КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/7999/2025 Суддя-доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі: ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

захисників ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 17 вересня 2025 року в кримінальному провадженні № 0000006 від 06.01.2025 про накладення арешту на майно,-

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_9 звернулась до суду з клопотанням про накладення арешту на майно.

Просила накласти арешт із з забороною розпоряджання, відчуження та користування на майно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вилучене 04.09.2025 у ході проведення особистого обшуку останнього під час затримання в порядку ст. 208 КПК України, а саме на:

-тримач від сім-картки з номером НОМЕР_1 ;

-запаковані стартові пакети у кількості 5 штук з номерами: НОМЕР_2 ; НОМЕР_3 ; НОМЕР_4 ; НОМЕР_5 ; НОМЕР_6 ;

-паспорт громадянина України, посвідчення водія, картка фізичної особи платника податків на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

-мобільний телефон марки iPhone 13 зеленого кольору в чохлі синього кольору;

-мобільний телефон марки iPhone білого кольору в чохлі чорного кольору;

-коробка з мобільним телефоном iPhone 13 Midnight з imei: НОМЕР_7 ;

-5 батарей до мобільних телефонів;

-Роутер TP-Link з imei НОМЕР_8 із сім-карткою оператора «Київстар» та дві кришки до нього;

-Мобільний телефон Nokia сірого кольору з imei1: НОМЕР_9 , imei2: НОМЕР_10 без сім-картки;

-Мобільний телефон Nokia сірого кольору з imei1: НОМЕР_11 , imei2: НОМЕР_12 із сім-карткою «Київстар»;

-Чек на iPhone 13 Midnight на 1 арк;

-Запакована коробка з телефоном Nokia 105 з imei1: НОМЕР_13 , imei2: НОМЕР_14 ;

-Запакована коробка з роутером з imei: НОМЕР_15 ;

-Грошові кошти: 61 купюра номіналом 1000 гривень, 4 купюри номіналом 1000 гривень, 1 купюра номіналом 500 гривень, 3 купюри номіналом 200 гривень, 2 купюри номіналом 20 гривень - загальною сумою 66 140 гривень;

-Грошові кошти: 277 купюр номіналом 100 доларів США загальною сумою 27 700 доларів США.

В обґрунтування клопотання зазначала, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000006 за підозрою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 14, п. п. 1, 5, 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 369 КК України та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України.

09.07.2025 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14, п. п. 1, 5, 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, в порядку , передбаченому ст. 111, 135 КПК України - шляхом вручення дружині ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , котра повідомила що місцеперебування її чоловіка їй не відомо.

04.09.2025 підозрюваного ОСОБА_8 було затримано на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_13 №757/32421/25-к від 10.07.2025.

Під час затримання ОСОБА_8 на підставі ч. 3 ст. 208 КПК України, із дотриманням правил передбачених ч. 7 ст. 233 і ст. 236 КК України проведено обшук затриманого, в ході чого було виявлено та вилучено:

-тримач від сім-картки з номером НОМЕР_1 ;

-запаковані стартові пакети у кількості 5 штук з номерами: НОМЕР_2 ; НОМЕР_3 ; НОМЕР_4 ; НОМЕР_5 ; НОМЕР_6 ;

-паспорт громадянина України, посвідчення водія, картка фізичної особи платника податків на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

-мобільний телефон марки iPhone 13 зеленого кольору в чохлі синього кольору;

-мобільний телефон марки iPhone білого кольору в чохлі чорного кольору;

-коробка з мобільним телефоном iPhone 13 Midnight з imei: НОМЕР_7 ;

-5 батарей до мобільних телефонів;

-Роутер TP-Link з imei НОМЕР_8 із сім-карткою оператора «Київстар» та дві кришки до нього;

-Мобільний телефон Nokia сірого кольору з imei1: НОМЕР_9 , imei2: НОМЕР_10 без сім-картки;

-Мобільний телефон Nokia сірого кольору з imei1: НОМЕР_11 , imei2: НОМЕР_12 із сім-карткою «Київстар»;

-Чек на iPhone 13 Midnight на 1 арк;

-Запакована коробка з телефоном Nokia 105 з imei1: НОМЕР_13 , imei2: НОМЕР_14 ;

-Запакована коробка з роутером з imei: НОМЕР_15 ;

-Грошові кошти: 61 купюра номіналом 1000 гривень, 4 купюри номіналом 1000 гривень, 1 купюра номіналом 500 гривень, 3 купюри номіналом 200 гривень, 2 купюри номіналом 20 гривень - загальною сумою 66 140 гривень;

-Грошові кошти: 277 купюр номіналом 100 доларів США загальною сумою 27 700 доларів США.

04.09.2025 постановою слідчого слідчої групи ГСУ НП України ОСОБА_14 вказане майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 17 вересня 2025 року клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_9 про арешт майна, в рамках кримінального провадження № 0000006 - задоволено.

Накладено арешт із з забороною розпоряджання, відчуження та користування на майно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вилучене 04.09.2025 у ході проведення особистого обшуку останнього під час затримання в порядку ст. 208 КПК України, а саме на:

-тримач від сім-картки з номером НОМЕР_1 ;

-запаковані стартові пакети у кількості 5 штук з номерами: НОМЕР_2 ; НОМЕР_3 ; НОМЕР_4 ; НОМЕР_5 ; НОМЕР_6 ;

-паспорт громадянина України, посвідчення водія, картка фізичної особи платника податків на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

-мобільний телефон марки iPhone 13 зеленого кольору в чохлі синього кольору;

-мобільний телефон марки iPhone білого кольору в чохлі чорного кольору;

-коробка з мобільним телефоном iPhone 13 Midnight з imei: НОМЕР_7 ;

-5 батарей до мобільних телефонів;

-Роутер TP-Link з imei НОМЕР_8 із сім-карткою оператора «Київстар» та дві кришки до нього;

-Мобільний телефон Nokia сірого кольору з imei1: НОМЕР_9 , imei2: НОМЕР_10 без сім-картки;

-Мобільний телефон Nokia сірого кольору з imei1: НОМЕР_11 , imei2: НОМЕР_12 із сім-карткою «Київстар»;

-Чек на iPhone 13 Midnight на 1 арк;

-Запакована коробка з телефоном Nokia 105 з imei1: НОМЕР_13 , imei2: НОМЕР_14 ;

-Запакована коробка з роутером з imei: НОМЕР_15 ;

-Грошові кошти: 61 купюра номіналом 1000 гривень, 4 купюри номіналом 1000 гривень, 1 купюра номіналом 500 гривень, 3 купюри номіналом 200 гривень, 2 купюри номіналом 20 гривень - загальною сумою 66 140 гривень;

-Грошові кошти: 277 купюр номіналом 100 доларів США загальною сумою 27 700 доларів США.

Задовольняючи клопотання слідчий суддя дійшов до висновку, що майно відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, та постановою слідчого Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_14 від 04.09.2025 року визнано речовим доказами у кримінальному провадженні № 0000006 від 06.01.2025, та зважаючи на те, що незастосування накладення арешту може призвести до наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, беручи до уваги наслідки арешту майна для інших осіб, розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, доведеність необхідності такого заходу забезпечення кримінального провадження, та з метою забезпечення збереження речових доказів.

Не погоджуючись із ухвалою слідчого судді, адвокат ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_8 , 06.10.2025 подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання.

Просив поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 17 вересня 2025 року у зв`язку з тим, що адвокат отримав копію оскаржуваної ухвали 29 вересня 2025 року.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначив, що слідчим суддею не дотримані вимоги ч.1 ст.173 КПК України та п.1, 5, 6 ч.2 ст.173 КПК України.

Слідчим суддею в оскаржуваній ухвалі не надано жодного обґрунтування наявності обставин, передбачених ч.3 ст.132 КПК України.

У клопотанні слідчої про накладення арешту майна зазначається єдина правова підстава для накладення арешту майна - збереження речових доказів, проте в якості обґрунтування наявності ознак того, що вилучені речі підпадають під ознаки речових доказів слідчою здійснено лише цитування положень ст. 98 КПК України, що не може бути підставою для ухвалення судового рішення про задоволення відповідного клопотання. При цьому, слідчий суддя при обґрунтуванні відповідності вилучених речей до ознак речових доказів, обмежився лише констатуванням того факту, що вилучене майно відповідає даним критеріям.

З метою створення видимості про те, що вилучені у ході обушку речі є речовими доказами, слідча посилається на прийняття постанови про визначення речовим доказом, що жодними положеннями КПК України не передбачено, а сама постанова містить лише посилання на положення цього Кодексу, тобто не містить відомостей, які б дозволяли дійти висновку про те, що вилучені речі підпадають під ознаки ст. 98 КПК України.

У матеріалах кримінального провадження відсутні протоколи огляду вилучених речей та документів, що унеможливлює встановлення їхніх індивідуальних ознак, властивостей чи змісту.

У протоколі затримання ОСОБА_8 не деталізовано інформацію відносно вилучення телефонів, в протоколі відсутня інформація про те, чи були телефони справні взагалі, чи оглядався їх вміст перед вилученням.

Під час проведення обшуку не були належним чином перевірені та висвітлені в протоколі затримання факти, що свідчили б взагалі про можливу наявність даних на вилучених телефонах, ні в постанові про визнання речовими доказами, ні в клопотанні про накладення арешту не було конкретизовано, яка саме інформація з телефонів, на думку сторони обвинувачення, має значення для кримінального провадження.

При ухваленні рішення слідчим суддею не було надано жодного обґрунтування тому, що грошові кошти мають будь-яке відношення до кримінального провадження, немає жодних даних про те, що грошові кошти є предметом кримінального правопорушення, чи можуть містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Заслухавши доповідь судді, доводи представника власника майна, в підтримку поданої апеляційної скарги, яку він підтримав з наведених в ній підстав, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та зазначав, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга представника власника майна не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

З матеріалів судового провадження вбачається, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000006 за підозрою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 14, п. п. 1, 5, 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 369 КК України та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України.

09.07.2025ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14, п. п. 1, 5, 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, в порядку, передбаченому ст. 111, 135 КПК України - шляхом вручення дружині ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , котра повідомила що місцеперебування її чоловіка їй не відомо.

04.09.2025 підозрюваного ОСОБА_8 було затримано на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_13 №757/32421/25-к від 10.07.2025.

Під час затримання ОСОБА_8 на підставі ч. 3 ст. 208 КПК України, із дотриманням правил передбачених ч. 7 ст. 233 і ст. 236 КК України проведено обшук затриманого, в ході чого було виявлено та вилучено:

-тримач від сім-картки з номером НОМЕР_1 ;

-запаковані стартові пакети у кількості 5 штук з номерами: НОМЕР_2 ; НОМЕР_3 ; НОМЕР_4 ; НОМЕР_5 ; НОМЕР_6 ;

-паспорт громадянина України, посвідчення водія, картка фізичної особи платника податків на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

-мобільний телефон марки iPhone 13 зеленого кольору в чохлі синього кольору;

-мобільний телефон марки iPhone білого кольору в чохлі чорного кольору;

-коробка з мобільним телефоном iPhone 13 Midnight з imei: НОМЕР_7 ;

-5 батарей до мобільних телефонів;

-Роутер TP-Link з imei НОМЕР_8 із сім-карткою оператора «Київстар» та дві кришки до нього;

-Мобільний телефон Nokia сірого кольору з imei1: НОМЕР_9 , imei2: НОМЕР_10 без сім-картки;

-Мобільний телефон Nokia сірого кольору з imei1: НОМЕР_11 , imei2: НОМЕР_12 із сім-карткою «Київстар»;

-Чек на iPhone 13 Midnight на 1 арк;

-Запакована коробка з телефоном Nokia 105 з imei1: НОМЕР_13 , imei2: НОМЕР_14 ;

-Запакована коробка з роутером з imei: НОМЕР_15 ;

-Грошові кошти: 61 купюра номіналом 1000 гривень, 4 купюри номіналом 1000 гривень, 1 купюра номіналом 500 гривень, 3 купюри номіналом 200 гривень, 2 купюри номіналом 20 гривень - загальною сумою 66 140 гривень;

-Грошові кошти: 277 купюр номіналом 100 доларів США загальною сумою 27 700 доларів США.

04.09.2025 постановою слідчого слідчої групи ГСУ НП України ОСОБА_14 вказане майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Слідчий суддя зазначав, що майно відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, та постановою слідчого Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_14 від 04.09.2025 року визнано речовим доказами у кримінальному провадженні № 0000006 від 06.01.2025, та зважаючи на те, що незастосування накладення арешту може призвести до наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, беручи до уваги наслідки арешту майна для інших осіб, розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, доведеність необхідності такого заходу забезпечення кримінального провадження, та з метою забезпечення збереження речових доказів.

Колегією суддів встановлено, що повний текст ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 17 вересня 2025 року було отримано 29.09.2025 року, а тому строк на подання апеляційної скарги не пропущений.

З висновками слідчого судді колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні прокурора доводи про накладення арешту на майно перевірялись судом першої інстанції. При цьому були, досліджені матеріали судового провадження, вислухано доводи прокурора в підтримку поданого клопотання, а також з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

При винесенні ухвали слідчим суддею, у відповідності до вимог ст. 173 КПК України, були враховані наведені в клопотанні слідчого правові підстави для арешту майна, можливість використання майна, як доказу у кримінальному провадженні, а також обставини кримінального провадження № 0000006 від 06.01.2025, та відношення до нього вказаного майна, а тому слідчий суддя обґрунтовано задовольнив вказане клопотання слідчого про арешт майна, з урахуванням наявних для цього підстав, передбачених ст. 170 КПК України.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя, всупереч твердженням апелянта обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, наклав арешт на вище зазначене майно, з тих підстав, що зазначене в клопотанні майно, підпадає під ознаки речових доказів, а також постановою слідчого від 04.09.2025 вищевказане майно визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні, оскільки майно відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

Крім того, ст. 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

З огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

З огляду на наведене та враховуючи, що в засіданні суду першої інстанції ретельно перевірено відношення майна до матеріалів кримінального провадження, а також встановлено мету арешту майна відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, а саме збереження речових доказів, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на вилучене майно, з підстав того, що воно відповідає критеріям речових доказів, визначених ст. 98 КПК України.

Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя, в свою чергу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 132, 170 - 173 КПК України, наклав арешт на майно.

Підстав сумніватися в співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження колегія суддів не вбачає. Обставини кримінального провадження на час прийняття рішення вимагали вжиття такого методу державного регулювання, як накладення арешту.

Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, які можуть суттєво позначитися на інтересах інших осіб, колегією суддів не встановлено.

Колегія суддів вважає, що не є підставою для скасування оскаржуваної ухвали твердження апелянта, що слідчим суддею під час розгляду питання щодо арешту майна не здійснено належної перевірки та не обґрунтовано правову підставу і мету такого арешту, не перевірено законність походження майна вилученого під час обшуку, адже такі твердження мають бути перевірені органом досудового розслідування, під час розслідування кримінального провадження № 0000006 від 06.01.2025.

Зважаючи на викладене, в сукупності з обставинами провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт, діяв у спосіб та у межах діючого законодавства, арешт застосував правомірно, а тому доводи апелянта стосовно незаконності ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими.

Всі інші зазначені в апеляційній скарзі обставини не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали суду.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що арешт майна є тимчасовим заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження, який в подальшому може бути скасований у визначеному законом порядку. У відповідності до вимог ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

На підставі вищевикладеного колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу представника власника майна, слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без зміни.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 376, 407, 418, 422 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 17 вересня 2025 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

______________ _____________ ___________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3