Справа № 158/2787/25
Провадження № 1-кс/0158/799/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2025 року м. Ківерці

Слідчий суддя Ківерцівського районного суду Волинської області ОСОБА_1 , за участю секретаря - ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого СВ ВП №1 (м. Ківерці) Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 , за погодженням прокурора Ківерцівського відділу Луцької окружної прокуратури ОСОБА_4 про накладення арешту на майно, у зв`язку з досудовим розслідуванням кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0000590 від 14.09.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, -

в с т а н о в и в :

До слідчого судді Ківерцівського районного суду Волинської області звернувся слідчий СВ ВП №1 (м. Ківерці) Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_5 , за погодженням прокурора Ківерцівського відділу Луцької окружної прокуратури ОСОБА_4 про накладення арешту на майно, у зв`язку з досудовим розслідуванням кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0000590 від 14.09.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України.

Клопотання мотивовано тим, що 13 вересня 2025 року близько 23.00 год. водій ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 керуючи автомобілем марки «Фольксваген» з р.н.з. НОМЕР_1 , знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, рухаючись автодорогою сполученням «Рівне-Луцьк» в напрямку м. Луцьк, на ділянці автодороги між с.Дерно-с.Котів Луцького району, не врахувавши дорожньої обстановки, не вибравши безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням, внаслідок чого з`їхав у кювет, де автомобіль перекинувся, при цьому ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження та був госпіталізований до КП «ВОКЛ».

В ході огляду місця події 14 вересня 2025 року на ділянці автодороги між с.Дерно-с.Котів Луцького району, було виявлено та вилучено транспортний засіб марки «Фольксваген» з р.н.з. НОМЕР_1 , на якому наявні механічні ушкодження, які характерно утворені після ДТП.

Так, під час огляду було виявлено транспортні засоби, причетність їх до кримінального провадження, підтверджується наявними на них ознаками та призначенням, а тому дані транспортні засоби підпадають під визначення поняття речового доказу, згідно ст. 98 КПК України.

Постановою слідчого від 14.09.2025 року вищевказані транспортні засоби визнано речовим доказом, так як вони відповідають критерієм, визначеним у ст. 98 КПК України.

Приймаючи до уваги, що вищевказане майно є доказом вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі сліди кримінального правопорушення, який визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, просить накласти арешт на вищевказане майно.

Слідчий СВ ВП №1 (м. Ківерці) Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник власника майна ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд клопотання без його участі, щодо накладення арешту на майно поклався на розсуд суду.

Дослідивши матеріали справи, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що СВ ВП №1 (м. Ківерці) Луцького РУП ГУНП у Волинській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за №0000590 від 14.09.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України.

У межах вказаного кримінального провадження, в ході огляду місця події 14 вересня 2025 року на ділянці автодороги між с.Дерно-с.Котів Луцького району, було виявлено та вилучено транспортний засіб марки «Фольксваген» з р.н.з. НОМЕР_1 , на якому наявні механічні ушкодження, які характерно утворені після ДТП.

В подальшому вказане майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні та приєднано до матеріалів кримінального провадження.

Частиною 1 ст. 167 КПК України визначено, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

В силу ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що вищевказане майно, вилучене під час огляду місця події, має значення для забезпечення кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно зберегло на собі його сліди, та існує можливість його використання як доказу у кримінальному провадженні.

На виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України слідчим доведено необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених абз. 1 ч. 1 ст. 170 КПК України, а тому клопотання про накладення арешту на вказане майно підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 131, 132, 167, 170-175 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в :

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно, з позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування, яке вилучено 13.09.2025 року, а саме:

- транспортний засіб марки «Фольксваген» з р.н.з. НОМЕР_1 .

Негайне виконання даної ухвали покласти на слідчого, прокурора.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Ківерцівського районного суду ОСОБА_1