Справа № 550/1046/25
Провадження №1-кп/550/204/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2025 року селище Чутове

Чутівський районний суд Полтавської області

в складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 ,

за участю

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченої - ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.06.2025 за № 0000315 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Куп`єваха Богодухівського району Харківської області, громадянка України, з середньою освітою, не працюючої, не одруженої, має на утриманні трьох малолітніх дітей, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше в силу ст. 89 КК України раніше не судима,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

05.06.2025 о 23 год. 30 хв., між ОСОБА_4 та її співмешканцем ОСОБА_5 , під час спільного дозвілля у кімнаті вітальні за місцем проживання по АДРЕСА_3 , ґрунті ревнощів, виникла сварка, під час якої у ОСОБА_4 виник умисел на спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_5 .

У подальшому ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на умисне нанесення тяжкого тілесного ушкодження ОСОБА_5 , перебуваючи в кімнаті кухні квартири за вищевказаною адресою, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, взяла зі столу кухонний ніж з пластиковим руків`ям фіолетового кольору та, тримаючи його в правій руці, нанесла лезом вказаного ножа один удар потерпілому ОСОБА_5 в область живота зліва, чим заподіяла порушення анатомічної цілісності та фізіологічних функцій тканин.

Внаслідок злочинних дій ОСОБА_4 , згідно висновку судово-медичного експерта №124 від 18.06.2025, потерпілий ОСОБА_5 отримав тілесне ушкодження у вигляді проникаючого поранення лівої части живота з ушкодженням сальника та крайовим субкапсулярним пораненням селезінки, яке кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження по ознаці небезпеки для життя.

Таким чином, своїми умисними діями ,що виразилися в умисному нанесенні тяжкого тілесного ушкодження ОСОБА_5 , тобто умисному тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння, ОСОБА_4 вчинила злочин, передбачений ч.1 ст. 121 КК України.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 беззаперечно визнала себе винною у вчиненні кримінального правопорушення, яке їй інкриміновано та надала суду показання про обставини вчинення нею кримінального правопорушення, а саме зазначила, що з потерпілим ОСОБА_5 вони були співмешканцями на протязі чотирьох років. 05.06.2025 о 23 год. 30 хв під час спільного дозвілля з потерпілим, у кімнаті вітальні за місцем спільного проживання по АДРЕСА_3 , на грунті ревнощів потерпілого до неї, вона взяла зі столу кухонний ніж та, тримаючи його в правій руці, нанесла ножем один удар потерпілому ОСОБА_5 в область живота зліва.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 дав показання, що вони з обвинуваченою ОСОБА_4 були співмешканцями. 05.06.2025 о 23 год. 30 хв, під час спільного дозвілля з обвинуваченою по АДРЕСА_3 , де вони на той час спільно проживали, на грунті його ревнощів, обвинувачена нанесла йому один удар ножем в область живота зліва. Також, потерпілий вказав, що він не має жодних претензій до обвинуваченої, на даний час вони знаходяться у приязних стосунках, та просив сурово не карати обвинувачену, яка має трьох малолітніх дітей.

Показання обвинуваченої ОСОБА_4 та потерпілого ОСОБА_5 , є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності їх позиції.

Приймаючи до уваги послідовність показань обвинуваченої про обставини вчинення кримінального правопорушення, суд вважає ці показання достовірними.

З`ясувавши правильність розуміння обвинуваченою суті пред`явленого обвинувачення, не маючи сумніву у добровільності та істинності її позиції, суд, роз`яснивши учасникам судового провадження зміст ч. 3 ст. 349 КПК України, за її згодою визнав недоцільним дослідження доказів фактичних обставин справи, та обмежився допитом обвинуваченої та потерпілою, а також вивченням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченої, так як показання обвинуваченої відповідають фактичним обставинам справи і ніким з учасників кримінального провадження не оспорюються. Одночасно учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку, вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За встановлених під час судового розгляду обставин суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 в пред`явленому їй обвинуваченні та кваліфікує її дії за ч.1 ст.121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто, умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Судом не встановлено будь-яких обставин для перекваліфікації дій обвинуваченої ОСОБА_4 , а так само обставин, які б виключали злочинність діяння, або були б підставою для звільнення від кримінальної відповідальності.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_4 суд керується ст.50, 65 КК України, якими визначено, що суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті (частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним та достатнім для виправлення засудженим та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до класифікації, визначеної ст.12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.121 КК України - є тяжким злочином.

Обставиною, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, яке полягає у повному визнанні своєї вини обвинуваченою, осуду своїх дій, наявності відчуття жалю за скоєне, розуміння наслідків своїх дій, виходячи з поведінки обвинуваченої під час досудового розслідування та судового розгляду.

Під час судового розгляду даного кримінального провадження встановлено, що на час вчинення кримінального правопорушення, обвинувачена було співмешканкою потерпілого.

З огляду на зазначене, обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_4 , відповідно до ч. 1 ст.67 КК України, суд визнає вчинення кримінального правопорушення щодо іншої особи, з якою винна перебуває у сімейних відносинах або близьких відносинах.

Вивченням даних про особу обвинуваченої ОСОБА_4 встановлено, що вона: відповідно до довідки №02.1-14/1231 депутатом Чутівської селищної ради не являється, відповідно до довідки №529 на обліку в лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, відповідно до довідки №32-16062025/53720 раніше не судима, має на утриманні трьох малолітніх дітей, що підтверджується копіями свідоцтв про народження.

Обвинувачена ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, яке згідно ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, однак вона має постійне місце проживання, на її утриманні перебуває троє малолітніх дітей, вину визнала повністю та щиро розкаялася, вжила заходів щодо примирення з потерпілим, в зв`язку з чим останній не наполягав на суворому покаранні та позбавленні її волі, враховуючи також особу обвинуваченої, яка в порядку ст. 89 КК України судимості не має, тому суд призначає покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.1 ст.121 КК України, та приходить до висновку про можливість звільнення обвинуваченої від відбування основного покарання з випробуванням на підставі ч. 1 ст. 75 КК України з іспитовим строком з покладенням на неї обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України, оскільки виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства та реального відбування покарання, але в умовах контролю за його поведінкою під час іспитового строку.

На думку суду, обрана міра покарання, у даному кримінальному провадженні, буде необхідною та достатньою для її виправлення та попередження вчинення нових правопорушень.

відповідно до ч.1 ст.91-1 КК України в інтересах потерпілого від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, суд може застосувати до обвинуваченого такі обмежувальні заходи:

- заборону перебувати в місці спільного проживання з особою, яка постраждала від домашнього насильства;

- обмеження спілкування з дитиною у разі, якщо домашнє насильство вчинено стосовно дитини або у її присутності;

- заборону наближатися на визначену відстань до місця, де особа, яка постраждала від домашнього насильства, може постійно чи тимчасово проживати, тимчасово чи систематично перебувати у зв`язку з роботою, навчанням, лікуванням чи з інших причин;

- заборону листування, телефонних переговорів з особою, яка постраждала від домашнього насильства, інших контактів через засоби зв`язку чи електронних комунікацій особисто або через третіх осіб; - направлення для проходження програми для кривдників.

Згідно із вимогами ч. 3 ст. 91-1 КК України заходи, передбачені частиною першою цієї статті, можуть застосовуватися на строк від одного до трьох місяців і за потреби можуть бути продовжені на визначений судом строк, але не більше як на 12 місяців.

З матеріалів провадження вбачається, що у цьому кримінальному провадженні обвинувачена ОСОБА_4 спричинила умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння своєму співмешканцю, з яким разом мешкала та мала спільний побут (тобто іншої особи, з якою винна перебуває у сімейних відносинах або близьких відносинах ).

Відтак суд вважає, що з метою необхідності зміни насильницької поведінки обвинуваченої ОСОБА_4 у майбутньому та формування у неї неагресивної моделі поведінки у стосунках, як з потерпілим, так і з оточуючими, до обвинуваченої слід застосувати обмежувальні заходи у вигляді направлення ОСОБА_4 для проходження програми для кривдників строком на три місяці.

Суд вважає, що такі обмежувальні заходи, із покладенням обов`язку, будуть сприяти виправленню обвинуваченої, а призначене судом покарання та обмежувальні заходи у своїй сукупності будуть необхідними і достатніми для виправлення обвинуваченої ї та попередження вчинення нових злочинів.

Цивільний позов не заявлявся.

Долю речових доказів вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

На підставі ст. 124 КПК України, понесені процесуальні витрати на проведення судової молекулярно-генетичної експертизи в розмірі 5302 грн. 79 коп. підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Строк дії запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання стосовно ОСОБА_4 по цьому провадженню скінчився 30.08.2025. Клопотань про застосування запобіжного заходу до обвинуваченої не заявлено.

Як вбачається з матеріалів справи ухвалою слідчого судді Карлівського районного суду Полтавської області від 11.06.2025 було накладено арешт на ніж з руків`ям фіолетового кольору з отвором овальної форми та лезом пофарбованим фарбою блідо-рожевого кольору, ганчірку для підлоги червоного кольору з брудними плямами, рушник фіолетового кольору зі слідами РБК, простирадло червоного кольору з ботанічним візерунком зеленого кольору та рюшами по периметру, які належать потерпілому ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителю АДРЕСА_3 ; біологічні зразки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 ,жительці АДРЕСА_3 (зразки букального епітелію; зразок крові; змиви з долонь обох рук; дактилоскопічні відбитки обох рук; зрізи нігтьовихпластин зпіднігтьовим вмістомз обох рук); зразок крові потерпілого ОСОБА_5 . Вказані речові докази зберігати в кімнаті зберігання речових доказів ВП №3 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області за адресою: вул. Симоненка 1, м. Карлівка, Полтавського району, Полтавської області.

Згідно з ч. 4ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Враховуючи викладене, арешт, накладений ухвалою слідчого судді Карлівського районного суду Полтавської області від 11.06.2025 підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.100, 367-371, 373, 374, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 (два) роки, якщо вона протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї обов`язки.

Іспитовий строк обчислювати з моменту проголошення вироку, тобто з 15.10.2025.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

На підставі ч. 2 ст. 76 КК України та п.5 ч.1 ст. 91-1 КК України, застосувати до обвинуваченої ОСОБА_4 обмежувальні заходи, поклавши на неї обов`язок пройти програму для кривдників протягом трьох місяців.

Направити обвинувачену ОСОБА_4 до уповноваженого органу з питань пробації для проходження програми для кривдників строком на три місяці.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що умисне невиконання обмежувальних заходів, передбачених статтею 91-1 КК України, або умисне невиконання обмежувальних приписів, або умисне ухилення від проходження програми для кривдників особою, щодо якої такі заходи застосовані судом, є підставою для притягнення до кримінальної відповідальності за ст. 390-1 КК України.

Після набрання вироком законної сили речові докази:

- ніж з руків`ям фіолетового кольору з отвором овальної форми та лезом пофарбованим фарбою блідо-рожевого кольору, ганчірку для підлоги червоного кольору з брудними плямами, рушник фіолетового кольору зі слідами РБК, простирадло червоного кольору з ботанічним візерунком зеленого кольору та рюшами по периметру; біологічні зразки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (зразки букального епітелію; зразок крові; змиви з долонь обох рук; дактилоскопічні відбитки обох рук; зрізи нігтьовихпластин зпіднігтьовим вмістомз обох рук); зразок крові потерпілого ОСОБА_5 , які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів ВП №3 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області за адресою: вул. Симоненка 1, м. Карлівка, Полтавського району, Полтавської області - знищити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 5302 грн. 79 коп. в рахунок відшкодування витрат на проведення судової молекулярно-генетичної експертизи .

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Карлівського районного суду Полтавської області від 11.06.2025.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Чутівський районний суд Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1