Справа № 287/136/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2026 року м. Олевськ

Олевський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Олевську обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000003 від 03.01.2024 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Олевськ, Житомирської області, громадянки України, українки, освіта середня, не одруженої, на утриманні неповнолітніх дітей не має, непрацюючої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

01.01.2024 близько 19 години 00 хвилин ОСОБА_5 перебувала в будинку , який розташований за адресою: АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_6 . В цей час до будинку прийшла ОСОБА_7 разом зі своєю донькою ОСОБА_4 та між останніми на грунті раптово виниклих неприязних відносин виник словесний конфлікт.

В ході даного конфлікту у ОСОБА_4 виник злочинний умисел направлений на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_5 . Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на заподіяння тілесних ушкоджень, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно небезпечних наслідків, ОСОБА_4 підійшла до ОСОБА_5 та нанесла один удар кулаком правої руки в область перенісся та один удар лівою долонею в праву сторону обличчя. Надалі застосовуючи фізичну силу, рукою штовхнула потерпілу в грудну клітину , від чого ОСОБА_5 не втрималася на ногах та впала на підлогу.

Продовжуючи свої умисні протиправні дії , ОСОБА_4 взяла в руки дерев`яний стілець , який стояв у кімнаті та нанесла ним два удари по голові та один удар по обличчю ОСОБА_5 , від чого стілець розламався. В подальшому ОСОБА_4 використовуючи ніжку, яка відламалася від стільця, нанесла один удар по тулубу та один удар правою ногою по лівій нозі потерпілої ОСОБА_5 , чим спричинила їй тілесні ушкодження у вигляді: синців в навколоочних ділянках, рани в лівій тім`яній ділянці та в ділянці внутрішнього кута лівого ока, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я. А також синців на лобі справа , в правій виличній ділянці , по зовнішній поверхні лівої сідниці, в проекції 10-11 ребер зліва по боковій поверхні, по зовнішній поверхні правого стегна в середній та нижній третинах, на передньо-зовнішній поверхні лівого стегна в нижній третині, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Вказані дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 2 ст. 125 КК України як умисне заподіяння легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Потерпіла ОСОБА_5 до суду надала письмову заяву про закриття кримінального провадження у зв`язку з відмовою від обвинувачення на підставі п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України, яку підтримала в судовому засіданні. Пояснила, що на даний час претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченої не має.

Обвинувачена ОСОБА_4 стосовно закриття кримінального провадження у зв`язку з відмовою потерпілої від обвинувачення у форми приватного обвинувачення не заперечує.

Прокурор ОСОБА_3 відносно задоволення заяви потерпілої не заперечує, вважає за можливе закрити кримінальне провадження на підставі п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України. Стверджує, що процесуальні витрати в кримінальному провадженні відсутні, запобіжний захід обвинуваченій не обирався.

Розглянувши вказану заяву потерпілої про закриття кримінального провадження, а також заслухавши думку прокурора, потерпілої та обвинуваченої, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов наступного висновку.

Згідно з положеннями п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо потерпілий відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, крім кримінального провадження щодо злочину, пов`язаного з домашнім насильством.

Відповідно до абзацу другого ч. 7 ст. 284 КПК України, якщо обставини, передбачені п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України, виявляються під час судового провадження, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 477 КПК України, кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення є провадження, яке може бути розпочате слідчим, прокурором лише на підставі заяви потерпілого щодо кримінальних правопорушень, передбачених, зокрема, ст. 125 КК України (умисне легке тілесне ушкодження).

Статтею 55 КПК України визначено, що потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Згідно пред`явленого обвинувачення, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

Таким чином, виходячи зі змісту п. 1 ч. 1 ст. 477 КПК України, зазначене кримінальне провадження відноситься до кримінального провадження у формі приватного обвинувачення.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду від 13.08.2018 (провадження № 51-7947 ск 18), юридична сутність кримінального провадження у формі приватного обвинувачення полягає в тому, що воно ініціюється лише потерпілим від цього злочину, його законним представником чи представником. Роль держави полягає в тому, щоб провести досудове розслідування та здійснити правосуддя. В таких кримінальних справах кримінально-правове та кримінальне процесуальне значення мають насамперед волевиявлення потерпілого, його оцінка діяння та особи того, хто його вчинив. Важливим є не те, чи примирився обвинувачений із потерпілим, а чи вибачив потерпілий його та чи примирився з ним. Тобто у вирішенні питання про закриття провадження в справах приватного обвинувачення визначна роль належить саме потерпілому.

Згідно з Постановою Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року (Справа №404/6160/16-к, Провадження №13-22кс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що: «Зважаючи на визначення приватного обвинувачення як інституту кримінального процесуального права, спрямованого на захист суто особистих інтересів потерпілого, такий вид обвинувачення не може бути ототожнений із публічним, в тому числі, державним обвинуваченням. Специфіка здійснення кримінального провадження у формі приватного обвинувачення регламентується главою 36 КПК України. Так, особливостями кримінального провадження у формі приватного обвинувачення є: 1) підставою для початку досудового розслідування кримінального провадження у формі приватного обвинувачення є подання потерпілим (фізичною чи юридичною особою) до слідчого, прокурора, іншої службової особи органу, уповноваженого на початок досудового розслідування, заяви про вчинення кримінальних правопорушень, вичерпний перелік яких закріплено в ст.477 КПК України (ч.4 ст.26, ч.1 ст.478 КПК України); 2) відмова потерпілого, а у випадках, передбачених КПК України, його представника, від обвинувачення є безумовною підставою для закриття кримінального провадження (ч.4 ст.26, п.7 ч.1 ст.284 КПК України)».

При цьому, закон не вимагає згоди обвинуваченого на закриття кримінального провадження на зазначеній підставі, оскільки відмова потерпілого від обвинувачення веде до обов`язкового закриття кримінального провадження, що не суперечить вимогам статей 26, 284, 477 КПК України (правова позиція Верховного Суду від 01.10.2018 (справа № 520/18002/13-к, провадження № 51-7209ск19).

Згідно з ч. 1 та ч. 4 ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення розпочинається лише на підставі заяви потерпілого. Відмова потерпілого, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представника від обвинувачення є безумовною підставою для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення.

Таким чином, враховуючи те, що потерпіла добровільно відмовилася від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, що не порушує права третіх осіб, дане кримінальне правопорушення не пов`язане з домашнім насильством, та оскільки будь-які перешкоди до задоволення заяви потерпілої відсутні, суд приходить до висновку, що дане кримінальне провадження слід закрити у зв`язку із відмовою потерпілої від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Арешт на майно обвинуваченої не накладався, цивільний позов не заявлений, процесуальні витрати відсутні. Шкода кримінальним проступком не завдана.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні не обирався.

Долю речових доказів суд вважає необхідним вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Враховуючи наведене та керуючись ч. 2 ст. 125 КК України, ст. 100, п.7 ч.1 ст.284, ч. 7 ст.284, ст.372, 477 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву потерпілої ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження - задоволити.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000003 від 03.01.2024 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України - закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відмовою потерпілої ОСОБА_5 від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Речовий доказ: дерев`яний стілець, який знаходиться на зберіганні у кімнаті речових доказів ВП № 2 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області повернути законному володільцю ОСОБА_6 .

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення до Житомирського апеляційного суду через Олевський районний суд Житомирської області.

Суддя: ОСОБА_1