УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2025 року

м. Київ

справа № 991/4179/25

провадження № 51-2061 ск 25

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 29 жовтня 2025 року,

встановив:

Як убачається із касаційної скарги та доданих до неї копій судових рішень, ухвалою Вищого антикорупційного суду від 07 жовтня 2025 року задоволено клопотання прокурора, продовжено на два місяці до 07 грудня 2025 року строк дії покладених на ОСОБА_5 ухвалами слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 28 серпня 2024 року у справі №991/7918/24 і від 16 квітня 2025 року у справі №991/3330/25 та ухвалою суду від 10 червня 2025 року обов`язків, а саме: прибувати до суду за першим викликом; не відлучатися за межі території України без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; утримуватись від спілкування з такими особами: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) громадянина України для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Захисник ОСОБА_4 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 , не погоджуючись із вищевказаною ухвалою, звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою.

Ухвалою Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 29 жовтня 2025 року, на підставі ч. 4 ст. 399 КПК України, відмовлено у відкритті провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Вищого антикорупційного суду від 07 жовтня 2025 року.

У касаційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу апеляційного суду як незаконну через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та призначити новий апеляційний розгляд. При цьому посилається на те, що прокурором було порушено порядок звернення із клопотанням про продовження строку дії обов'язків, покладених на ОСОБА_5 .Водночас Вищий антикорупційний суд постановив ухвалу, яка не передбачена КПК України та не відповідає вимогам ст. 370 КПК України, тому згідно ч. 6 ст. 9 КПК України повинні застосовуватися загальні засади процесуального закону. В свою чергу, апеляційний суд, відмовивши у відкритті апеляційного провадження за його апеляційною скаргою на вказану ухвалу районного суду, порушив засади безпосередності, забезпечення права на захист та змагальності сторін. В обґрунтування наведеного посилається на правові позиції, викладені у постановах Верховного Суду від 08 квітня 2020 року у справі № 263/15845/2019, від 12 жовтня 2017 року у справі № 757/49263/15-к та постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справах № 237/1459/17 та № 243/6674/17-к.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши копії судових рішень, обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, доданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Частиною 5 ст. 194 КПК України передбачено, що якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.

Згідно ч. 7 ст. 194 КПК України обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

Як убачається з копій судових рішень,суддя Вищого антикорупційного суду ухвалою від 07 жовтня 2025 року задовольнив клопотання прокурора та продовжив строк дії обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_5 , у зв`язку із застосуванням стосовно нього запобіжного заходу у вигляді застави.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, захисник ОСОБА_4 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою.

При цьому, як убачається із копій судових рішень, суддя апеляційного суду, встановивши, що апеляційну скаргу подано на судове рішення, яке відповідно до вимог КПК України не підлягає апеляційному оскарженню, згідно з положеннями ч. 4 ст. 399 цього Кодексу, правомірно відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 , враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з приписами ст. 392 КПК України в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме: 1) вироки, крім випадків, передбачених статтею 394 цього Кодексу; 2) ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру; 3) інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом. Ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених ч. 1 цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення.

Окреме оскарження в апеляційному порядку ухвали суду про продовження строку дії обов'язків, покладених на обвинуваченого, не передбачено нормами кримінального процесуального закону.

Отже, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про те, що ухвала Вищого антикорупційного суду від 07 жовтня 2025 року не підлягає апеляційному оскарженню.

Також колегія суддів відхиляє як безпідставні доводи касаційної скарги захисника про неврахування судом апеляційної інстанції висновків, сформульованих у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справах № 237/1459/17 та №243/6674/17-к, оскільки висновки у вищезазначених постановах сформульовані відносно ухвал слідчих суддів, постановлення яких не передбачено КПК України, тоді як у вказаному кримінальному провадженні суддя в судовому засіданні прийняв рішення, передбачене ч. 7 ст. 194 КПК України.

Водночас Верховний Суд не бере до уваги також посилання захисника ОСОБА_4 на правові позиції, викладені у постановах Верховного Суду від 08 квітня 2020 року у справі № 263/15845/2019 та від 12 жовтня 2017 року у справі № 757/49263/15-к, оскільки застосовувати практику Верховного

Суду потрібно як з урахуванням обставин кримінального провадження, так і цілісного контексту сформульованої Верховним Судом правової позиції, без перекручень її змісту та використання відносно до контексту.

Інші доводи касаційної скарги захисника не містять вказівки на порушення судом апеляційної інстанції норм кримінального процесуального закону, які ставили би під сумнів обґрунтованість прийнятого рішення.

Зважаючи на це, суддя апеляційного суду при вирішенні питання про відкриття апеляційного провадження дійшов правильного висновку про те, що таке рішення суду першої інстанції оскарженню в апеляційному порядку не підлягає та обґрунтовано відмовив у відкритті апеляційного провадження на підставі ч. 4

ст. 399 КПК України.

Враховуючи вищенаведене, твердження захисника щодо істотного порушення апеляційним судом вимог кримінального процесуального закону, а саме, безпідставної відмови у відкритті провадження за його апеляційною скаргою на вищевказану ухвалу суду, не заслуговують на увагу.

Враховуючи викладене та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 29 жовтня 2025 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3