Справа № 331/735/25
Провадження № 1-кп/331/273/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2026 року м. Запоріжжя

Олександрівський районний суд міста Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 (ВКЗ),

у залі суду у м. Запоріжжя у відкритому судовому засіданні в кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001071 від 29.10.2024 року, відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, українця, громадянина України, який має повну середню освіту, не одруженого, який на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Олександрівського районного суду міста Запоріжжя перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

У судовому засіданні прокурором було заявлене клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 .. Обґрунтовуючи клопотання, прокурором зазначено, що, ризики, передбачені п.1,3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які встановлені при обранні запобіжного заходу під час досудового розслідування та судового розгляду продовжують існувати та на даний час не зменшились, а саме: ризик переховування обвинуваченого від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілого, а також ризик вчинення/продовження кримінальних правопорушень. Також просила звернути увагу на матеріали, що характеризують обвинуваченого, який ніде не працює, соціальних зв`язків не має.

Обвинувачений у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора, просив застосувати відносно нього домашній арешт. Зазначив, що свою провину у вчиненні кримінального правопорушення він визнає та визнавав, за 2 місяці, в умовах позбавлення волі він усвідомив, що не модна ухилятися від суду та від участі у судових засіданнях.

Захисник проти задоволення клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечила, вказала на необґрунтованість ризиків, зазначених прокурором. Зазначила, що ОСОБА_5 визнає свою провину, у зв`язку із чим автоматично ризик переховування та незаконного впливу на свідків втрачає свою актуальність.

Суд, вислухавши думку учасників кримінального провадження, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001071 від 29.10.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України надійшов до суду 03 лютого 2025 року.

Під час досудового розслідування обвинуваченому було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який під час підготовчого судового засідання було змінено на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби.

У зв`язку із невиконанням обов`язків, покладних на ОСОБА_5 , ухвалою від 26.11.2025 відносно ОСОБА_5 Олександрівький районний суд міста Запоріжжя обрав запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Вирішуючи клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з огляду на вимоги до ч. 4 ст. 199, ч. 2 ст. 177 КПК України, суд має виходити з наявності обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також продовження існування ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Розглядаючи доводи прокурора про доцільність продовження ОСОБА_5 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд не вирішуючи наперед питання щодо доведеності чи недоведеності винуватості обвинуваченого в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, вважає, що, в даному випадку, є обов`язкова умова - обґрунтована підозра, що обвинувачений вчинив злочин, що, на думку суду, підтверджується скеруванням до суду обвинувального акту.

Обґрунтованість же обвинувачення перевіряється судом, який здійснює судовий розгляд на підставі обвинувального акту шляхом дослідження наданих сторонами кримінального провадження доказів і може бути вирішене шляхом ухвалення остаточного рішення у даному кримінальному провадженні, що і здійснюється судом.

Відповідно до ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

За змістом ч.ч. 3, 5 ст. 199 КПК України, якою суд керується в силу положень ст.315 КПК України, суд може продовжити строк тримання під вартою, якщо прокурор доведе, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також, що є наявними обставин, які перешкоджають завершенню кримінального провадження до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Наявність ризику переховування підтверджується серед іншого і тяжкістю інкримінованого злочину за ч. 4 ст. 185КК України, за який передбачене покарання до шести років позбавлення волі. Також суд зважає на поведінку обвинуваченого після зміни йому запобіжного заходу на домашній арешт, а саме неодноразова неявка у судові засідання, що перешкоджає завершенню розгляду кримінального провадження..

Ризик повторного вчинення кримінального правопорушення суд оцінює як високий, оскільки обвинувачений не працевлаштований, йому інкриміновано кримінальне правопорушення, яке відноситься до тяжких злочинів.

Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України суд оцінює як середній, з огляду на те, що безпосередньо розгляд кримінального провадження лише розпочато та допит потерпілого разом із свідками не було проведено. Суд враховує встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224, ч. 4 ст. 95 КПК.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки обвинуваченого та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто в даному випадку, слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд мають зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

З огляду на викладене, клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає задоволенню.

Згідно з ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України застава визначається залежно від ступеня тяжкості кримінального правопорушення.

Отже, визначаючи розмір застави, суд виходить з вимог ст. 178, 182 КПК України.

Керуючись 178, 179,194, 217, 314-316 КПК України суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Вознесенівської окружної прокуратури міста Запоріжжя про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 задовольнити.

Продовжити відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор».

Строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановити до 19 березня 2026 року включно.

Встановити заставу 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб що складає 99840 (дев`яносто дев`ять тисяч вісімсот сорок) грн. 00 коп., яка може бути внесена протягом строку дії даної ухвали на депозитний рахунок: Отримувач: ТУ ДСАУ в Запорізькій області; Ідентифікаційний код за ; Номер рахунку (IBAN): UA5001205 Державна казначейська служба України, м. Київ, МФО 820172. У призначенні платежу необхідно вказувати: вид платежу застава за ОСОБА_5 , номер справи (провадження), суд, в якому розглядається справа.

Після внесення застави і звільнення з-під варти покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, в межах строку дії даної ухвали, а саме:

-повідомити письмово прокурора та суд протягом доби після звільнення про засоби зв`язку (номер телефону) та адресу місця проживання;

-повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання, зміну засобів зв`язку протягом 24 год.

-прибувати за кожною вимогою прокурора або суду;

-не відлучатися з меж міста Запоріжжя без дозволу слідчого, прокурора або суду.

Уповноваженій службовій особі місця ув`язнення після внесення застави, перевірки документ що підтверджує її внесення негайно здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з-під варти.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 чи іншому заставодавцю, відмінному від обвинуваченого, обов`язки, що покладаються у зв`язку з застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави та наслідки його невиконання.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Строк дії ухвали встановити до 19 березня 2026 року включно.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали оголошений 22 січня 2026 року о 10 год. 45 хв.

Суддя: ОСОБА_1