СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2025 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ;

при секретарі - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження ЄРДР № 0002455 від 29 липня 2025 року за обвинувальним актом стосовно:

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Київ, українець, гр-н України, освіта середня спеціальна, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, працює, зареєстрований та проживає: АДРЕСА_1 , згідно із ст. 89 КК України вважається несудимим;

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в рф, українець, гр-н України, освіта середня спеціальна, одружений, має на утриманні батьків похилого віку з інвалідністю, має статус тимчасового переселенця, працює, зареєстрований: АДРЕСА_2 , проживає: АДРЕСА_3 , згідно із ст. 89 КК України вважається несудимим,

які обвинувачуються, кожний окремо, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України,

сторони провадження: прокурор ОСОБА_5 ; обвинувачені, вони ж цивільні відповідачі, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , їх захисник - ОСОБА_8 ; інші учасники - потерпіла, вона ж цивільний позивач, ОСОБА_9 , її представник ОСОБА_10

В С Т А Н О В И В:

За невстановлених слідством обставин ОСОБА_3 , не маючи постійного законного джерела доходів та відчуваючи потребу в грошових коштах, домовився з наглядно знайомим ОСОБА_4 з корисливих мотивів з метою власного збагачення за рахунок чужого майна спільно таємно викрасти чуже майно шляхом проникнення в житло громадян, тим самим досягли попередньої змови на вчинення крадіжки, розподіливши між собою ролі.

Для виконання свого спільного злочинного умислу на вчинення крадіжки 29 липня 2025 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , взявши набір інструментів, магнітних ключів, радіостанції та інші необхідні речі, направились до буд. АДРЕСА_4 . Після чого, близько 09 год. 20 хв., зайшли до під`їзду № 2 вказаного будинку, де піднялись на 8 поверх. Перебуваючи біля входу до квартири АДРЕСА_4 , ОСОБА_3 , виконуючи заздалегідь відведену йому роль, використовуючи набір інструментів пошкодив вхідні замки дверей цієї квартири, після чого проник в її середину, а ОСОБА_4 залишився в під`їзді щоб, у разі появи сторонніх громадян, з метою уникнення відповідальності, попередити про це ОСОБА_3 . У подальшому, близько 09 год. 28 хв., ОСОБА_3 , перебуваючи в приміщенні квартири АДРЕСА_4 , скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, почав шукати майно, яке можна викрасти. Так, в спальній кімнаті з полиць привласнив конверт з грошовими коштами у сумі 10 000 грн., а в іншій кімнаті - флеш-накопичувач «Transcend JetFlash 300 8GВ», вартістю 176 грн. 67 коп., що належать потерпілій ОСОБА_9 . Проте, з причин, що не залежали від їх волі (затримання потерпілою та іншими громадянами на місці вчинення злочину), не вчинили всіх дій, які ОСОБА_3 та ОСОБА_4 спільно вважали за необхідне для здійснення крадіжки до кінці.

Допитані обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , кожен окремо, свою вину у висунутому звинуваченні визнали у повному обсязі, щиро покаялись і дали показання, які за своїм змістом повністю відповідають викладеним вище обставинам вчинення ними злочину, пояснивши, що дійсно, 29 липня 2025 року близько 09 год. 20 хв., попередньо домовившись про вчинення крадіжки з розподілом ролей, прибули на восьмий поверх житлового будинку АДРЕСА_4 , з метою таємно викрасти чуже майно шляхом проникнення в житло громадян. При цьому ОСОБА_4 залишився в під`їзді, щоб спостерігати за обстановокю та попередити про небезпеку, а ОСОБА_3 шляхом пошкодження замків вхідних дверей проник до квартири АДРЕСА_4 , де заволодів грошовими коштами у сумі 10 000 грн. та флеш-накопичувачем, вартість якого та їх належність потерпілій не оспорювали. Однак, оскільки вони були затримані потерпілою та іншими громадянами на місці вчинення злочину, вони не вчинили всіх дій, які спільно вважали необхідними для доведення злочину до кінця з причин, що не залежали від їх волі.

Враховуючи те, що обвинувачені та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини, які підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні та викладені в обвинувальному акті, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі.

За таких обставин, суд вважає доведеним, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 29 липня 2025 року вчинили в умовах військового стану за попередньою змовою групою осіб незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), яке належить потерпілій ОСОБА_9 , поєднане з проникненням у житло, а тому всі ці дії кожного з обвинувачених кваліфікує за ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України.

Потерпіла ОСОБА_9 заявила цивільний позов про відшкодування моральної (100 000 грн.) та матеріальної (13 555 грн. 67 коп.) шкоди, завданої злочином.

У судовому засіданні потерпіла підтвердила, що обвинувачені у повному обсязі добровільно відшкодували їй матеріальну шкоду завдану злочином, та 10 000 грн. на відшкодування моральної шкоди завданої злочином, а тому в цій частині від своїх вимог відмовилася, що прийнято судом.

Що ж стосується моральної шкоди в розмірі 90 000 грн., яку потерпіла просила стягнути солідарно з обвинувачених, то свої вимоги обґрунтувала погіршенням стану свого здоров?я, страхом за своє життя та пережитими стражданнями у зв?зку з порушенням обвинуваченими її права на приватність та житло.

Прокурор підтримав вказані вимоги потерпілої та просив їх задовольнити.

Обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з урахуванням добровільно сплачених ними коштів на відшкодування шкоди вимоги потерпілої про відшкодування їй ще 90 000 грн. як моральної шкоди заперечили, пославшись на свій матеріальний стан.

Враховуючи проведений аналіз доказів та висновки суду щодо доведеності винуватості обох обвинувачених, з'ясувавши всі обставини, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, встановивши фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини, зважаючи на поведінку обвинувачених після вчиненого злочину (прояві співчуття, щире каяття, добровільне відшкодування шкоди тощо), тяжкість вимушених змін в житті потерпілої, суд на підставі ст. 23 ЦК України, врахувавши матеріальний стан обвинувачених, наявність в них утриманців, вважає за необхідне задовольнити поданий позов потерпілої до обвинувачених частково, тобто на суму 50 000 грн., відмовивши в іншій частині.

При призначенні обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 покарання суд згідно з вимогами ст. ст. 65 та 68 КК України враховує ступінь тяжкості спільно вчиненого ними злочину, який згідно із ст. 12 КК України є тяжким, дані про особи винних, які раніше притягалися до кримінальної відповідальності, характеризуються посередньо, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебувають, відтак відсутні сумнів в їх осудності. Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , суд визнає їх щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину. Обставин, що обтяжує покарання, не встановлено.

Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, суд в даному конкретному випадку, беручи до уваги і консолідовану з цього приводу позицію всіх сторін та потерпілої, вважає за можливе виправлення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , в умовах без ізоляції від суспільства, призначивши їм покарання за вчинений ними злочин в межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі та застосувавши до них правила ст. 75 КК України, у зв?язкуу з чим звільнивши від відбування покарання з випробуванням, одночасно поклавши на них обов`язки, які сприятимуть їх виправленню, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для їх виправлення та попередження вчинення ними нового кримінального правопорушення, при цьому правових підстав для застосування ст. 69 КК України суд не вбачає.

Враховуючи обґрунтованість висунутого обвинувачення, обраний судом вид покарання, відсутність з цього приводу клопотань сторін провадження, суд вважає за необхідне раніше обраний запобіжний захід щодо обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - у виді застави з покладеними на них обов`язками скасувати та звернути частину застави на викоання вироку суду в частині вирішеного цивільного позову.

Витрати на правову допомогу в сумі 4 200 грн., а також судові витрати за проведення експертиз, належить стягнути солідарно з обох обвинувачених на користь в першому випадку потерпілої, а в другому - на користь держави, оскільки вони є документально підтверджені та відповідають принципу розумності.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3 ст. 349, ч. 2 ст. 197, ст. ст. 122, 177, 178, 183, 368, 373-376, 615 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, за якою призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п?ять) років.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, за якою призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п?ять) років.

На підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком, кожному, на 3 (три) роки, якщо вони протягом іспитового строку не вчинять нового кримінального правопорушення та виконають покладені на них, кожного окремо, обов`язки: - повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Заявлений потерпілою ОСОБА_9 цивільний позов про відшкодування моральної шкоди, завданої злочином, в розмірі 90 000 грн. - задовольнити частково. Стягнути солідарно з обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь потерпілої ОСОБА_9 50 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої злочином, а в іншій частині - в задоволені позову відмовити.

Стягнути солідарно з обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь потерпілої ОСОБА_9 витрати на правову допомогу в сумі 4 200 грн.

На підставі ч. 2 ст. 122 КПК України стягнути солідарно з обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на відшкодування судових втрат за проведення експертизи 9 805 грн. 40 коп. в дохід держави.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_3 - ЗАСТАВА в сумі 151 400 грн. - скасувати, звернути частину застави на виконання вироку в частині задоволеного цивільного позову потерпілої, а саме перерахувавши 25 000 грн. на користь потерпілої ОСОБА_9 (р/р: IBAN: НОМЕР_1 , банк: ПРИВАТБАНК; МФО: 305299), в іншій частині на суму 126 400 грн. - повернути як предмет застави, заставодавцю.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 - ЗАСТАВА в сумі 151 400 грн. - скасувати, звернути частину застави на виконання вироку в частині задоволеного цивільного позову потерпілої, а саме перерахувавши 25 000 грн. на користь потерпілої ОСОБА_9 (р/р: IBAN: НОМЕР_1 , банк: ПРИВАТБАНК; МФО: 305299), в іншій частині на суму 126 400 грн. - повернути як предмет застави, заставодавцю.

Речові докази після набрання вироком законної сили: особисті речі потерпілої ОСОБА_9 - повернути останній та використовувати за належністю.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляції через Святошинський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

СУДДЯ ОСОБА_1