Слобідський районний суд міста Харкова
Номер провадження 1-кп/641/575/2025 Справа № 641/2278/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2025 року Слобідський районний суд м. Харкова в складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова матеріали кримінального провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000068 від 18.03.2025 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Харкова, українки, громадянки України, з спеціальною освітою, незаміжньої, осіб похилого віку на утриманні не має, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працюючої, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої: 1) 02.11.2022 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ч.1 ст.309 КК України до штрафу у розмірі 17 000 грн, штраф сплачено; 27.05.2024 року Ленінським районним судом м. Харкова за ч.1 ст.309 КК України до 1 року 6 місяців пробаційного нагляду; 02.05.2025 року Основ`янським районним судом м. Харкова за ч.3 ст.389 КК України, від покарання звільнена на підставі ч.1 ст.74 КК України, у зв`язку з відсутністю процесуальної можливості призначення покарання, передбаченого санкцією цієї статті, у вчиненні кримінального правопорушення- злочину, передбаченого ч.2 ст.309 КК України.

встановив:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 будучи судимою за кримінальні правопорушення у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів, на шлях виправлення не стала та протягом року після засудження за ст.309 КК України вчинила нове кримінальне правопорушення, злочин за наступних обставин. 17.03.2025 близько 17:00 годин, більш точний час не встановлений, в районі будинку 6/8 по проспекту Байрона Слобідського району в місті Харкові, діючи з метою придбання психотропної речовини, з мотивів задоволення власних потреб пов`язаних із вживанням психотропної речовини, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, і свідомо бажаючи їх настання, незаконно придбала у невстановленої особи один полімерний зіп-пакет з порошкоподібною речовиною. ОСОБА_4 , будучи особою, яка вживає психотропні речовини, достовірно усвідомлюючи, що придбаний нею один прозорий полімерний зіп-пакет з порошкоподібною речовиною білого кольору є психотропною речовиною, обіг якої заборонено - РVР, помістила її до лівої кишені куртки, в яку була одягнена, тим самим почала незаконно зберігати при собі з метою подальшого особистого вживання без мети збуту, з мотивів реалізації особистих потреб.

Протиправні дії ОСОБА_4 були припинені працівниками поліції, які 17.03.2025 в період часу з 18:12 год. до 18:35 год., під час огляду місця події, проведеного на відкритій ділянці місцевості за адресою: місто Харків, пр. Байрона, будинок 6/8, виявили та вилучили у ОСОБА_4 один полімерний зіп-пакет з порошкоподібною речовиною білого кольору, яка згідно з висновком експерта надана на дослідження речовина масою: 1,9743 г, містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - РVР. Маса РVР, становить: 1,3687 г.

Статтею 1 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» визначено, що діяння, пов`язані із придбанням, зберіганням, перевезенням, збутом психотропних речовин, включених до «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 6 травня 2000 року № 770, що здійснюються у порушення порядку, встановленого законодавством про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори, є незаконними.

Згідно з вимогами ст. ст. 25-28 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» придбання, виготовлення, зберігання та перевезення фізичними особами наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у будь-яких кількостях в цілях, не передбачених зазначеним Законом, забороняється. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 № 770 «Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», «Список № 2 особливо небезпечні психотропні речовини, обіг яких заборонено» в «Таблиці 2» - РVР є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено.

В судовому засіданні ОСОБА_4 вину в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні-злочині визнала повністю щиро розкаялася, підтвердила фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення наведені вище, зазначивши, що все відбувалося саме так, як викладено в обвинувальному акті та пояснила що вона дійсно 17.03.2025 року знайшла полімерний пакет з психотропною речовиною, поклала його до себе в карман одягу для подальшого особистого вживання без мети збуту, але була затримана працівниками поліції.

Показання ОСОБА_4 є послідовними, логічними, об`єктивно і досить повно відображають обстановку і обставини скоєного обвинуваченою кримінального правопорушення, пояснюють мотив скоєного, підстав для самообмови судом не встановлено, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченою змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності її позиції.

Враховуючи, що обвинувачена не оспорює фактичні обставини справи та судом встановлено, що вона вірно розуміє ці обставини, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності її позиції, вислухавши думку учасників судового процесу та роз`яснивши їм правові наслідки застосування ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченої та дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченої.

Враховуючи, що ОСОБА_4 у судовому засіданні визнала свою вину у повному обсязі, не оспорювала обставини вчинення нею кримінального правопорушення, суд, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють учасники зміст цих обставин. Чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року передбачено, що при розгляді справ суд застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та допустимих відомостях, визнаних доказами, або відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, критерієм доведення винуватості особи у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення є те, що саме прокурор має довести вину обвинуваченого поза межами розумного сумніву, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд має бути переконаний поза межами розумного сумніву, що кожен із суттєвих елементів інкримінованого особі кримінального правопорушення є доведеним (справа Дж. Мюрей проти Сполученого Королівства).

З урахуванням викладеного, розглянувши кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення, дотримуючись принципу змагальності сторін та свободі в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 «поза розумним сумнівом» знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження і дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.2 ст.309 КК України, а саме незаконне придбання та зберігання психотропної речовини без мети збуту, вчиненого протягом року, після засудження за статтею 309 КК України.

Обираючи міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості скоєного, позиції сторони обвинувачення висловлену під час судових дебатів, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, дані про особу обвинуваченої.

Так, ОСОБА_4 , раніше судима, у лікаря нарколога та у лікаря психіатра на обліку не перебуває, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за місце мешкання характеризується посередньо.

Обставиною, що пом`якшує покарання, суд визнає шире каяття .

Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

За таких обставин, для досягнення мети покарання визначеної ст. 50 КК України, суд приходить до висновку, щодо призначення ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі, при цьому суд вважає за можливе не призначати їй максимальне покарання, передбачене Законом.

Крім того, враховуючи, що обвинуваченою ОСОБА_4 скоєно кримінальне правопорушення, злочин до повного відбуття покарання за попереднім вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 27.05.2024 року, суд, призначаючи остаточне покарання керується положеннями ст. ст. 71,72 КК України, при цьому, відповідно до ч.1 ст. 72 КК України, суд переводить менш суворий вид покарання пробаційний нагляд у більш суворий вид позбавлення волі.

Також, враховуючи, що ОСОБА_4 за вироком Основ`янського районного суду м. Харкова від 02.05.2025 року, від покарання звільнена на підставі ч.1 ст.74 КК України, у зв`язку з відсутністю процесуальної можливості призначення покарання, передбаченого санкцією статті, суд призначаючи покарання не застосовує положення ч.4 ст.70 КК України.

Дане покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої ОСОБА_4 і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. Крім того, призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченої і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.

Відповідно до ст. 124 КПК України, судові витрати, пов`язані з проведенням судової експертизи матеріалів, речовин та виробів №СЕ-19/121-25/6893-НЗПРАП від 20.03.2025 року в сумі 2387 гривень 70 коп., згідно довідок експертної установи, підлягають стягненню з ОСОБА_4 на користь держави.

Питання щодо арешту на майно, накладеного в рамках даного кримінального провадження, вирішується судом в порядку, передбаченому ст.174 КПК України.

Підстави для застосування спеціальної конфіскації, передбаченої ст. ст. 96-1, 96-2 КК України - відсутні.

Питання про речові докази вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Відповідно до ч. 15 ст. 615 КПК України, в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 374, 615 КПК України, суд -

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винною у пред`явленому обвинуваченні у скоєнні кримінального правопорушення -злочину, передбаченого ч.2 ст.309 КК України та призначити їй покарання у виді ДВОХ років позбавлення волі.

На підставі ст.ст.71,72 КК України за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за даним вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 27.05.2024 року , визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді ДВОХ років ОДНОГО місяця позбавлення волі.

Строк відбування покарання рахувати з часу затримання ОСОБА_4 в порядку виконання вироку.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані з проведенням експертиз в сумі 2387 гривень 70 коп.

Арешт накладений ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 19.03.2025 року на тимчасово вилучене майно, в ході огляду місця події 17.03.2025 в період часу з 18:12 по 18:35 год за адресою: м. Харків, просп. Байрона, поблизу буд.6/8 , а саме: порошкоподібну речовину білого кольору у прозорому зіп-пакеті, яку поміщено до сейф-пакету № ICR0234005-знищити.

Речові докази: порошкоподібну речовину білого кольору у прозорому зіп-пакеті, яку поміщено до сейф-пакету № ICR0234005, що знаходиться на зберіганні в Управлінні логістики та МТЗ ГУНП в Харківській області ( квитанція № 2538 від 25.03.2025 року) знищити.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Слобідський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Засудженій та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя - ОСОБА_1