зміни або знищення вказаного майна, його втрата може мати наслідками втрату доказової бази у провадженні.

При цьому, суд враховує, серед іншого, суспільну небезпеку можливого кримінального правопорушення, його специфіку, тяжкість.

У ході розгляду клопотання слідчим суддею не встановлено негативних наслідків арешту майна. Що стосується прав та законних інтересів власників майна, то слідчий суддя вважає, що такі обмеження не є обтяжливими для них і цілі кримінального провадження виправдовують таке втручання в права і свободи власника майна.

З урахуванням зазначеного, слідчий суддя переконаний, що накладення арешту у цьому випадку є пропорційним та співрозмірним завданням кримінального провадження та переслідує легітимну мету.

Також, слідчий суддя вважає обґрунтованим застосувати заборону користування та розпорядження майном, зважаючи на встановлені ризики приховування, знищення майна, яке є речовими доказами.

Накладення арешту на майно не є припиненням або позбавленням права власності на нього.

Метою накладення арешту є збереження вказаного майна в якості речового доказу у кримінальному провадженні та з метою проведення авто-технічної та транспортно-трасологічної експертиз.

Враховуючи вищевикладене, приходжу до висновку про можливість задоволення клопотання та накладення арешту на зазначене в клопотанні прокурора майно.

Арешт на вказаний транспортний засіб накладається з метою проведення необхідних слідчих дій та експертиз у кримінальному провадженні.

Слідчий суддя наголошує, що накладення арешту на майно не є припиненням права власності на нього або невідворотним позбавленням такого права. Хоча власник і обмежується у реалізації певної правомочності щодо відповідного майна, проте таке обмеження має тимчасовий характер.

Враховуючи вищевикладене, приходжу до висновку про можливість часткового задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на автомобіль марки «Hyundai Tucson», р.н. НОМЕР_1 , із забороною розпорядження та користування майна, без визначення місця його зберігання, так як вказане питання виходить за межі повноважень слідчого судді.

Керуючись ст.ст.98, 131, 170-173, ч. 2 ст. 376 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Приморської окружної прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту на майно задовольнити частково.

Накласти арешт із забороною розпорядження та користування майна, а саме на автомобіль марки «Hyundai Tucson», р.н. НОМЕР_1 , який належить на праві приватної власності ОСОБА_6 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Зобов`язати прокурора Приморської окружної прокуратури ОСОБА_3 здійснити відповідні дії відносно накладення арешту на рухоме майно автомобіль марки «Hyundai Tucson», р.н. НОМЕР_1 , належний ОСОБА_6 , з моменту оголошення ухвали.

Виконання ухвали покласти на прокурора Приморської окружної прокуратури ОСОБА_3 .

Ухвала підлягає негайному виконанню прокурором.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_7