Житомирський апеляційний суд
Номер провадження №11-сс/4805/687/25
Категорія ст.422 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря: ОСОБА_5 ,

захисників: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

прокурора: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу прокурора Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 19 вересня 2025 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_10 ,-

встановила:

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_10 .

Слідчий суддя вважав не доведеними прокурором підстави для обрання запобіжного заходу підозрюваному у вигляді тримання під вартою.

В апеляційній скарзі прокурор Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_9 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання прокурора та обрати щодо ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Зазначає, що кримінальне провадження за підозрою ОСОБА_10 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 147, ч. 3 ст. 149, ч. 2 ст. 146 КК України перебуває на стадії досудового розслідування з 18.08.2019. Підозрюваний ОСОБА_11 09.11.2019 перетнув державний кордон України та після цього до України не повертався.

Прокурор вважає, що наведені обставини з очевидною категоричністю дозволяють стверджувати про переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду за межами території України з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Зазначає, що вирішення питання про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_10 можливе виключно шляхом ініціювання питання про видачу в порядку міжнародного співробітництва (екстрадиція).

Посилається на те, що постановою слідчого від 11.11.2024 ОСОБА_10 оголошено в міжнародний розшук

Вважає, що наявні в матеріалах кримінального провадження відомості переконливо свідчать про існування підстав для обрання (застосування) до підозрюваного ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України

Стверджує, що в матеріалах кримінального провадження відсутні клопотання підозрюваного чи захисника про необхідність перекладу на іншу мову повідомлення про завершення досудового розслідування.

Більше того, в матеріалах кримінального провадження є відмітка захисника ОСОБА_6 про отримання примірника повідомлення для передачі підозрюваному та відмітка захисника ОСОБА_7 про отримання вказаного примірника.

У судовому засіданні, проведеному 19.09.2025, захисник ОСОБА_7 повідомив, що володіє іноземними мовами та спілкується з підозрюваним ОСОБА_12 дистанційно англійською мовою.

На думку прокурора, сукупність вказаних фактів свідчить про те, що підозрюваний ОСОБА_11 , спілкуючись із захисником, усвідомлює факт наявності незакінченого кримінального провадження, в якому останній має статус підозрюваного та свідомо переховується з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Заслухавши доповідача, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, заперечення захисників на апеляційну скаргу прокурора, перевіривши матеріали провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Стаття 370 КПК передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ст.29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як на підставах та у порядку, встановлених законом.

Згідно п.9 ч.2 ст.131 КПК, застосування запобіжного заходу є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Статтею 177 КПК встановлено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до положень ч.1 ст.183 КПК, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст.193 КПК, розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті.

Слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Згідно з ч.1 ст.194 КПК, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, що свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що 19.08.2019 року ОСОБА_13 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 146 КК України.

Ухвалою слідчого судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 20.08.2019 року у справі №279/4183/19 стосовно ОСОБА_10 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів, без визначення розміру застави.

Ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 18.10.2019 року у справі №296/10169/19 ОСОБА_10 звільнено з-під варти.

18.10.2024 року підозрюваному ОСОБА_13 та його захисникам ОСОБА_6 та ОСОБА_7 повідомлено про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування.

Ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 25.08.2023 року у справі №296/8284/23 надано дозвіл на затримання ОСОБА_10 .

Ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 05.04.2024 року у справі №296/3127/24 надано дозвіл на затримання ОСОБА_10 .

11.11.2024 року постановою слідчого СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_14 . ОСОБА_10 оголошено в міжнародний розшук.

Відповідно до ч.6 ст.193 КПК слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором ,та/або оголошений у міжнародний розшук.

Тобто законодавець чітко визначив, що участь підозрюваного, обвинуваченого під час розгляду клопотання про застосування щодо нього запобіжного заходу є обов`язковою, за виключенням випадків, передбачених ч.6 ст.193 КПК.

Також слідчий суддя врахував що станом на прийняття слідчим рішення про відкриття матеріалів кримінального провадження для ознайомлення стороні захисту, ОСОБА_11 був звільнений з-під варти та органом досудового розслідування не ставилось питання про продовження строку дії запобіжного заходу.

Ухвалою слідчого судді Корольовського районного су, м. Житомира від 14.11.2024 було відмовлено у задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_10 .

Положеннями ч.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97 ВР визначено, що нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Колегія суддів враховує, що ОСОБА_11 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину та досудове розслідування кримінального провадження вже завершено однак наголошує, що до кожного має бути застосована належна правова процедура.

Згідно наявної в матеріалах кримінального провадження інформації наданої начальником СУ ГУНП в Житомирській області підполковником поліції ОСОБА_15 , відповідно до наявних інформаційних ресурсів,09.11.2019 ОСОБА_16 , на підставі свідоцтва про повернення іноземця: НОМЕР_1 , перейшов державний кордон через ПП ОСОБА_17 , словацької ділянки кордону ( а.п.125).

Слідчим суддею встановлено, що підозрюваному ОСОБА_13 не було надано для ознайомлення матеріалів кримінального провадження рідною для нього мовою, враховуючи, що він є громадянином Словацької Республіки. Також, у матеріалах клопотання відсутні докази, що підозрюваний викликався до органу досудового розслідувана відповідно до адреси реєстрації відомої органу досудового розслідування або через міжнародне співробітництво, в порядку визначеному ст. 566 КПК України.

Крім того, не спростовано твердження захисту, що ОСОБА_13 за порушення міграційного законодавства було заборонено в`їзд в Україну на три роки, що також спростовує твердження обвинувачення про ухилення від слідства та суду.

Посилання прокурора на те, що ОСОБА_11 нібито володіє іноземними мовами, оскільки спілкується з захисником англійською мовою, та усвідомлює інформацію що відносно нього є незакінчене кримінальне провадження, є безпідставним і не підтверджується жодними належними доказами.

Відповідно до ст. 29 КПК України підозрюваний/обвинувачений має право користуватися рідною мовою або мовою, якою він володіє, та отримувати переклад процесуальних документів. Обов`язок доведення того, що особа дійсно володіє українською мовою, покладається на орган досудового розслідування, однак таких доказів матеріали кримінального провадження не містять.

Таким чином, аргументи прокурора, є припущенням, яке не ґрунтується на фактичних даних, а тому не може нівелювати право ОСОБА_10 на отримання процесуальних документів мовою, яку він розуміє, або за участю перекладача, як того вимагають ст. 29 КПК України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, хоча й не призводить до негайного взяття особи під варту, однак виступає правовою підставою для затримання і доставки цієї особи до місця кримінального провадження. Отже, обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою за процедурою, передбаченою ч. 6 ст. 193 КПК України, має правовим наслідком обмеження права на свободу та особисту недоторканність, яке може відбуватись лише у суворій відповідності кримінального процесуального закону.

За наведених обставин суд апеляційної інстанції не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу прокурора Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 19 вересня 2025 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_10 - без змін.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: