Провадження № 1-кс/344/6595/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2025 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого П`ятого слідчого відділу (з дислокацією у м. Івано-Франківську) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_3 про арешт майна, в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000564 від 01.08.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А:

19.09.2025 слідчий ОСОБА_3 , за погодженням прокурора ОСОБА_4 , звернувся до слідчого судді із клопотанням про арешт майна, в обґрунтування якого посилається на те, що згідно заяви громадянина ОСОБА_5 , заступник начальника Управління поліції охорони в Івано-Франківській області ОСОБА_6 , 14.02.2023, шляхом обману та зловживання довірою, заволодів коштами ОСОБА_5 у великих розмірах - 2 672 630 гривень (отриманими ОСОБА_5 від держави як компенсація за загибель його дочки ОСОБА_7 на заводі "Азовсталь" у місті Маріуполі), після чого використав їх для придбання майнових прав на нерухоме майно, яке буде створене у майбутньому житлову квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , котра станом на даний час введена в експлуатацію, яке фіктивно оформив на свою матір ОСОБА_8 , не відобразивши необхідні відомості у своїх щорічних деклараціях за 2023-2024 роки.

У свою чергу, допитаний як потерпілий у даному кримінальному провадженні ОСОБА_5 показав, що 14.02.2023 він особисто, у присутності ОСОБА_6 , вносив власні грошові кошти в касу будівельної компанії «Спілка забудівників» за придбання майнових прав на вище вказану квартиру і був впевнений, що згадані майнові права оформлені саме на нього, як і право власності на зазначену квартиру як на завершений будівництвом об`єкт нерухомості, однак, як згодом виявилося, право власності на означену квартиру зареєстровано на ОСОБА_8 .

Враховуючи викладене, в діях ОСОБА_6 наявні ознаки вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Окрім цього, вищезазначені відомості перевірені досудовим слідством, а також, з використанням можливостей Івано-Франківського управління ДВБ НП України, а саме: заявою про вчинення злочину ОСОБА_5 , протоколом допиту останнього, рапортом оперативного співробітника Івано-Франківського управління ДВБ НП України вих. № 99/42-08/01-2025.

Також, слідством встановлено, що ОСОБА_6 на даний час проживає у вище вказаній квартирі, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

У даному випадку предметом вчинення злочину, як і об`єктом кримінально протиправних дій, є квартира - розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яку, як вбачається із матеріалів кримінального провадження, незаконно, внаслідок вчинення шахрайських дій, набув у власність ОСОБА_6 , оформивши право власності на вказану квартиру на свою матір.

Крім цього, ОСОБА_6 не відображав відомостей про зазначену квартиру у своїх деклараціях за 2023 та 2024 роки, у зв`язку із чим НАЗК проводиться повна перевірка вказаних декларацій, та після отримання органом досудового розслідування висновків за результатами проведення повних перевірок вказаних декларацій, буде вирішуватися питання про внесення до ЄРДР відомостей про можливе вчинення ОСОБА_6 злочину, передбаченого ст. 366-2 КК України.

Таким чином, вказане нерухоме майно, може слугувати підтвердженням обставин вчинення досліджуваного злочину та інших корупційних протиправних дій ОСОБА_6 .

Враховуючи викладене, зазначена квартира містить ознаки речових доказів, оскільки може бути використана як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а отже є речовим доказом. Також, вказане майно може бути предметом досліджуваного кримінального правопорушення, а отже підлягатиме спеціальній конфіскації.

Крім цього, з метою визначення вартості вказаної квартири існує необхідність у проведенні відповідних судових експертиз.

У випадку якщо різниця між вартістю набутої ОСОБА_6 квартири і розміром офіційних, законних доходів останнього та членів його сім`ї становитиме менше ніж 6500 неоподаткованих мінімумів громадян на дату набуття відповідних активів,але більше ніж 1003500 гривень, органом досудового розслідування перед Спеціалізованою антикорупційною прокуратурою ініціюватиметься питання про подання позову до Вищого антикорупційного суду про визнання набутої ОСОБА_6 квартири необгрунтованим активом та її стягнення у дохід держави, що буде можливим тільки після завершення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні. Зазначена обставина є додатковою підставою накладення арешту на вище зазначене майно, адже у випадку не накладення арешту на вказане майно у рамках цього кримінального провадження ОСОБА_6 , чи члени його сім`ї, зможуть відчужити його. У такому разі, у випадку визнання Вищим антикорупційним судом вказаної квартири необгрунтованим активом, не представиться за можливе стягнути її у дохід держави, внаслідок чого державним інтересам буде спричинено матеріальну шкоду.

Таким чином, з метою забезпечення збереження речових доказів та можливої спеціальної конфіскації вище зазначеної квартири, з врахуванням того, що не забезпечення схоронності вказаного майна може призвести до його відчуження, втрати, пошкодження або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, необхідно накласти арешт на зазначене вище нерухоме майно.

Слідчий у судовому засіданні клопотання підтримав в повному обсязі, просив задоволити.

На підставі ч.2 ст. 172 КПК України виклик власника майна не здійснювався, з метою забезпечення арешту майна.

Таким чином, відповідно до ч. 4 ст.107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому засіданні, фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснюється.

Слідчий суддя, вивчивши клопотання, дослідивши матеріали додані до клопотання, дійшов наступного висновку.

Слідчими П`ятого слідчого відділу (з дислокацією у м. Івано-Франківську) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000564 від 01.08.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Згідно інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, щодо об`єкта нерухомого майна, інформаційна довідка №443996711, від 17.09.2025, квартира АДРЕСА_2 , на праві власності належать ОСОБА_8 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , з 02.05.2023.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно частини другої цієї статті КПК арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України передбачено, що у наведених випадках, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно за сукупності даних розслідуваного злочину, відповідає вимогам ст. 98 цього Кодексу.

У частині 4 статті 170 КПК України вказано, що у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України. Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за ціною, вищою чи нижчою за ринкову вартість, і знала або повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій з ознак, передбачених пунктами 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України.

Речовими доказами згідно ч. 1 ст. 98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з постановою слідчого від 18.09.2025, вказано квартиру визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Отже, майно, яке за обґрунтованої підозри органу досудового розслідування, має одну або декілька ознак, наведених у ст. 98 КПК України, може набути статусу речового доказу за рішенням слідчого, яке відповідно до вимог ч. 3 ст. 110 КПК України приймається у формі постанови і з наведенням мотивів такого рішення.

Разом з тим. відповідно п. 3 ч. 1 ст. 96-2 КК України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно були предметом кримінального правопорушення.

За частиною 4 ст. 190 КК України кримінальним правопорушенням є заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою, вчинене у великих розмірах.

Відтак, при зверненні з даним клопотанням слідчим доведено необхідність вжиття як заходу забезпечення кримінального провадження - арешту даного майна, враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано дане клопотання, так як вказане майно є речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні, то з метою запобігання його відчуженню, та з метою забезпечення збереження речових доказів та запобігання їх пошкодження, втрати, відчуження, оскільки незастосування таких заходів може призвести до настання інших негативних наслідків, які можуть перешкодити встановленню істини по кримінальному провадженню.

Аналізуючи наведене, вважаю, що надані матеріали підтверджують наявність правових підстав для накладення арешту на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , з метою збереження речового доказу, так для забезпечення можливої спеціальної конфіскації, а також того, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, враховуючи, що такий накладається лише на право розпорядження.

При цьому, слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані суду матеріали є достатніми для застосування в рамках даного кримінального провадження заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 131, 132, 170-175, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання задоволити.

Накласти арешт із забороною розпоряджання, на квартиру АДРЕСА_3 , загальною площею 110,1 квадратних метри, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 040, яка належать на праві власності ОСОБА_8 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Ухвала підлягає до негайного виконання та може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення (ухвали).

Повна ухвала -22.09.2025.

Слідчий суддя

Івано-Франківського міського суду ОСОБА_1