ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/8489/24
провадження № 1-кп/753/1041/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" січня 2026 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

провівши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві судовий розгляд у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, востаннє: 15.02.2011 року Апеляційним судом м. Києва за п.7 ч.2 ст.115, ч.1 ст.185, ст.70 КК України до 14 років позбавлення волі, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У Дарницькому районному суді м. Києва на розгляді перебуває вищевказане кримінальне провадження.

В судовому засіданні прокурор просив продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 ,зазначивши обставини, які свідчать про існування ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст.177 КПК України, зокрема: ризик переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілого, можливість вчинити інше кримінальне правопорушення. Так як обставини, які слугували підставою для обрання зазначеного запобіжного заходу на даний час не відпали та продовжують існувати.

Захисник ОСОБА_6 заперечував щодо продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою та просила його змінити на інший більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою, зокрема на цілодобовий домашній арешт. Просив суд врахувати, що обвинувачений має міцні соціальні зв`язки - дружину та двох батьків, має постійне місце реєстрації та проживання у м. Києві. Крім того, захисник вказує, що прокурором не доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. А тому враховуючи зазначені обставини, просить змінити ОСОБА_7 запобіжний захід на більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою. Оскільки саме такий запобіжний захід буде відповідати критеріям справедливості та здатен повністю забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого. Разом з цим, захисник просила визначити заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб з покладенням певних обов`язків, якщо суд дійде висновку про необхідність продовжити строк тримання під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав позицію своїх захисників.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, вивчивши обвинувальний акт, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Вирішуючи питання доцільності продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , суд виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, зокрема, що обвинувачений може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілого, вчинити інше кримінальне правопорушення, про що відповідно до ч. 1 ст. 178 КПК України свідчать такі обставини, як тяжкість та підвищена суспільна небезпечність інкримінованого йому злочину, що може бути достатньою причиною разом з іншими для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою (рішення ЄСПЛ від 12.03.2013 року у справі «Волосюк протиУкраїни»).

Так, реальним на переконання суду є ризик переховування від суду, адже наявність певного ризику/ризиків, зокрема ризику втечі, має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova (Бекчиєв проти Молдови), Panchenko v. Russia (Панченко проти Росії)), а у даному конкретному випадку, такий ризик є обґрунтованим.

Дійсним є такий ризик і у розрізі того, що перебуваючи на свободі будучи обізнаним з санкцією статті, яка йому інкримінується, усвідомлюючи суворість покарання, яке йому загрожує, останній може переховуватися від суду та уникнути кримінальної відповідальності шляхом зміни місця проживання та неявки до суду.

Оцінюючи наявність ризику (впливу на потерпілого та свідків, суд виходить з встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України порядку отримання показань від свідків, експертів та спеціалістів у кримінальному провадженні на різних його етапах, та уважає, що ризик такого впливу зберігається до отримання їх безпосередньо судом під час розгляду справи по суті.

Щодо ризику вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження вчинення кримінального правопорушення, то обвинувачений ОСОБА_7 , будучи раніше притягнутим до кримінальної відповідальності за аналогічний злочин, на шлях виправлення не став, а зробив подальший свідомий вибір та знову вчинив кримінальне правопорушення, крім того останній не працює та не має джерела постійного доходу та засобів для існування.

Отже підстави, за яких судом було застосовано до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та обставини, які при цьому враховувались не змінились, а ризики не зменшились та є триваючими.

Так, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15, п. 13 ч.2 ст. 115 КК України який, відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років або довічне позбавлення волі.

Розглядаючи можливість застосування щодо обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою, про що просить сторона захисту, суд, враховуючи вищенаведене, вважає його таким, що не здатний забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, не зможе запобігти ризикам у даному кримінальному провадженні.

Також суд відповідно до вимог ст.178 КПК України приймає до уваги інші дані про особу обвинуваченого, зокрема, те, що він раніше притягувався до кримінальної відповідальності за аналогічний злочин, не працевлаштований, та позбавлений засобів для існування, вік та стан здоров`я, щодо якого на даний час в розпорядженні суду відсутні об`єктивні медичні застереження щодо неможливості перебування його під вартою, тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому при винесенні обвинувального вироку.

Враховуючи стадію судового розгляду, суд також вважає, що на даний час існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, зокрема, можливість обвинуваченого ОСОБА_7 ухилитися від суду та не виконати його процесуальні рішення (ризик переховування), незаконно впливати на свідків та потерпілого, які ще не допитані у даному кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Наявність декількох ризиків у сукупності, існування яких доведене прокурором, унеможливлює застосування до обвинуваченого менш суворого запобіжного заходу, оскільки жоден з них не може запобігти існуючим ризикам та забезпечити виконання ним своїх обов`язків.

З метою забезпечення належної поведінки обвинуваченого ОСОБА_7 та виконання ним процесуальних обов`язків, запобігання можливому переховуванню від суду, незаконного впливу на потерпілого, свідків та інших учасників кримінального провадження, вчинення іншого кримінального правопорушення, а також з метою створення необхідних умов для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, із врахуванням особи обвинуваченого ОСОБА_7 , стану здоров`я, майнового стану, інкримінованого правопорушення, соціальних зв`язків, суд приходить до переконання про необхідність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на два місяці, враховуючи перебіг судового розгляду, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не буде здатен запобігти існуючим ризикам.

Відповідно ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Отже враховуючи кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_7 суд не визначає останньому розмір застави.

Враховуючи викладене, керуючись ст.331КПК України

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого за ч. 3 ст. 15, п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України в Державній установі «Київський слідчий ізолятор», строком на 60 діб, тобто до 20.03.2026 року включно.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом 5 діб з дня її оголошення до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва.

Головуючий суддя:

Судді: