Справа № 626/3472/25
Провадження № 1-кп/626/369/2025
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2025 року м. Берестин

Берестинський районний суд Харківської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного провадження кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22 жовтня 2025 року за № 0000204 відносно ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Наталине Красноградського району Харківської області, українець, громадянин України, не працюючий, що має середню освіту, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого вироком Берестинського районного суду Харківської області від 05.08.2025 за ч.1 ст.125 КК України до 80 годин громадських робіт, у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст.389 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 засуджений вироком Берестинського районного суду Харківської області від 05.08.2025 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді 80 годин громадських робіт.

ОСОБА_3 10.09.2025 в Берестинському районному відділі філії Державної установи "Центр пробації" в Харківській області було роз`яснено порядок та умови відбування покарання, а також він був попереджений , що у разі ухилення від відбування покарання може бути притягнутий до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 389 КК України. ОСОБА_3 направлений до Наталинської сільської ради для відбування покарання у виді громадських робіт на об`єктах, що розташовані на території сільської ради, куди прибув 12.09.2025. Відповідно до складеного графіку ОСОБА_3 повинен відбувати покарання на території с. Наталине Берестинського району з 15.09.2025 по 10.10.2025 з 08-ї до 12-ї години, крім вихідних та святкових днів.

В подальшому, від відбування покарання у виді громадських робіт обвинувачений ОСОБА_3 ухилявся, зокрема не прибув 16.09.2025, 17.09.2025, 18.09.2025, 18.09.2025, 19.09.2025, 22.09.2025, 23.09.2025, 29.09.2025, 30.09.2025, 01.10.2025, 02.10.2025, 03.10.2025, 06.10.2025, 07.10.2025, 08.10.2025, 09.10.2025, 10.10.2025 та не відпрацював без поважних причин 64 години громадських робіт.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.2 ст.389 КК України, ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.

Частинами 2,3 ст.381 КПК України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.

До обвинувального акту прокурором ОСОБА_4 долучено клопотання, в якому зазначено, що враховуючи те, що підозрюваний ОСОБА_3 беззаперечно визнає свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності, у відповідності до положень ч.1 ст.302 КПК України просить суд розглянути кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.389 КК України, у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Обвинувачений ОСОБА_3 надав письмову заяву, в якій зазначає, що свою вину у вчиненні кримінального проступку він беззаперечно визнає, згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами.

Також, у вказаній заяві зазначив, що йому роз`яснено та зрозуміло зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також про його обізнаність у тому, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Крім того, в заяві ОСОБА_3 вказав, що його згода на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без його участі є добровільною та висловленою без будь-якого примусу.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному КПК України, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Суд має право призначити розгляд у судовому засіданні обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку та викликати для участі в ньому учасників кримінального провадження, якщо визнає це за необхідне.

Враховуючи викладене, те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, заяву ОСОБА_3 , в якій він зазначає, що не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта у спрощеному порядку без його участі, відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченого, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, визначеному статтями 381-382 КПК України.

При цьому, у відповідності до частини 4 ст.107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Суд, вивчивши обвинувальний акт та матеріали кримінального провадження, вважає доведеним, що ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.389 КК України, тобто ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.

Органом досудового розслідування встановлено обставини вчинення кримінального правопорушення, які підтверджують обставини, встановлені судом. ОСОБА_3 в поданій заяві зазначені обставини не оспорює, вважає, що органом досудового розслідування вони встановлені в повному обсязі, свою вину у вчиненні вказаного кримінального проступку беззаперечно визнає в повному обсязі, його позиція є добровільною та не є наслідком будь-якого примусу.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, дійшов висновку, що під час розгляду обвинувального акту підтверджено факт скоєння ОСОБА_3 кримінального проступку, дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч.2 ст.389 КК України, як ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.

Відповідно до частини 1 статті 1 КК України цей кодекс має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від злочинних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання злочинам.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Вивченням відомостей про особу обвинуваченого встановлено, що на психоневрологічному та наркологічному обліках не перебуває, має середню освіту, офіційно не працевлаштований.

Вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.389 КК України, є умисним, відповідно до ст.12 КК України, відноситься до кримінального проступку.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_3 , є щире каяття у вчиненому. Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.

При призначенні покарання ОСОБА_3 , необхідного і достатнього для його виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, суд, керуючись вимогами ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, вищенаведені відомості про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують покарання, і вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання в межах санкції ч.2 ст.389 КК України.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 59-1 КК України, покарання у виді пробаційного нагляду полягає в обмеженні прав і свобод засудженого, визначених законом і встановлених вироком суду, із застосуванням наглядових та соціально-виховних заходівбез ізоляції від суспільства.

З урахуванням тих обставин, що на відміну від обмеження волі, пробаційний нагляд не передбачає тримання засудженого в кримінально-виконавчих установах відкритого типу без ізоляції від суспільства, беручи до уваги положення ст. 51 КК України, які визначають, що пробаційний нагляд є більш м`яке покарання, ніж обмеження волі, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, фактичних обставини кримінального провадження, вищенаведених відомостей про особу обвинуваченого, наявності обставин, що пом`якшують та відсутності обставин що обтяжують покарання, суд дійшов висновку, що обвинуваченому ОСОБА_3 необхідно призначити покарання у виді пробаційного нагляду в мінімальних межах, передбачених ч.2 ст.389 КК України, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.2 ст.59-1 КК України. На думку суду таке покарання буде достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Як передбачено ч.1 ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Враховуючи те, що ОСОБА_3 не відбув покарання за вироком Берестинського районного суду Харківської області від 05 серпня 2025 року, при призначенні покарання останньому необхідно застосувати положення ст.71 КК України та остаточно призначити покарання за сукупністю вироків, приймаючи до уваги положення ст.72 КК України.

При цьому, суд також бере до уваги правові висновки Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду, викладені у постанові від 06.12.2021 року (справа № 243/7758/20, провадження № 51-113 кмо 21), для застосування закріплених у ч. 1 ст. 71 КК України правил призначення покарання за сукупністю вироків законодавець визначає сукупність двох обов`язкових умов, що мають бути встановлені в їх нерозривній єдності: перша стосується моменту вчинення нового кримінального правопорушення засудженим "після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання" за попереднім вироком; друга наявності невідбутої частини покарання (основного та/або додаткового) за попереднім вироком на момент призначення судом покарання за новим вироком.

Відсутність хоча б однієї з указаних умов виключає можливість застосування положень ч. 1ст. 71 КК України під час вирішення питання про призначення покарання за новим вироком.

За таких обставин, оскільки на час розгляду та ухвалення вироку у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_3 повністю не відбув покарання за вироком Берестинського районного суду Харківської області від 05.08.2025 року, суд дійшов висновку, що до обвинуваченого ОСОБА_3 підлягають застосуванню положення ст.71 КК України, приймаючи до уваги положення ст.72 КК України.

Керуючись ст. ст. 381-382, ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.389 КК України.

Призначити обвинуваченому ОСОБА_3 за ч.2 ст.389 КК України покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік.

Відповідно до ч.2 ст.59-1 КК України, покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

На підставі ч. 1 ст. 71, 72 КК України, до призначеного покарання, частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Берестинського районного суду Харківської області від 05 серпння 2025 року - 1 день пробаційного нагляду, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік 1 (один) день.

Вирок може бути оскаржени до Харківського апеляційного суду через Берестинський районний суд Харківської області впродовж 30 днів з дня його проголошення.

У відповідності до частини 1 статті 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1