УХВАЛА

про відмову у задоволенні заяви про відвід судді

Справа № 495/6540/24

Номер провадження 1-кс/495/2413/2025

26 листопада 2025 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білгород-Дністровський заяву ОСОБА_3 про відвід головуючої судді ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000029 від 20.01.2024 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 305 та ч. 3 ст. 307 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадження судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 надійшла заява ОСОБА_3 про відвід головуючої судді ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000029 від 20.01.2024 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , передбачених ч. 2 ст.15, ч.3 ст. 305 та ч. 3 ст. 307 КК України.

Суть заяви

На розгляді у судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_4 перебуває кримінальне провадження № 0000029 від 20.01.2024 за обвинуваченням ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 305, ч. 3 ст. 307 КК України, за обставинами, викладеними в обвинувальному акті.

Статтею 80 КПК України визначено, що за наявності підстав, передбачених статтею 75 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні. Подання заяви про відвід після початку судового розгляду допускається лише у випадках, якщо підстава для відводу стала відома після початку судового розгляду. Відвід повинен бути вмотивованим.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Як зазначає захисник, ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 25.09.2025 було задоволено клопотання прокурора про застосування до обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 примусового приводу з метою їх доставки до приміщення суду для подальшої участі у судовому засіданні, хоча в ході судового засідання прокурор підтримав захисника, яка клопотала про проведення судового засідання в режимі відеоконференції з обвинуваченими. При цьому, зазначене рішення приймалось з мотивів нібито неналежного виконання її підзахисними своїх процесуальних обов`язків, що, на думку захисника, не відповідає дійсності.

Пунктом 5 частини 1 статті 138 КПК України визначено, що поважними причинами неприбуття особи на виклик є тяжка хвороба або перебування в закладі охорони здоров`я у зв`язку з лікуванням або вагітністю за умови неможливості тимчасово залишити цей заклад.

Захисник ОСОБА_3 зауважує, що під час розгляду клопотання прокурора про застосування до обвинувачених примусового приводу стороною захисту зазначалось, що наразі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 проживають разом з родинами на території Тульчинського району Вінницької області, де також проходять тривалий курс лікування від хвороб, отриманих під час перебування в умовах слідчого ізолятору.

При цьому, зміна місця проживання підзахисними була вимушеною мірою, пов`язаною, перш за все, з їх скрутним матеріальним становищем, враховуючи також що обвинувачені не є громадянами України, не мають на території України власного житла та унеможливлює їх працевлаштування. Зазначені обставини у своїй сукупності унеможливили їх прибуття до приміщення суду. На підтвердження вказаного захисником були надані суду копії відповідних документів. Крім того, сторона захисту повідомляла суд, що обвинувачені мають змогу приймати участь у судових засіданнях дистанційно, а тому ОСОБА_3 , як захисником, будуть вжиті необхідні заходи для організації проведення відеоконференції за допомогою їх власних технічних засобів.

Таким чином, неможливо в даній ситуації впевнено стверджувати, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 умисно вчиняють перешкоди у розгляді кримінального провадження за їх обвинуваченням та/або зухвало відносяться до своїх процесуальних обов`язків і уникають явки до суду.

Проте, вказані доводи головуючою суддею були фактично відкинуті і не враховані при прийнятті рішення про задоволення клопотання прокурора навіть без належного обґрунтування такої позиції.

Згідно приписів ч. 1, 2 ст. 139 КПК України, якщо обвинувачений, який був у встановленому цим Кодексом порядку викликаний (зокрема, наявне підтвердження отримання ним повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом), не з`явився без поважних причин або не повідомив про причини свого неприбуття, до нього може бути застосовано привід.

Обґрунтовуючи заявлений відвід, захисник вказує також, що у своєму рішенні суддя ОСОБА_4 зазначає, що обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 були повідомлені про дату і час судового засідання з розгляду кримінального провадження за їх обвинуваченням належним чином, але до суду не з`явились без повідомлення про причини неявки, що також не відповідає дійсності, оскільки матеріали судової справи не містять підтвердження вручення підзахисним відповідної повістки, а про причини і поважність їх неявки було повідомлено їх захисником під час судового засідання.

За таких обставин, на думку захисника, ухвала про здійснення примусового приводу підзахисних була винесена всупереч нормам діючого законодавства, а тому є протиправною і такою, що невиправдано порушує законні права та інтереси обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , штучно створюючи умови, які погіршують їх процесуальне становище.

Вказане, на її думку, підтверджує факт упередженого та необ`єктивного ставлення головуючої судді до сторони захисту.

Позиції учасників судового провадження

Учасники кримінального провадження у судове засідання не з`явилися. Пояснень щодо заявленого самовідводу не надали.

Суддя ОСОБА_4 повідомлена про місце, час і дату розгляду заяви про відвід, у судове засідання не прибула.

У зв`язку із неприбуттям в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалося, що відповідає положенням ч. 4 ст. 107 КПК України.

Відповідно до положень ст. 81 КПК України обов`язковість участі сторін у розгляді заяви про відвід (самовідвід) не встановлена, тому суд вважає за доцільне розглянути заяву за їх відсутності невідкладно.

Мотиви та оцінка заявленої заяви про відвід судді

Згідно з ч. 1 ст. 21 КПК України кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Важливою процесуальною гарантією реалізації права кожної людини на справедливий судовий розгляд незалежним і безстороннім судом у кримінальному провадженні України є інститут відводів (самовідводів) професійних суддів і присяжних, який являє собою сукупність процесуальних норм, що передбачають ініціювання та вирішення питання про недопущення судді до участі або усунення його від участі в кримінальному провадженні за наявності обставин, що виключають таку участь. З метою дотримання цієї гарантії, статтею 80 КПК України передбачено право учасників судового провадження заявити відвід.

Так, відповідно до частин 1, 2 статті 80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтею 75, 76 цього Кодексу, судді може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.

Підстави для відводу судді, закріплені в статтях 75, 76 КПК України.

Так, серед іншого, відповідно до пункту 4 частини 1 статті 75 КПК України, суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини «Білуха проти України» особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (пункт 43 рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії»).

Відвід вважається необґрунтованим, якщо у заяві про відвід відсутні будь-які докази, які свідчили б про необ`єктивність чи упередженість судді щодо заявника, або якщо підстави для відводу ґрунтуються на власних припущеннях заявника, або якщо підставою для відводу є непогодження сторони з процесуальними рішеннями судді.

Згідно з роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади», процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом (п. 10). Відповідно, незгода сторони з винесеним суддею судовим рішенням, а так само прийняття суддею процесуальних рішень, розгляд суддею клопотань сторін по справі, не може бути підставою для відводу судді, а має наслідком право сторони на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Так, Верховний Суд вважає відвід завідомо безпідставним, якщо у заяві про відвід відсутні будь-які докази, які свідчили б про необ`єктивність чи упередженість судді щодо заявника, тобто підстави для відводу ґрунтуються на власних припущеннях заявника, або якщо підставою для відводу є непогодження сторони з процесуальними рішеннями судді. В ухвалі від 18 грудня 2018 року у справі № 910/2968/18 Верховний Суд визнав відвід завідомо безпідставним, а його заявлення - зловживанням процесуальними правами, оскільки вказаний відвід по суті «є висловленням незгоди з процесуальним рішенням Верховного Суду після того, як суд мотивував таке рішення».

Вивчивши доводи заяви про відвід судді ОСОБА_4 , суд враховує, що окрім переліку обставин, які є безумовними підставами для відводу судді, у процесуальному законі також зазначені й виняткові випадки, за яких заявлення відводу apriori не може бути підставою для застосування цього процесуального інституту. Зокрема, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Суд зауважує, що подання заяви про відвід повинно містити беззаперечні обставини, які б поза розумним сумнівом могли б свідчити про наявність підстав для відводу судді, а подана заява про відвід фактично є незгодою з процесуальним рішенням судді. Заява про відвід містить лише припущення про існування обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді, не підтверджених жодними належними і допустимими доказами, що не може бути підставою для відводу судді. Заявлений відвід не містить належних та підтверджених даних, які б свідчили про наявність таких підстав відводу, що передбачені нормами КПК України.

Захисник обвинувачених не наводить обставин, які б могли свідчити про існування обґрунтованих сумнівів у об`єктивності та неупередженості головуючої судді ОСОБА_4 при розгляді матеріалів кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , передбачених ч. 2 ст.15, ч.3 ст. 305 та ч. 3 ст. 307 КК України, в розумінні статті 75 КПК України.

Крім цього, суд зазначає, що процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом, відповідно, незгода сторони з процесуальним розглядом, а так само прийняття суддею процесуальних рішень, не може бути підставою для відводу судді, а має наслідком право сторони на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Отже, сумніви заявника стосовно неупередженості судді ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, а також щодо можливих видимих ознак її наявності, не підтверджені жодними доказами, а тому, не можуть бути визнані об`єктивно обґрунтованими та виправданими.

Крім того, з доводів захисника не простежується будь-яка залежність чи взаємозв`язок, що прямо чи опосередковано вказували б на упередженість чи необ`єктивність судді ОСОБА_4 ..

Інших обставин, які б викликали сумнів в об`єктивності та неупередженості судді не виявлено.

Отже, оскільки заявлений відвід судді ОСОБА_4 не містить викладу обставин, підтверджених відповідними доказами, які б свідчили про наявність підстав, передбачених статтею 75 КПК України, та обґрунтованих доводів про упередженість головуючої судді, суд приходить до висновку, що у задоволенні заяви про відвід необхідно відмовити.

Керуючись статтями 75, 76, 80, 81, 309 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_3 про відвід головуючої судді ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000029 від 20.01.2024 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 305 та ч. 3 ст. 307 КК України - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_8