Провадження 11-кп/824/5212/2025 Доповідач в суді ІІ інстанції - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

25 вересня 2025 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі суддів:

ОСОБА_2 (головуючий), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

учасників судового провадження:

прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційні скарги захисників обвинуваченого ОСОБА_11 - адвокатів ОСОБА_10 та ОСОБА_8 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 06 серпня 2025 року,-

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 06 серпня 2025 року ОСОБА_11 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28 ч.1 ст.111, ч.3 ст.110-2 КК України продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 06 жовтня 2025 року.

Дане рішення мотивовано тим, що ризики, які були констатовані при застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою не припинили свого існування, а саме ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України, які існували на час обрання обвинуваченому ОСОБА_11 запобіжного заходу та наразі не припинили свого існування. Судом врахована тяжкість кримінальних правопорушень, поставлених у вину обвинуваченому, серед яких є особливо тяжке кримінальне правопорушення, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі строком на п`ятнадцять років з можливою конфіскацією майна. Також судом враховано фактичні обставини кримінальних правопорушень, їх наслідки, а також те, що в Україні введено воєнний стан у зв`язку із вторгненням на територію України Збройних Сил Російської Федерації, в інтересах якої ОСОБА_11 , вчиняв дії, що завдали шкоди державній та інформаційній безпеці України. Крім того, продовжує існувати ризик впливу на свідків, оскільки вказаних осіб ще не допитано у судовому засіданні, а обвинуваченим відомі місця проживання/перебування вказаних осіб. Також існує ризик щодо можливого вчинення обвинуваченими іншого кримінального правопорушення. Підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який судом не встановлено.

Не погодившись з постановленою ухвалою, захисник ОСОБА_8 подав на неї апеляційну скаргу, у якій вказав на її незаконність та необґрунтованість. В обґрунтування апеляційної скарги захисник зазначає, що в діях ОСОБА_11 відсутні ознаки складу інкримінованих кримінальних правопорушень. На переконання захисника, клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_11 розглядалося незаконним складом суду, оскільки повторний автоматизований розподіл справи був проведений без наявності підстав, унаслідок чого порушено положення частини 1 статті 319 КПК України, а відтак рішення було прийнято незаконним складом суду.Також суд першої інстанції не обґрунтував у своєму рішенні неможливість застосування до обвинуваченого іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою. Крім того, зазначив, що ризик переховування обвинуваченого від суду не може обґрунтовуватися лише тяжкістю можливого покарання ОСОБА_11 за інкриміновані кримінальні правопорушення. Також вказав на те, що твердження про ризик впливу на свідків або продовження злочинної діяльності ОСОБА_11 , через взаємодію з ОСОБА_12 , який знаходиться на території Росії є лише припущенням. Окрім цього, ризик ухилення ОСОБА_11 від суду, на думку захисника, також є необґрунтованим, оскільки таке твердження не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження. На переконання захисника, органом досудового розслідування не зібрано належних та допустимих доказів, які б підтверджували винуватість ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 111; ч. 3 ст. 110-2 КК України. Просив ухвалу скасувати та відмовити в задоволенні клопотання про продовження строків тримання під вартою.

Не погодившись з постановленою ухвалою, захисник ОСОБА_10 подав на неї апеляційну скаргу, у якій вказав на її незаконність та необґрунтованість. Вказує, що в діях ОСОБА_11 відсутні ознаки складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111, ч. 3 ст. 110-2 КК України. Вказав на те, що висновки про можливість ухилення ОСОБА_11 від органів розслідування, прокуратури та суду є необґрунтованими й такими, що не відповідають фактичним обставинам, оскільки у ОСОБА_11 міцні соціальні зв`язки, які унеможливлюють його наміри переховуватися від органів обвинувачення та суду. Зокрема, захисник звернув увагу на те, що клопотання прокурора не містило належним чином викладених аргументів та доказів щодо існування ризиків, зазначених у ст.177 КПК України. Окрім цього, на переконання захисника, висновки суду про можливість ухилення ОСОБА_11 від органів розслідування, прокуратури чи суду є необгрунтованими й такими, що не відповідають фактичним обставинам справи. Зокрема, оцінюючи можливість існування такого ризику прокурором не врахована позиція ЄСПЛ, відповідно до якої ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового вироку. Так, ОСОБА_11 публічна особа, політик, депутат, повноваження якого не припинялись, раніше не судимий, має відзнаки та нагороди від різних органів державної влади України. Також ОСОБА_11 має міцні соціальні зв`язки, зокрема, перебуває у шлюбі, має на утриманні та виховує трьох малолітніх дітей. Звернув увагу на стан здоров`я обвинуваченого, який погіршився під час перебування в умовах слідчого ізолятора, зокрема, останній переніс коронавірусну хворобу, що призвела до загострення наявних хронічних захворювань. Також, на думку захисника, необґрунтованим є висновки щодо можливість ОСОБА_11 незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого обвинуваченого, експерта чи спеціаліста в межах цього кримінального провадження, оскільки досудове розслідування вже завершено, всі свідки, показання яких мають значення для справи, допитані, а отже, ймовірність зміни ними своїх показань на протилежні є незначною. Окрім цього, настання ризику незаконного впливу на ОСОБА_12 є неможливим у зв`язку з його перебуванням на території іншої держави, що підтверджується процесуальними рішеннями сторони обвинувачення про оголошення його в розшук. Наведене, на переконання захисника нівелює заявлені прокурором ризики. Окрім цього, судом не наведено вмотивованих доказів незастосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, а також суд, вирішуючи питання про продовження тримання під вартою не визначив розмір застави, який був би достатнім для забезпечення виконання, покладених на ОСОБА_11 процесуальних обов`язків. Просив скасувати ухвалу суду та відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження ОСОБА_11 строку тримання під вартою.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення:

обвинуваченого та його захисників, які підтвердили доводи поданих апеляційних скарг та просили їх задовольнити;

прокурорів, які заперечували щодо задоволення апеляційних скарг захисників, просили залишити їх без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін;

вивчивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги захисників не підлягають до задоволення з огляду на таке.

Колегія суддів звертає увагу на те, що питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_11 строку тримання під вартою було вирішена на стадії судового провадження. Тобто, це питання вирішувалось на стадії яка унеможливлює перевірку обґрунтованості підозри, оскільки остання перестала існувати і на заміну якої висунуте обвинувачення. Обґрунтованість обвинувачення перевіряється судом який здійснює судовий розгляд на підставі обвинувального акта шляхом дослідження наданих сторонами кримінального провадження доказів. Таким чином, при вирішенні питання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою у суді першої інстанції на стадії судового провадження та при перевірці відповідного рішення судом апеляційної інстанції вирішальним є вирішення питання про наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Оцінюючи рішення суду першої інстанції про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_11 під вартою колегія суддів звертає увагу на те, що судом першої інстанції обґрунтовано було визнано те, що ризики із якими пов`язувалось застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не перестали існувати та не зменшився ступінь цих ризиків. Тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він обвинувачується дають підстави вважати про високу імовірність ухилення обвинуваченого від суду. Ці обставини, а також те, що у даному кримінальному провадженні не допитані свідки, указує на існування ризику незаконного впливу на них із сторони обвинуваченого. Наявність цих ризиків указує на необхідність продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, у зв`язку із чим суд першої інстанції обґрунтовано продовжив обвинуваченому даний строк, належним чином мотивувавши своє рішення. Із цим рішенням колегія суддів погоджується у повному обсязі.

Так, висновок суду першої інстанції про доведеність ризику переховування обвинуваченого від суду грунтується на даних про особу обвинуваченого із урахуванням тяжкості та обставин вчинення злочинів. Матеріали кримінального провадження не містять даних про наявність у обвинуваченого соціальних зав`язків такої міцності, які можуть запобігти ризику переховування обвинуваченого від суду. Із урахуванням тяжкості вчинених злочинів та обставин їх вчинення, кількості процесуальних дій, необхідних для проведення розслідування та судового розгляду, сумарний строк, протягом якого обвинувачений тримається під вартою не можливо визнати таким, який відповідає критерію надмірності. Окрім того, колегія суддів звертає увагу на те, що є доведеним існування ризику ухилення обвинуваченого від суду. В умовах суспільно-політичної обстановки у державі, введення військового стану та існування непідконтрольних державі територій ступінь ризику ухилення обвинуваченого від суду є надзвичайно високим, а існування цього ризику достатнім для продовження строку тримання обвинуваченого під вартою.

У контексті оцінки констатованого ризику колегія суддів враховує те, що обвинувачений ОСОБА_11 має соціальні зв`язки із Російською Федерацією, тобто із країною яка вторглася на територію України та на разі продовжує активні воєнні дії.

Щодо можливості застосування до обвинуваченого ОСОБА_11 іншого альтернативного запобіжного заходу, то на думку колегії суддів жодний інший запобіжний захід, передбачений ч.1 ст.176 КПК України, не в змозі забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та попередити ризик переховування обвинуваченого від суду у зв`язку із їх недостатнім стримуючим впливом за наявності зазначених вище обставин.

Також є обґрунтованим наявність ризику незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні, викликаний безпосередністю дослідження показань, а також тим, що судове провадження у даному кримінальному провадженні не завершене.

Щодо доводів апеляційної скарги захисників про незадовільний стан здоров`я ОСОБА_11 , який перешкоджає його утриманню під вартою, то вони є необгрунтованими. Будь-яких доказів на підтвердження апеляційної скарги у цій частині захисником надано не було.

Апеляційна скарга захисників не містить доводів, які би указували на незаконність ухваленого судом першої інстанції рішення. Порушень вимог КПК України, які б істотно обмежували права обвинуваченого та могли бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції, колегією суддів не виявлено. На думку колегії суддів, існування ризиків у ході судового розгляду було доведено прокурором з належною повнотою, наявність цих ризиків в ухвалі судом першої інстанції обґрунтовано із належною повнотою.

Підстав для задоволення апеляційних скарг захисників колегія суддів не вбачає. Ухвала Шевченківського районного суду міста Києва від 06 серпня 2025 року в частині продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_11 відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування колегія суддів не вбачає, у зв`язку із чим залишає ухвалу без зміни, а апеляційні скарги - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 409, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Відмовити у задоволенні апеляційних скарг захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_10 .

Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 06 серпня 2025 року в частині продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_11 до 06 жовтня 2025 року - залишити без змін.

Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

СУДДІ

__________________ _______________________ _____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4