Провадження №1-кс/592/8381/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2025 року м.Суми

Слідчий суддя Ковпаківського районного суду м. Суми ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , без фіксації процесуальної дії технічними засобами, розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого Сумського РУП ГУНП в Сумській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0003222 від 23.12.2025 р. за ч. 1 ст. 345 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий своє клопотання мотивує тим, що 23.12.2025 р. близько 11:00 год перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_2 , вийняв предмет, ззовні схожий на гранату та погрожував кинути у сторону працівників поліції, під час виконанням ними службових обов`язків.

23.12.2025 р. о 11:30 год. слідчим СВ Сумського РУП ГУНП в Сумській області лейтенантом поліції ОСОБА_5 , в порядку ст. 208 КПК України затримано ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 23.12.2025 р. в ході особистого обшуку в період з 16:39 год. по 17:02 год. виявлено та вилучено: куртка темно-синього кольору з нашаруваннями грунту вилучено та запаковано до пакету № 1.

У слідства існує достатньо підстав вважати, що вилучені в ході особистого обшуку докази можуть містити на собі сліди вчинення злочину, а отже можуть бути використані як докази у вказаному кримінальному провадженні.

У судове засідання слідчий Сумського РУП ГУНП в Сумській області ОСОБА_3 не з`явилася.

Дослідивши матеріали клопотання, перевіривши додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що 23.12.2025 р. у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0003222 зареєстровано кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 345 КК України, досудове розслідування у якому здійснює Сумський РУП ГУНП в Сумській області.

Арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, передбачений п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України. Частиною 1 ст. 131 КПК України встановлено, що заходи кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.

Як вбачається з положень ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна, а згідно ч.2 вказаної статті, арешт майна допускається з метою забезпечення, крім іншого: 1) збереження речових доказів.

Згідно ч. 3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним ст.98 цього Кодексу (матеріальні об`єкти та документи, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та інше).

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст.170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п.п. 3 і 4 ч. 2 ст.170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 ст.170 цього Кодексу).

Як вбачається з матеріалів клопотання, метою накладення арешту на вказане майно є забезпечення збереження його, як речового доказу, які на думку слідчого відповідають критеріям ст. 98 КПК України.

Долученими до матеріалів клопотання відомостями не доведена відповідність вказаного майна, на який просить накласти арешт критеріям, визначеним ст. 98 КПК України.

При цьому, долучена до матеріалів клопотання постанова про визнання вказаного майна речовим доказам у кримінальному провадженні, також таких даних не містить.

Таким чином, слідчий приймаючи таке рішення обмежився виключно цитуванням ст. 98 КПК України, без будь-якої вказівки про можливу належність цього майна до речових доказів.

Тобто, з постанови слідчого про визнання майна речовими доказами не вбачається зв`язку між обставинами, які розслідуються у кримінальному провадженні та майном, на яке просить слідчий накласти арешт з метою збереження речових доказів.

З огляду на викладене, клопотання слідчого задоволенню не підлягає з вищевказаних підстав.

Керуючись ст. 131, 132, 167, 170, 172, 173 КПК України

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання слідчого Сумського РУП ГУНП в Сумській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0003222 від 23.12.2025 р. за ч. 1 ст. 345 КК України відмовити.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_6