Слобідський районний суд міста Харкова
Номер провадження № 1-кс/641/1723/2025 Справа № 641/8761/25
УХВАЛА
14 листопада 2025 року
До Слобідського районного суду міста Харкова надійшло клопотання слідчого СВ ВП № 2 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Слобідської окружної прокуратури м. Харкова Харківської області ОСОБА_4 , в якому він просить накласти арешт шляхом заборони відчуження, користування та розпорядження на мобільний телефон ТМ «Motorola», моделі XT 2345-3, TYPE: MC 403 синього кольору, вилучений 07.11.2025 під час огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 за місцем мешкання ОСОБА_5 .
Вказаний труп направлено до ХОБСМЕ для встановлення причини смерті.
11.11.2025 в період часу з 18:49 год до 19:20 год проведено огляд місця події за адресою: АДРЕСА_1 , за результатом якого виявлено та вилучено: мобільний телефон ТМ «Motorola», моделі XT 2345-3, TYPE: MC 403 синього кольору у вимкненому стані, який поміщено до паперового пакету засвідченого підписами учасників слідчої дії.
12.11.2025 слідчим винесено постанову про визнання вилученого майна речовим доказом по вказаному кримінальному провадженню.
Слідчий вважає, що вказаний предмет має силу речового доказу у зв`язку з чим просить задовільнити клопотання та накласти арешт на тимчасово вилучене майно.
Прокурор ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду клопотання повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд клопотання без його участі, клопотання підтримав в повному обсязі.
Слідчий ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду клопотання повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд клопотання без його участі, клопотання підтримав в повному обсязі.
Відповідно до ч. 1 ст. 172 КІІК України неприбуття цих осіб не перешкоджає розгляду даного клопотання.
Згідно з вимогами ч. 4 ст. 107 КПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому розгляді фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Слідчий суддя, дослідивши клопотання, дійшов такого.
11.11.2025 в період часу з 18:49 до 19:20 проведено огляд місця події за адресою: АДРЕСА_1 , за результатом якого виявлено та вилучено:- мобільний телефон ТМ «Motorola», моделі XT 2345-3, TYPE: MC 403 синього кольору у вимкненому стані, який поміщено до паперового пакету засвідченого підписами учасників слідчої дії.
12.11.2025 слідчим винесено постанову про визнання вилученого майна речовим доказом по вказаному кримінальному провадженню.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Поняття «особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт» в КПК України не визначається виключно правом власності на це майно; в це поняття включено також тих осіб, у володінні яких таке майно перебуває на інших підставах (Постанова Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 26.03.2019 у справі №355/55/18).
Відповідно до ст. 64-2 КПК України третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особи.
При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя згідно зі ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність та співмірність обмеження прав власності завданням кримінального провадження.
Відповідні дані мають міститись і у клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора, який звертається з клопотанням про арешт майна, оскільки відповідно до п. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, дізнавач, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.
Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Метою накладення арешту на зазначене майно є забезпечення кримінального провадження, зокрема необхідність його використання в ході досудового розслідування в якості речових доказів, для призначення судових експертиз.
З матеріалів клопотання вбачається, що вказане вище майно визнане речовим доказом, має значення для з`ясування істини та встановлення усіх обставин справи, за існування розумних підозр вважати, що це майно могло зберегти на собі сліди вчинення злочину, може бути можливість його використанню в якості доказу у кримінальному провадженні.
Враховуючи викладене, та беручи до уваги те, що слідчим надано докази, що вилучене майно, має силу речового доказу по даному кримінальному провадженню та з метою збереження речових доказів, уникнення його пошкодження, псування або знищення, суд доходить висновку про задоволення клопотання та накладення арешту на вилучене майно.
На підставі викладеного та керуючись ст. 170-175 КПК України,
Накласти арешт шляхом заборони відчуження, користування та розпорядження на мобільний телефон ТМ «Motorola», моделі XT 2345-3, TYPE: MC 403 синього кольору, вилучений 07.11.2025 під час огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 за місцем мешкання ОСОБА_5 .
Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвалу направити для виконання до Слобідської окружної прокуратури м. Харкова Харківської області.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1