Справа № 145/372/25
Провадження №1-кп/145/108/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" листопада 2025 р. селище Тиврів

Тиврівський районний суд Вінницької області у складі колегії: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю: секретаря судових засідань ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченої ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Тиврівського районного суду Вінницької області обвинувальний акт, складений у кримінальному провадженні №0000478 від 21 жовтня 2024 року, та додані до нього документи, за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки м. Київ, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 113, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 113, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 113 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, уродженця м. Гнівань Тиврівського району Вінницької області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 113, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 113, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 113 КК України,

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Тиврівського районного суду Вінницької області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000478 від 21 жовтня 2024 року за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 113, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 113, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 113 КК України, та ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 113, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 113, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 113 КК України.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 заявив клопотання про продовження обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_8 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 діб, без визначення розміру застави, які мотивував наступним.

Підставою застосування та продовження обвинуваченій ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою є наявність обґрунтованого обвинувачення у вчиненні ОСОБА_6 злочинів, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 113 ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 113 КК України, які згідно із ст. 12 КК України відносяться до особливо тяжких злочинів, а також наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

У вказаному кримінальному провадженні продовжують існувати ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема:

- переховування обвинуваченої від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки злочини, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_6 мають високу суспільну небезпечність, так як вчинені проти основ національної безпеки України, й остання усвідомлює тяжкість покарання, яке їй загрожує у разі визнання винною в інкримінованих кримінальних правопорушеннях, а саме позбавлення волі на тривалий строк;

- незаконного впливу обвинуваченої на свідків, експерта, оскільки згідно ст. 23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Перебуваючи на волі, ОСОБА_6 матиме можливість незаконного впливу свідків, з метою створення сприятливих для себе умов або ж їх залякування для зміни показань, анкетні дані, місце проживання яких наявні в матеріалах кримінального провадження;

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема, шляхом навмисного порушення процесуальної дисципліни, неявки в судові засідання, а також шляхом створення інших умов та обставин з метою уникнення кримінальної відповідальності, оскільки ОСОБА_6 має можливість проживати в будь-якій частині України або безперешкодно виїхати за кордон;

- вчинити інше кримінальне правопорушення подібного характеру, враховуючи обставини вчинення нею інкримінованих злочинів, в яких вона обвинувачується, що вказують на схильність до вчинення дій, спрямованих на допомогу державі-агресору (диверсійна діяльність). Ідеологічні мотиви, тобто свідомо обрана антиукраїнська позиція під час збройної агресії проти України, може стати підґрунтям для вчинення інших злочинів проти основ національної безпеки України, у тому числі у співпраці із ворогом у період війни, яка триває.

Окрім цього, згідно з матеріалами кримінального провадження, обвинувачена раніше притягувалася до кримінальної відповідальності.

Запобігти зазначеним ризикам можливо лише шляхом продовження застосування стосовно обвинуваченої запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Окрім цього, у даному випадку, відповідно до положень ч. 6 ст. 176 КПК України, враховуючи кваліфікацію злочинів, в яких обвинувачується ОСОБА_6 , застосовується тримання під вартою, а не більш м`які запобіжні заходи.

Тобто, враховуючи вищезазначені ризики у їх сукупності, положення кримінального процесуального законодавства, є обґрунтовані підстави вважати, що з метою запобігання ризикам, передбаченим пунктами 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, обвинуваченій доцільно продовжити строк застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів.

Вважаючи неможливість запобігання зазначеним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів просив клопотання задоволити та продовжити ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, без визначення розміру застави.

Підставою продовження застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, є наявність обґрунтованого обвинувачення у вчиненні ОСОБА_8 злочинів, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 113 ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 113 КК України, які згідно із ст. 12 КК України, відносяться до особливо тяжких злочинів, а також наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

У вказаному кримінальному провадженні продовжують існувати ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема:

- переховування обвинуваченого від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки злочини, в у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_8 мають високу суспільну небезпечність, так як вчинені проти основ національної безпеки України, й останній усвідомлює тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання винним в інкримінованих кримінальних правопорушеннях, а саме позбавлення волі на тривалий строк;

- незаконного впливу обвинуваченого на свідків, експерта, оскільки згідно ст. 23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Перебуваючи на волі, ОСОБА_8 матиме можливість незаконного впливу свідків, з метою створення сприятливих для себе умов або ж їх залякування для зміни показань, анкетні дані, місце проживання яких наявні в матеріалах кримінального провадження.

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема, шляхом навмисного порушення процесуальної дисципліни, неявки в судові засідання;

- вчинити інше кримінальне правопорушення подібного характеру, враховуючи обставини вчинення інкримінованих злочинів, в яких він обвинувачується, що вказують на схильність до вчинення дій, спрямованих на допомогу державі-агресору (диверсійна діяльність). Ідеологічні мотиви, тобто свідомо обрана антиукраїнська позиція під час збройної агресії проти України, може стати підґрунтям для вчинення інших злочинів проти основ національної безпеки України, у тому числі у співпраці із ворогом у період війни, яка триває.

Окрім цього, згідно з матеріалами кримінального провадження обвинувачений раніше притягувався до кримінальної відповідальності.

Запобігти зазначеним ризикам можливо лише шляхом продовження застосування стосовно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Окрім цього, у даному випадку, відповідно до положень ч. 6 ст. 176 КПК України, враховуючи кваліфікацію злочинів, в яких обвинувачується ОСОБА_8 , застосовується тримання під вартою, а не більш м`які запобіжні заходи.

Тобто, враховуючи вищезазначені ризики у їх сукупності, положення кримінального процесуального законодавства, є обґрунтовані підстави вважати, що з метою запобігання ризикам, передбаченим пунктами 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, обвинуваченому доцільно продовжити строк застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів.

Вважаючи неможливість запобігання зазначеним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів просив клопотання задоволити та продовжити ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, без визначення розміру застави.

Судом з`ясовано думки інших учасників судового провадження з приводу заявлених прокурором клопотань.

Захисник обвинуваченої ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 , посилаючись на наявність сталого місця проживання та двох неповнолітніх дітей, відсутність заявлених у клопотанні ризиків, просив змінити обвинуваченій ОСОБА_6 запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 підтримала позицію свого захисника.

Захисник ОСОБА_9 посилаючись на сталість соціальних зв`язків, наявність постійного місця проживання, відсутність ризиків просила змінити обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_8 в судовому засіданні підтримав позиццію свого захисника.

Заслухавши думки учасників судового провадження, дослідивши клопотання прокурора, обвинувальний акт та додані до нього матеріали, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 331 КПК України суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду клопотання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Відповідно до ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Суд зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали, згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 КПК України, повинно також містити виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Відповідно до клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою та обвинувального акта ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 113, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 113, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 113 КК України.

Так, ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що вона, будучи громадянкою України, вчинила злочини проти основ національної безпеки України за наступних обставин.

Досудовим розслідуванням встановлено, громадянка України ОСОБА_6 , достовірно знаючи про обставини триваючої збройної агресії Російської Федерації проти України, маючи проросійські ідеологічні переконання, діючи умисно, з корисливим мотивом щодо отримання грошової винагороди за власні протиправні дії, усвідомлюючи кримінально протиправний характер своїх дій, їх суспільно небезпечні наслідки, бажаючи їх настання, розуміючи неприпустимість вчинення злочинів проти основ національної безпеки України, в умовах воєнного стану, протистояння Збройних Сил України та всього Українського народу державі-агресору, у порушення статей 17, 65, 68 Конституції України, зрадила Україні та народу України за наступних обставин.

Так, ОСОБА_6 , перебуваючи у м. Гнівань Вінницького району Вінницької області, у невстановлений досудовим розслідуванням час, приблизно у липні 2024 року, ініціативно знайшла у мережі Інтернет контакти та почала спілкування в месенджері «Telegram» з невстановленими представниками держави-агресора Російської Федерації, за результатами чого погодилася за грошову винагороду розміщувати на спеціалізованих сайтах українського сегменту мережі Інтернет оголошення з пропозиціями швидкого заробітку для молодих людей по всій Україні у розмірі 1000 $ за кілька годин, із зазначенням в тому числі профілю у месенджері «Telegram» цих невстановлених осіб для отримання деталей, достовірно розуміючи, що зазначена робота пов`язана із диверсійною діяльністю та іншими кримінально протиправними діями на шкоду Україні.

ОСОБА_6 зазначені оголошення упродовж липня 2024 року розміщалися у тематичних телеграм-каналах та на онлайн-платформі у форматі дошки оголошень «OLX», здійснювалася комунікація з цих питань із зацікавленими особами. При цьому, розміщуючи ці оголошення, діяла умисно, з корисливою метою, ОСОБА_6 усвідомлювала, що цими діями надає державі-агресору Російській Федерації, її представникам допомогу в проведенні підривної діяльності проти України, оскільки поширення оголошень серед широкої аудиторії в мережі Інтернет сприяють спецслужбам держави-агресора пошуку в Україні осіб, які готові за грошову винагороду здійснювати підпали, вибухи, диверсійні та інші протиправні дії, спрямовані на зруйнування або пошкодження об`єктів, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, є об`єктами критичної інфраструктури, а також техніки та особового складу Сил оборони України, правоохоронних органів, адміністративних приміщень органів державної влади та місцевого самоврядування.

Надалі, в ході спілкування з невстановленими представниками держави-агресора Російської Федерації з використанням щонайменше трьох різних профілів у месенджері «Telegram», в тому числі фіктивних (акаунт «ОСОБА_24» з ім?ям користувача ОСОБА_10 з номером НОМЕР_1 , акаунт « ОСОБА_11 » з ім?ям користувача ОСОБА_12 з номером НОМЕР_2 , акаунт « ОСОБА_13 » з ім?ям користувача ОСОБА_14 ), керуючись корисливими мотивами щодо отримання більшої грошової винагороди, у ОСОБА_6 виник кримінально протиправний умисел щодо використання відео підпалів автомобільної техніки та релейних шаф, які остання отримувала як приклад необхідних дій від так званих «кураторів» диверсійної діяльності в Україні, для відправки їх іншим «кураторам» під виглядом звітів про нібито виконані завдання, з якими контактувала через згаданий месенджер, для отримання за це грошових коштів.

Разом з тим, на початку осені 2024 року, більш точний час слідством не встановлено, після невдалих спроб отримати від представників держави-агресора грошові кошти описаним способом, усвідомлюючи характер завдань, які ними ставляться, мету та наслідки виконання таких завдань, достовірно знаючи про приналежність замовників до представників держави-агресора Російської Федерації, ОСОБА_6 ініціативно вирішила надавати державі-агресору допомогу у проведенні підривної діяльності проти України шляхом здійснення підпалів релейних шаф, для чого почала підшуковувати осіб серед свого оточення, та надалі, для реалізації свого кримінально протиправного умислу, залучила до своєї діяльності ОСОБА_8 , не розкриваючи останньому всіх деталей своїх контактів з представниками держави-агресора та тривалої роботи з ними.

При цьому, ОСОБА_6 отримала відповідні інструкції, зокрема, обрати самостійно релейну шафу та скинути попереднє фото (відео) для погодження; обрати для підпалу бензин або розпалювач; зняти відеозвіт підпалу з листком з кодовим словом та датою на відео.

Як наслідок, 19 та 20 жовтня 2024 року ОСОБА_6 за допомогою ОСОБА_8 , діючи умисно, на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній, інформаційній безпеці України, усвідомлюючи кримінально протиправний та суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи з відома та на виконання завдання невстановлених представників держави-агресора, з корисливих мотивів, вжила всіх необхідних заходів та забезпечила підпал трьох релейних шаф, розташованих на залізничному перегоні «Тюшки-Гнівань» поблизу населеного пункту Яришівка Лука-Мелешківської територіальної громади Вінницького району Вінницької області, поблизу залізничного переїзду на вул. Грушевського в смт. Браїлів Жмеринського району Вінницької області, а також на перегоні «Гнівань-Тюшки» поблизу с. Селище Вінницького району Вінницької області.

Також досудовим розслідуванням установлено, що 19 жовтня 2024 року приблизно о 18 год. 10 хв., точний час слідством не встановлено, перебуваючи на залізничному перегоні «Тюшки-Гнівань» поблизу населеного пункту Яришівка Лука-Мелешківської територіальної громади Вінницького району Вінницької області, громадянка України ОСОБА_6 за попередньою змовою із громадянином України ОСОБА_8 , незважаючи на вищенаведені обставини триваючої збройної агресії Російської Федерації проти України, діючи умисно, на шкоду Україні, з метою ослаблення держави, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи важливе народногосподарське та оборонне значення залізниці, якою у тому числі переміщається особовий склад, військова техніка та озброєння, які необхідні Збройним Силам України, що здійснюють відсіч збройної агресії Російської Федерації, вчинили підпал залізничної релейної шафи за наступних обставин.

Так, 19.10.2024 ОСОБА_6 та ОСОБА_8 приїхали у магазин з комерційною назвою «АТБ», що знаходиться за адресою: вул. Соборна, 68, м. Гнівань, Вінницький район, Вінницька область, де приблизно о 17 год. 41 хв. придбали рідину для розпалювання. Після цього, на автомобілі «Ford Focus», державний номерний знак НОМЕР_3 , попередньо взявши із квартири, у якій проживала ОСОБА_6 металевий лом-цвяходер та сокиру, виїхали до раніше обраної за допомогою картографічного інтернет-сервісу релейної шафи, яка розташовувалась на залізничному перегоні «Тюшки-Гнівань» поблизу населеного пункту Яришівка Лука-Мелешківської територіальної громади Вінницького району Вінницької області за географічними координатами НОМЕР_9 (сигнальна установка № 5, розташована на 1094 км пікет 0).

Прибувши на вищезазначене місце, ОСОБА_6 та ОСОБА_15 , використовуючи заздалегідь підготовлені металевий лом-цвяходер та сокиру, попередньо погодивши із невстановленим на даний час представником держави-агресора об`єкт диверсії, відігнули одні з дверцят релейної шафи. Далі, діючи відповідно до попередньої домовленості між собою, з метою реалізації спільного кримінально протиправного умислу, відповідно до розподілених злочинних функцій, ОСОБА_8 залишився біля релейної шафи, а ОСОБА_6 повернулася до автомобіля, що перебував неподалік від місця вчинення злочину, де, з метою попередження ОСОБА_8 про небезпеку, спостерігала за навколишньою обстановкою, з метою приховання факту вчинення ними підпалу релейної шафи від імовірних свідків.

У цей час ОСОБА_8 , діючи відповідно узгодженого з ОСОБА_6 плану, використовуючи власний мобільний телефон марки Redmi Note 11, розпочав відеозапис своїх дій, з метою подальшого підтвердження виконаного ними підпалу релейної шафи. Так, ОСОБА_8 залив у зроблену ним та ОСОБА_6 щілину між корпусом та дверцятами релейної шафи попередньо придбану рідину для розпалювання, продемонстрував на відео аркуш паперу з рукописним текстом з кодовим словом « ІНФОРМАЦІЯ_3 19.10.2024 р.», підпалив його та зазначену рідину, після чого залив залишки рідини на вже палаючий корпус шафи та показав правою рукою кулак із відігнутими вказівним та великим пальцями.

Після підпалу релейної шафи, що є об`єктом критичної інфраструктури, ОСОБА_6 та ОСОБА_8 на автомобілі «Ford Focus», державний номерний знак НОМЕР_3 , з метою уникнення викриття та притягнення до кримінальної відповідальності, залишили місце вчинення злочину, а відео описаного підпалу релейної шафи, завершуючи реалізуючи спільного кримінально протиправного умислу, з метою отримання та розподілу між собою матеріальної винагороди за вчинене кримінальне правопорушення, переслали «замовнику». Після цього, на картковий рахунок Monobank № НОМЕР_4 , IBAN НОМЕР_5 , що відкритий на ім`я ОСОБА_17 , від невстановленої особи 19.10.2024 о 23 год. 08 хв. надійшли грошові кошти в сумі 15000 грн, а о 23 год. 14 хв. та 23 год. 15 хв. 7500 грн та 2000 грн відповідно були перераховані з вищевказаної картки на рахунок ОСОБА_8 .

При цьому, для збереження конфіденційної під час спілкування та пересилання замовникам відео підпалів релейних шаф ОСОБА_6 та ОСОБА_8 використовували фіктивні профілі у месенджері «Telegram» , зокрема, ОСОБА_6 використовувала акаунт «ОСОБА_24» з ім?ям користувача ОСОБА_10 та номером НОМЕР_1 , акаунт « ОСОБА_11 » з ім?ям користувача ОСОБА_12 та номером НОМЕР_2 , акаунт « ОСОБА_13 » з ім?ям користувача ОСОБА_14 , а ОСОБА_8 - аканут « ОСОБА_18 » з ім?ям користувача ОСОБА_19 та номером НОМЕР_6 , акаунт « ОСОБА_20 » з ім?я користувача ОСОБА_21 та номером НОМЕР_7 .

Окрім цього, досудовим розслідуванням установлено, що 20 жовтня 2024 року приблизно о 17 год. 30 хв., точний час слідством не встановлено, перебуваючи поблизу залізничного переїзду на АДРЕСА_3 , ОСОБА_6 за попередньою змовою із громадянином України ОСОБА_8 , незважаючи на вищенаведені обставини триваючої збройної агресії Російської Федерації проти України, діючи умисно, на шкоду Україні, з метою ослаблення держави, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи важливе народногосподарське та оборонне значення залізниці, якою у тому числі переміщається військова техніка, озброєння, які необхідні для Збройних Сил України, що здійснюють відсіч збройної агресії Російської Федерації, вчинили підпал залізничної релейної шафи за наступних обставин.

Так, 20 жовтня 2024 року, у денну пору доби, більш точний час слідством не встановлено, ОСОБА_6 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 , перебуваючи у м. Гнівань, реалізовуючи спільний кримінально протиправний умисел, підготували сокиру та лом-цвяходер, а також придбали рідину для розпалювання з метою підпалу залізничної релейної шафи. Цього ж дня ОСОБА_6 разом із ОСОБА_8 на автомобілі «Ford Focus», державний номерний знак НОМЕР_3 , виїхали до раніше обраної за допомогою картографічного інтернет-сервісу релейної шафи «Переїзд 0+400 км» під?зної колії ТОВ «Кристал» у смт. Браїлів Жмеринського району Вінницької області, що знаходиться за географічними координатами НОМЕР_8.

У подальшому, 20 жовтня 2024 року, приблизно о 17 год. 20 хв. ОСОБА_6 , перебуваючи біля залізничного переїзду на вул. Грушевського в смт. Браїлів Жмеринського району Вінницької області, продовжуючи реалізацію спільного із ОСОБА_8 кримінально протиправного умислу, шляхом надсилання відеозапису вказаної релейної шафи на названій місцевості невстановленому представнику Російської Федерації у месенджері «Telegram» погодила із ним вчинення її підпалу за грошову винагороду.

Після цього, 20 жовтня 2024 року, приблизно о 17 год. 30 хв., точний час слідством не встановлено, продовжуючи реалізацію спільного кримінально протиправного умислу, відповідно до розподілених злочинних функцій ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , використовуючи заздалегідь підготовлені металевий лом-цвяходер та сокиру, відігнули одні з дверцят релейної шафи. Далі, з метою реалізації спільного кримінально протиправного умислу, відповідно до розподілених злочинних функцій, ОСОБА_8 залишився біля релейної шафи, а ОСОБА_6 повернулася до автомобіля, що перебував неподалік від місця вчинення злочину, де, з метою попередження ОСОБА_8 про небезпеку, спостерігала за навколишньою обстановкою, з метою приховання факту вчинення ними підпалу релейної шафи від імовірних свідків.

У цей час ОСОБА_8 , діючи відповідно узгодженого з ОСОБА_6 плану, використовуючи власний мобільний телефон марки Redmi Note 11, розпочав відеозапис своїх дій, з метою подальшого підтвердження виконаного ними підпалу релейної шафи. Так, ОСОБА_8 залив у зроблену ним та ОСОБА_6 щілину між корпусом та дверцятами релейної шафи попередньо придбану рідину для розпалювання, продемонстрував на відео аркуш паперу з рукописним текстом з кодовим словом « ІНФОРМАЦІЯ_4 20.10.2024 р.», підпалив його та зазначену рідину, після чого залив залишки рідини на вже палаючий корпус шафи та показав правою рукою кулак із відігнутими вказівним та великим пальцями.

Після підпалу релейної шафи, що є об?єктом критичної інфраструктури, ОСОБА_6 та ОСОБА_8 на автомобілі «Ford Focus», державний номерний знак НОМЕР_3 , з метою уникнення викриття та притягнення до кримінальної відповідальності, залишили місце вчинення злочину, а відео описаного підпалу релейної шафи, завершуючи реалізуючи спільного кримінально протиправного умислу, з метою отримання та розподілу між собою матеріальної винагороди за вчинене кримінальне правопорушення, переслали «замовнику».

При цьому, для збереження конфіденційної під час спілкування та пересилання замовникам відео підпалів релейних шаф ОСОБА_6 та ОСОБА_8 використовували фіктивні профілі у месенджері «Telegram», зокрема, ОСОБА_6 використовувала акаунт «ОСОБА_24» з ім?ям користувача ОСОБА_10 та номером НОМЕР_1 , акаунт « ОСОБА_11 » з ім?ям користувача ОСОБА_12 та номером НОМЕР_2 , акаунт « ОСОБА_13 » з ім?ям користувача ОСОБА_14 , а ОСОБА_8 - аканут « ОСОБА_18 » з ім?ям користувача ОСОБА_19 та номером НОМЕР_6 , акаунт « ОСОБА_20 » з ім?я користувача ОСОБА_21 та номером НОМЕР_7 .

Таким чином, Регіональній філії «Південно-Західна залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» вищеописаними кримінально протиправними діями ОСОБА_6 та ОСОБА_8 завдано матеріальну шкоду, яка відповідно до висновку експерта № 051/1 від 13.03.2025, складає: 142 424, 44 грн.

Також досудовим розслідуванням установлено, що 20 жовтня 2024 року, приблизно о 21 год. 00 хв., точний час слідством не встановлено, на залізничному перегоні «Гнівань - Тюшки» поблизу с. Селище Вінницького району Вінницької області, ОСОБА_6 за попередньою змовою із ОСОБА_8 , незважаючи на вищенаведені обставини триваючої збройної агресії Російської Федерації проти України, діючи умисно, на шкоду Україні, з метою ослаблення держави, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи важливе народногосподарське та оборонне значення залізниці, якою у тому числі переміщається військова техніка, озброєння, які необхідні для Збройних Сил України, що здійснюють відсіч збройної агресії Російської Федерації, вчинили підпал залізничної релейної шафи за наступних обставин.

Так, 20 жовтня 2024 року, у вечірній час доби, більш точний час слідством не встановлено, у зв`язку із недостатнім для досягнення злочинної мети заподіянням шкоди від підпалу релейної шафи біля залізничного переїзду на вул. Грушевського в смт. Браїлів Жмеринського району Вінницької області та отримання за це коштів, ОСОБА_6 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 , конкретизуючи розроблений ними план дій, домовилися про підпал у цей же день ще однієї релейної шафи.

У подальшому, цього ж дня ОСОБА_6 разом із ОСОБА_8 , їдучи на автомобілі «Ford Focus», державний номерний знак НОМЕР_3 до с. Селище Вінницького району Вінницької області, із застосуванням картографічного інтернет-сервісу, обрали ще одну залізничну релейну шафу для підпалу на перегоні «Гнівань-Тюшки» поблизу с. Селище Вінницького району Вінницької області, що знаходиться за географічними координатами N НОМЕР_10 (сигнальна установка № 10).

Приїхавши у місце призначення, 20 жовтня 2024 року, приблизно о 17 год. 30 хв., точний час слідством не встановлено, продовжуючи реалізацію спільного кримінально протиправного умислу, відповідно до розподілених злочинних функцій ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , попередньо погодивши із «замовником» релейну шафу, використовуючи заздалегідь підготовлені металевий лом-цвяходер та сокиру, відігнули одні з дверцят релейної шафи. Далі, діючи відповідно до попередньої домовленості між собою, з метою реалізації спільного кримінально протиправного умислу, відповідно до розподілених злочинних функцій, ОСОБА_8 залишився біля релейної шафи, а ОСОБА_6 повернулася до автомобіля, що перебував неподалік від місця вчинення злочину, де, з метою попередження ОСОБА_8 про небезпеку, спостерігала за навколишньою обстановкою, з метою приховання факту вчинення ними підпалу релейної шафи від імовірних свідків.

У цей час ОСОБА_8 , діючи відповідно узгодженого з ОСОБА_6 плану, використовуючи власний мобільний телефон марки Redmi Note 11, розпочав відеозапис своїх дій, з метою подальшого підтвердження виконаного ними підпалу релейної шафи. Так, ОСОБА_8 залив у зроблену ним та ОСОБА_6 щілину між корпусом та дверцятами релейної шафи попередньо придбану рідину для розпалювання, продемонстрував на відео аркуш паперу з рукописним текстом з кодовим словом « ІНФОРМАЦІЯ_4 20.10.2024 р.», підпалив його та зазначену рідину, після чого залив залишки рідини на вже палаючий корпус шафи та показав правою рукою кулак із відігнутими вказівним та великим пальцями.

Після підпалу релейної шафи, що є об?єктом критичної інфраструктури, ОСОБА_6 та ОСОБА_8 на автомобілі «Ford Focus», державний номерний знак НОМЕР_3 , з метою уникнення викриття та притягнення до кримінальної відповідальності, залишили місце вчинення злочину, а відео описаного підпалу релейної шафи, завершуючи реалізуючи спільного кримінально протиправного умислу, з метою отримання та розподілу між собою матеріальної винагороди за вчинене кримінальне правопорушення, переслали «замовнику». Після цього, на картковий рахунок Monobank № НОМЕР_4 , IBAN НОМЕР_5 , що відкритий на ім`я ОСОБА_17 , від невстановленої особи 20.10.2024 о 22 год. 49 хв. надійшли грошові кошти в сумі 12540,91 грн., а о 23 год. 24 хв. 6270 грн були перераховані з вищевказаної картки на рахунок ОСОБА_8 .

При цьому, для збереження конфіденційної під час спілкування та пересилання замовникам відео підпалів релейних шаф ОСОБА_6 та ОСОБА_8 використовували фіктивні профілі у месенджері «Telegram» , зокрема, ОСОБА_6 використовувала акаунт «ОСОБА_24» з ім?ям користувача ОСОБА_10 та номером НОМЕР_1 , акаунт « ОСОБА_11 » з ім?ям користувача ОСОБА_12 та номером НОМЕР_2 , акаунт « ОСОБА_13 » з ім?ям користувача ОСОБА_14 , а ОСОБА_8 - аканут « ОСОБА_18 » з ім?ям користувача ОСОБА_19 та номером НОМЕР_6 , акаунт « ОСОБА_20 » з ім?я користувача ОСОБА_21 та номером НОМЕР_7 .

Таким чином, Регіональній філії «Південно-Західна залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» вищеописаними кримінально протиправними діями ОСОБА_6 та ОСОБА_8 завдано матеріальну шкоду, яка відповідно до висновку експерта № 051/1 від 13.03.2025, складає: 217 560, 34 грн.

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка раніше засуджувалася 21.06.2018 Деснянським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 205, ч. 2 ст. 205-1, ст. 70 КК України до остаточного покарання у виді 3 років обмеження волі з позбавленням права займатися підприємницькою діяльністю на строк 1 рік, на підставі ст. 75, ст. 76 КК України звільнена від відбування призначеного основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік, 23 жовтня 2024 року повідомлено про підозру у вчиненні злочинів передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 113, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 113 КК України. Надалі, 28 лютого 2025 року ОСОБА_6 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та нову підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 113, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 113, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 113 КК України. У подальшому, 14 березня 2025 року ОСОБА_6 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 113, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 113, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 113 КК України.

18.03.2025 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченихч. 2 ст. 111, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 113, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 113, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 113 КК України, слідчим СВ УСБУ у Вінницькій області ОСОБА_23 складено обвинувальний акт, який цього ж числа затверджений прокурором відділу Вінницької окружної прокуратури ОСОБА_5 , який разом з реєстром матеріалів досудового розслідування направлено на розгляд до Тиврівського районного суду Вінницької області.

Відповідно до клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою та обвинувального акта ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 113, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 113, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 113 КК України,

Так, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_8 , будучи громадянином України, вчинив злочини проти основ національної безпеки України за наступних обставин.

Досудовим розслідуванням установлено, що 19 жовтня 2024 року приблизно о 18 год. 10 хв., точний час слідством не встановлено, перебуваючи на залізничному перегоні «Тюшки-Гнівань» поблизу населеного пункту Яришівка Лука-Мелешківської територіальної громади Вінницького району Вінницької області, громадянин України ОСОБА_8 за попередньою змовою із громадянкою України ОСОБА_6 , незважаючи на вищенаведені обставини триваючої збройної агресії Російської Федерації проти України, діючи умисно, на шкоду Україні, з метою ослаблення держави, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи важливе народногосподарське та оборонне значення залізниці, якою у тому числі переміщається особовий склад, військова техніка та озброєння, які необхідні Збройним Силам України, що здійснюють відсіч збройної агресії Російської Федерації, вчинили підпал залізничної релейної шафи за наступних обставин.

Так, 19.10.2024 ОСОБА_8 та ОСОБА_6 приїхали у магазин з комерційною назвою «АТБ», що знаходиться за адресою: вул. Соборна, 68, м. Гнівань, Вінницький район, Вінницька область, де приблизно о 17 год. 41 хв. придбали рідину для розпалювання. Після цього, на автомобілі «Ford Focus», державний номерний знак НОМЕР_3 , попередньо взявши із квартири, у якій проживала ОСОБА_6 металевий лом-цвяходер та сокиру, виїхали до раніше обраної за допомогою картографічного інтернет-сервісу релейної шафи, яка розташовувалась на залізничному перегоні «Тюшки-Гнівань» поблизу населеного пункту Яришівка Лука-Мелешківської територіальної громади Вінницького району Вінницької області за географічними координатами НОМЕР_9 (сигнальна установка № 5, розташована на 1094 км пікет 0).

Прибувши на вищезазначене місце, ОСОБА_15 та ОСОБА_6 , використовуючи заздалегідь підготовлені металевий лом-цвяходер та сокиру, попередньо погодивши із невстановленим на даний час представником держави-агресора об`єкт диверсії, відігнули одні з дверцят релейної шафи. Далі, діючи відповідно до попередньої домовленості між собою, з метою реалізації спільного кримінально протиправного умислу, відповідно до розподілених злочинних функцій, ОСОБА_8 залишився біля релейної шафи, а ОСОБА_6 повернулася до автомобіля, що перебував неподалік від місця вчинення злочину, де, з метою попередження ОСОБА_8 про небезпеку, спостерігала за навколишньою обстановкою, з метою приховання факту вчинення ними підпалу релейної шафи від імовірних свідків.

У цей час ОСОБА_8 , діючи відповідно узгодженого з ОСОБА_6 плану, використовуючи власний мобільний телефон марки Redmi Note 11, розпочав відеозапис своїх дій, з метою подальшого підтвердження виконаного ними підпалу релейної шафи. Так, ОСОБА_8 залив у зроблену ним та ОСОБА_6 щілину між корпусом та дверцятами релейної шафи попередньо придбану рідину для розпалювання, продемонстрував на відео аркуш паперу з рукописним текстом з кодовим словом « ІНФОРМАЦІЯ_3 19.10.2024 р.», підпалив його та зазначену рідину, після чого залив залишки рідини на вже палаючий корпус шафи та показав правою рукою кулак із відігнутими вказівним та великим пальцями.

Після підпалу релейної шафи, що є об`єктом критичної інфраструктури, ОСОБА_8 та ОСОБА_6 на автомобілі «Ford Focus», державний номерний знак НОМЕР_3 , з метою уникнення викриття та притягнення до кримінальної відповідальності, залишили місце вчинення злочину, а відео описаного підпалу релейної шафи, завершуючи реалізуючи спільного кримінально протиправного умислу, з метою отримання та розподілу між собою матеріальної винагороди за вчинене кримінальне правопорушення, переслали «замовнику». Після цього, на картковий рахунок Monobank № НОМЕР_4 , IBAN НОМЕР_5 , що відкритий на ім`я ОСОБА_17 , від невстановленої особи 19.10.2024 о 23 год. 08 хв. надійшли грошові кошти в сумі 15000 грн, а о 23 год. 14 хв. та 23 год. 15 хв. 7500 грн та 2000 грн відповідно були перераховані з вищевказаної картки на рахунок ОСОБА_8 .

При цьому, для збереження конфіденційної під час спілкування та пересилання замовникам відео підпалів релейних шаф ОСОБА_6 та ОСОБА_8 використовували фіктивні профілі у месенджері «Telegram», зокрема, ОСОБА_6 використовувала акаунт «ОСОБА_24» з ім?ям користувача ОСОБА_10 та номером НОМЕР_1 , акаунт « ОСОБА_11 » з ім?ям користувача ОСОБА_12 та номером НОМЕР_2 , акаунт « ОСОБА_13 » з ім?ям користувача ОСОБА_14 , а ОСОБА_8 - аканут « ОСОБА_18 » з ім?ям користувача ОСОБА_19 та номером НОМЕР_6 , акаунт « ОСОБА_20 » з ім?я користувача ОСОБА_21 та номером НОМЕР_7 .

Окрім цього, досудовим розслідуванням установлено, що 20 жовтня 2024 року приблизно о 17 год. 30 хв., точний час слідством не встановлено, перебуваючи поблизу залізничного переїзду на вул. Грушевського у смт. Браїлів Жмеринського району Вінницької області, громадянин України ОСОБА_8 за попередньою змовою із громадянкою України ОСОБА_6 , незважаючи на вищенаведені обставини триваючої збройної агресії Російської Федерації проти України, діючи умисно, на шкоду Україні, з метою ослаблення держави, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи важливе народногосподарське та оборонне значення залізниці, якою у тому числі переміщається військова техніка, озброєння, які необхідні для Збройних Сил України, що здійснюють відсіч збройної агресії Російської Федерації, вчинили підпал залізничної релейної шафи за наступних обставин.

Так, 20 жовтня 2024 року, у денну пору доби, більш точний час слідством не встановлено, ОСОБА_8 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_6 , перебуваючи у м. Гнівань, реалізовуючи спільний кримінально протиправний умисел, підготували сокиру та лом-цвяходер, а також придбали рідину для розпалювання з метою підпалу залізничної релейної шафи. Цього ж дня ОСОБА_6 разом із ОСОБА_8 на автомобілі «Ford Focus», державний номерний знак НОМЕР_3 , виїхали до раніше обраної за допомогою картографічного інтернет-сервісу релейної шафи «Переїзд 0+400 км» під?зної колії ТОВ «Кристал» у смт. Браїлів Жмеринського району Вінницької області, що знаходиться за географічними координатами НОМЕР_8.

У подальшому, 20 жовтня 2024 року, приблизно о 17 год. 20 хв. ОСОБА_6 , перебуваючи біля залізничного переїзду на вул. Грушевського в смт. Браїлів Жмеринського району Вінницької області, продовжуючи реалізацію спільного із ОСОБА_8 кримінально протиправного умислу, шляхом надсилання відеозапису вказаної релейної шафи на названій місцевості невстановленому представнику Російської Федерації у месенджері «Telegram» погодила із ним вчинення її підпалу за грошову винагороду.

Після цього, 20 жовтня 2024 року, приблизно о 17 год. 30 хв., точний час слідством не встановлено, продовжуючи реалізацію спільного кримінально протиправного умислу, відповідно до розподілених злочинних функцій ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , використовуючи заздалегідь підготовлені металевий лом-цвяходер та сокиру, відігнули одні з дверцят релейної шафи. Далі, з метою реалізації спільного кримінально протиправного умислу, відповідно до розподілених злочинних функцій, ОСОБА_8 залишився біля релейної шафи, а ОСОБА_6 повернулася до автомобіля, що перебував неподалік від місця вчинення злочину, де, з метою попередження ОСОБА_8 про небезпеку, спостерігала за навколишньою обстановкою, з метою приховання факту вчинення ними підпалу релейної шафи від імовірних свідків.

У цей час ОСОБА_8 , діючи відповідно узгодженого з ОСОБА_6 плану, використовуючи власний мобільний телефон марки Redmi Note 11, розпочав відеозапис своїх дій, з метою подальшого підтвердження ними виконаного підпалу релейної шафи. Так, ОСОБА_8 залив у зроблену ним та ОСОБА_6 щілину між корпусом та дверцятами релейної шафи попередньо придбану рідину для розпалювання, продемонстрував на відео аркуш паперу з рукописним текстом з кодовим словом « ІНФОРМАЦІЯ_4 20.10.2024 р.», підпалив його та зазначену рідину, після чого залив залишки рідини на вже палаючий корпус шафи та показав правою рукою кулак із відігнутими вказівним та великим пальцями.

Після підпалу релейної шафи, що є об`єктом критичної інфраструктури, ОСОБА_6 та ОСОБА_8 на автомобілі «Ford Focus», державний номерний знак НОМЕР_3 , з метою уникнення викриття та притягнення до кримінальної відповідальності, залишили місце вчинення злочину, а відео описаного підпалу релейної шафи, завершуючи реалізуючи спільного кримінально протиправного умислу, з метою отримання та розподілу між собою матеріальної винагороди за вчинене кримінальне правопорушення, переслали «замовнику».

При цьому, для збереження конфіденційної під час спілкування та пересилання замовникам відео підпалів релейних шаф ОСОБА_6 та ОСОБА_8 використовували фіктивні профілі у месенджері «Telegram», зокрема, ОСОБА_6 використовувала акаунт «ОСОБА_24» з ім?ям користувача ОСОБА_10 та номером НОМЕР_1 , акаунт « ОСОБА_11 » з ім?ям користувача ОСОБА_12 та номером НОМЕР_2 , акаунт « ОСОБА_13 » з ім?ям користувача ОСОБА_14 , а ОСОБА_8 - аканут « ОСОБА_18 » з ім?ям користувача ОСОБА_19 та номером НОМЕР_6 , акаунт « ОСОБА_20 » з ім?я користувача ОСОБА_21 та номером НОМЕР_7 .

Таким чином, Регіональній філії «Південно-Західна залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» вищеописаними кримінально протиправними діями ОСОБА_6 та ОСОБА_8 завдано матеріальну шкоду, яка відповідно до висновку експерта № 051/1 від 13.03.2025, складає: 142 424, 44 грн.

Також досудовим розслідуванням установлено, що 20 жовтня 2024 року, приблизно о 21 год. 00 хв., точний час слідством не встановлено, на залізничному перегоні «Гнівань - Тюшки» поблизу с. Селище Вінницького району Вінницької області, ОСОБА_8 за попередньою змовою із ОСОБА_6 , незважаючи на вищенаведені обставини триваючої збройної агресії Російської Федерації проти України, діючи умисно, на шкоду Україні, з метою ослаблення держави, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи важливе народногосподарське та оборонне значення залізниці, якою у тому числі переміщається військова техніка, озброєння, які необхідні для Збройних Сил України, що здійснюють відсіч збройної агресії Російської Федерації, вчинили підпал залізничної релейної шафи за наступних обставин.

Так, 20 жовтня 2024 року, у вечірній час доби, більш точний час слідством не встановлено, у зв`язку із недостатнім для досягнення злочинної мети заподіянням шкоди від підпалу релейної шафи біля залізничного переїзду на вул. Грушевського в смт. Браїлів Жмеринського району Вінницької області та отримання за це коштів, ОСОБА_8 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_6 , конкретизуючи розроблений ними план дій, домовилися про підпал у цей же день ще однієї релейної шафи.

У подальшому, цього ж дня ОСОБА_6 разом із ОСОБА_8 , їдучи на автомобілі «Ford Focus», державний номерний знак НОМЕР_3 до с. Селище Вінницького району Вінницької області, із застосуванням картографічного інтернет-сервісу, обрали ще одну залізничну релейну шафу для підпалу на перегоні «Гнівань-Тюшки» поблизу с. Селище Вінницького району Вінницької області, що знаходиться за географічними координатами N НОМЕР_10 (сигнальна установка № 10).

Приїхавши у місце призначення, 20 жовтня 2024 року, приблизно о 17 год. 30 хв., точний час слідством не встановлено, продовжуючи реалізацію спільного кримінально протиправного умислу, відповідно до розподілених злочинних функцій ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , попередньо погодивши із «замовником» релейну шафу, використовуючи заздалегідь підготовлені металевий лом-цвяходер та сокиру, відігнули одні з дверцят релейної шафи. Далі, діючи відповідно до попередньої домовленості між собою, з метою реалізації спільного кримінально протиправного умислу, відповідно до розподілених злочинних функцій, ОСОБА_8 залишився біля релейної шафи, а ОСОБА_6 повернулася до автомобіля, що перебував неподалік від місця вчинення злочину, де, з метою попередження ОСОБА_8 про небезпеку, спостерігала за навколишньою обстановкою, з метою приховання факту вчинення ними підпалу релейної шафи від імовірних свідків.

У цей час ОСОБА_8 , діючи відповідно узгодженого з ОСОБА_6 плану, використовуючи власний мобільний телефон марки Redmi Note 11, розпочав відеозапис своїх дій, з метою подальшого підтвердження виконаного ними підпалу релейної шафи. Так, ОСОБА_8 залив у зроблену ним та ОСОБА_6 щілину між корпусом та дверцятами релейної шафи попередньо придбану рідину для розпалювання, продемонстрував на відео аркуш паперу з рукописним текстом з кодовим словом « ІНФОРМАЦІЯ_4 20.10.2024 р.», підпалив його та зазначену рідину, після чого залив залишки рідини на вже палаючий корпус шафи та показав правою рукою кулак із відігнутими вказівним та великим пальцями.

Після підпалу релейної шафи, що є об?єктом критичної інфраструктури, ОСОБА_6 та ОСОБА_8 на автомобілі «Ford Focus», державний номерний знак НОМЕР_3 , з метою уникнення викриття та притягнення до кримінальної відповідальності, залишили місце вчинення злочину, а відео описаного підпалу релейної шафи, завершуючи реалізуючи спільного кримінально протиправного умислу, з метою отримання та розподілу між собою матеріальної винагороди за вчинене кримінальне правопорушення, переслали «замовнику». Після цього, на картковий рахунок Monobank № НОМЕР_4 , IBAN НОМЕР_5 , що відкритий на ім`я ОСОБА_17 , від невстановленої особи 20.10.2024 о 22 год. 49 хв. надійшли грошові кошти в сумі 12540,91 грн., а о 23 год. 24 хв. 6270 грн були перераховані з вищевказаної картки на рахунок ОСОБА_8 .

При цьому, для збереження конфіденційної під час спілкування та пересилання замовникам відео підпалів релейних шаф ОСОБА_6 та ОСОБА_8 використовували фіктивні профілі у месенджері «Telegram», зокрема, ОСОБА_6 використовувала акаунт «ОСОБА_24» з ім?ям користувача ОСОБА_10 та номером НОМЕР_1 , акаунт « ОСОБА_11 » з ім?ям користувача ОСОБА_12 та номером НОМЕР_2 , акаунт « ОСОБА_13 » з ім?ям користувача ОСОБА_14 , а ОСОБА_8 - аканут « ОСОБА_18 » з ім?ям користувача ОСОБА_19 та номером НОМЕР_6 , акаунт « ОСОБА_20 » з ім?я користувача ОСОБА_21 та номером НОМЕР_7 .

Таким чином, Регіональній філії «Південно-Західна залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» вищеописаними кримінально протиправними діями ОСОБА_6 та ОСОБА_8 завдано матеріальну шкоду, яка відповідно до висновку експерта № 051/1 від 13.03.2025, складає: 217 560, 34 грн.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який раніше засуджувався:

- 07.12.2012 Тиврівським районним судом Вінницької області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75, ст. 104 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік 3 місяці;

- 21.01.2015 Тиврівським районним судом Вінницької області за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 80 неоподатковуваних мінімумів громадян, що становить 1360 грн;

- 06.10.2017 Тиврівським районним судом Вінницької області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік 6 місяців;

- 29.10.2021 Вінницьким районним судом Вінницької області за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 років обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.

23 жовтня 2024 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 113, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 113 КК України. Надалі, 28 лютого 2025 року ОСОБА_8 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та нову підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 113, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 113, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 113 КК України. У подальшому, 14 березня 2025 року ОСОБА_8 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 113, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 113, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 113 КК України.

18.03.2025 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченихч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 113, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 113, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 113 КК України, слідчим СВ УСБУ у Вінницькій області ОСОБА_23 складено обвинувальний акт, який цього ж числа затверджений прокурором відділу Вінницької окружної прокуратури ОСОБА_5 , який разом з реєстром матеріалів досудового розслідування направлено на розгляд до Тиврівського районного суду Вінницької області.

Вирішуючи питання щодо продовження запобіжного заходу обвинуваченим, суд приймає до уваги таке:

22.10.2024 ОСОБА_6 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 23.10.2024 у справі № 127/35044/24 застосовано до ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання від вартою без визначення розміру застави строком на 60 днів, тобто з 22.10.2024 по 20.12.2024.

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 19.12.2024 у справі № 127/40792/24 ОСОБА_6 продовжено строк застосування запобіжного заходу у виді тримання від вартою до 16.02.2025 включно.

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 13.02.2025 у справі № 127/4861/25 ОСОБА_6 продовжено строк застосування запобіжного заходу у виді тримання від вартою до 23.03.2025 включно.

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 21.03.2025 у справі № 127/8872/25 ОСОБА_6 продовжено строк застосування запобіжного заходу у виді тримання від вартою до 19.05.2025 включно.

Ухвалою колегії суддів Тиврівського районного суду Вінницької області від 07.05.2025 продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_6 продовжено до 06.07.2025 включно.

Ухвалою колегії суддів Тиврівського районного суду Вінницької області від 26.06.2025 продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_6 до 24.08.2025 включно.

Ухвалою колегії суддів Тиврівського районного суду Вінницької області від 28.07.2025 продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_6 до 25.09.2025 включно.

Ухвалою колегії суддів Тиврівського районного суду Вінницької області від 22.09.2025 продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_6 до 20.11.2025 включно.

22.10.2024 ОСОБА_8 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 23.10.2024 у справі № 127/35051/24 застосовано до ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави строком на 60 днів з моменту затримання, тобто до 16 години 00 хвилин 21 грудня 2024 року.

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 19.12.2024 у справі № 127/40790/24 ОСОБА_8 продовжено строк застосування запобіжного заходу у виді тримання від вартою до 16.02.2025 включно.

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 13.02.2025 у справі № 127/4859/25 ОСОБА_8 продовжено строк застосування запобіжного заходу у виді тримання від вартою до 23.03.2025 включно

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 21.03.2025 у справі № 127/8873/25 ОСОБА_8 продовжено строк застосування запобіжного заходу у виді тримання від вартою до 19.05.2025 включно.

Ухвалою колегії суддів Тиврівського районного суду Вінницької області від 07.05.2025 продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_8 до 06.07.2025 включно.

Ухвалою колегії суддів Тиврівського районного суду Вінницької області від 26.06.2025 продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_8 до 24.08.2025 включно.

Ухвалою колегії суддів Тиврівського районного суду Вінницької області від 28.07.2025 продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_8 до 25.09.2025 включно.

Ухвалою колегії суддів Тиврівського районного суду Вінницької області від 22.09.2025 продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_8 до 20.11.2025 включно.

Згідно вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

З процесуальної точки зору «ризик» розглядається як оціночне кримінальне процесуальне поняття. Виходячи з аналізу ст. 177 КПК «ризик» - це перш за все ймовірність небажаної поведінки.

Ризики, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачена може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення обвинуваченим зазначених дій. При цьому, кримінальне процесуальне законодавство не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає підтвердження того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

При встановленні наявності ризику переховування від суду слід враховувати характер висунутого обвинувачення та суворість покарання, яке може бути призначене у разі доведення винуватості. Так, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 113, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 113, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 113 КК України, а ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 113, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 113, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 113 КК України, які, відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до категорії особливо тяжких злочинів, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на тривалий строк, або довічне позбавлення волі, що дає підстави вважати, що у подальшому вони можуть переховуватись від суду, тобто наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України. Водночас, у відповідності до п. «с» ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, допускається взяття особи під варту з метою запобігти цій особі зникнути після скоєння злочину.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, слід враховувати, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав від свідків під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного статтею 615 цього Кодексу (ч.4 ст. 95 КПК України). За таких обставин ризик впливу на свідків може існувати не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. Враховуючи, що обвинуваченим відомі контактні дані свідків у кримінальному провадженні, а також стадію судового розгляду, останні можуть незаконно впливати на вказаних осіб, шляхом проведення зустрічей з ними, спонуканням до зміни показів з метою надання останніми показань, які є вигідними саме для обвинувачених, узгоджувати покази між собою, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

При встановленні наявності ризику перешкоджати кримінальному провадженню іншим шляхом суд, з урахуванням осіб обвинувачених, характеру висунутого обвинувачення та серйозності передбаченого покарання, враховує можливість порушення обвинуваченими процесуальної дисципліни, неявки в судові засідання, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України. Водночас, у відповідності до п. «b» ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, допускається взяття особи під варту для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом.

При встановленні наявності ризику вчинити інше кримінальне правопорушення, враховуючи обставини вчинення інкримінованих обвинуваченим злочинів, ідеологічні мотиви їх вчинення, тобто свідомо обрана антиукраїнська позиція під час повномасштабного вторгнення на територію України військ рф, може стати підґрунтям для вчинення інших злочинів. Крім того, за матеріалами матеріалами справи обвинуваченим висунуто обвинувачення у співпраці з представниками держави-агресора під час дії воєнного стану в Україні. Таким чином, існує ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Водночас, у відповідності до п. «с» ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, допускається взяття особи під варту якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення.

Відповідно до ч. 6 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

Абзацом 8 ч. 5 ст. 183 КПК України передбачено, що під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Враховуючи наведене колегія суддів вважає, що обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_8 необхідно продовжити строк тримання під вартою в зв`язку з тим, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 113, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 113, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 113 КК України, а ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 113, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 113, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 113 КК України, які, відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до категорії особливо тяжких злочинів, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на тривалий строк, або довічного позбавлення волі, що дає підстави вважати, що у подальшому вони можуть переховуватись від суду, враховуючи особи обвинувачених та обставини скоєння інкримінованих їм злочинів останні можуть вчиняти нові злочини, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що свідчить про неможливість запобігання ризикам, передбаченим п. 1, 3, 4, 5 ст. 177 КПК України.

При цьому, відповідно до ст. 178 КПК України, суд враховує, що обвинувачена ОСОБА_6 має постійне місце проживання, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, не працює, відповідно до положень ст. 89 КК України раніше не судима. Обвинувачений ОСОБА_8 має постійне місце проживання, утриманців не має, не працює, відповідно до положень ст. 89 КК України раніше не судимий. Разом з тим, це не є безумовними підставами для застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки вказані обставини на даний час не мають такого ступеню довіри, які можуть бути враховані судом, як такі, що мають запобіжний вплив на поведінку обвинувачених, та не є такими, що спростовують встановлені судом ризики, оскільки зазначені обставини існували і на час скоєння інкримінованих обвинуваченим злочинів.

Клопотання прокурора узгоджується з правовою позицією, викладеною у рішенні Європейського суду з прав людини у справі за скаргою «Москаленко проти України», де зазначено, що обґрунтована підозра щодо вчинення заявником тяжкого злочину могла первісно виправдовувати його тримання під вартою. Необхідність забезпечити належний хід провадження (зокрема, для отримання показань свідків) також була достатньою підставою для первісного тримання заявника під вартою. Також вказано, що суворість покарання, яке може бути призначене, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.

При цьому колегія суддів враховує положення ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод», ст. 176-178, 183 КПК України, фактичні обставини справи, особи обвинувачених та характер висунутого обвинувачення, тяжкість покарання, у їх взаємозв`язку із встановленими можливими ризиками по справі, зокрема, що обвинувачені можуть переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків, вчиняти інші кримінальні правопорушення, а тому суд не вбачає ґрунтовних підстав для можливості застосування інших запобіжних заходів, альтернативних триманню під вартою, як таких, що недостатні для запобігання ризикам та виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків.

ВССУ у своєму листі № 511-550/0/4-13 від 04 квітня 2013 року «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» зазначив, що відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п. 60 рішення від 6 листопада 2008 року у справі "Єлоєв проти України") після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому слідчому судді, суду у разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК (абз. 5 п. 18).

На думку колегії суддів в клопотанні обґрунтовано наявність низки ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, враховуючи обставини кримінальних правопорушень, їх наслідки, тяжкість покарання у разі доведення вини за скоєні злочини, особи обвинувачених, репутації та соціальні зв`язки, суд під час розгляду клопотання дійшов обґрунтованого висновку, що обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , перебуваючи на волі, можуть: переховуватися від суду, оскільки у разі визнання їх винуватими їм може загрожувати покарання, передбачене санкціями інкримінованих їм в обвинувачення статтей Кримінального кодексу України, у виді позбавлення волі на тривалий строк або довічного позбавлення волі; незаконно впливати на свідків; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інші кримінальні правопорушення подібного характеру, враховуючи обставини вчинення ними інкримінованих злочинів, в яких вони обвинувачуються, що вказують на схильність до вчинення дій, спрямованих на допомогу державі-агресору (диверсійна діяльність). Ідеологічні мотиви, тобто свідомо обрана антиукраїнська позиція під час збройної агресії проти України, може стати підґрунтям для вчинення інших злочинів проти основ національної безпеки України, у тому числі у співпраці із ворогом у період війни, яка триває.

При цьому, враховуючи встановлену ч. 6 ст. 176 КПК України безальтернативність застосування запобіжного заходу до осіб, обвинувачених у скоєнні злочинів, передбачених ст. 111, 113 КК України, підстав для застосування ОСОБА_6 та ОСОБА_8 більш м`яких запобіжних заходів судом не встановлено. Враховуючи положення абзацу 8 ч. 5 ст. 183 КПК України колегія суддів вважає за доцільне не визначати розмір застави обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_8 .

Таке обмеження права обвинувачених на свободу не суперечить положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, так як існують реальні ознаки суспільного інтересу в умовах воєнного стану, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, для запобігання ризикам, які зазначені в клопотанні, з метою забезпечення дієвості кримінального провадження та процесуальної поведінки обвинувачених.

З огляду на вищенаведене, враховуючи те, що прокурором в ході розгляду даних клопотань доведено, що вказані в клопотаннях ризики є достатніми для переконання та не перестали існувати, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів в даному випадку є недоцільним, і саме тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_8 може запобігти встановленим в судовому засіданні ризикам, а тому дані клопотання суд вважає обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають до задоволення.

З огляду на викладене, колегія судів вважає за необхідне клопотання задовольнити та продовжити строк тримання обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_8 під вартою на 60 (шістдесят) днів, тобто до 09.01.2026 включно.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 31, 177, 183, 184, 197, 199, 314-316, 331, 369, 370, 372 КПК України, ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод» суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора у кримінальному провадженні - прокурора відділу нагляду за додержанням законів регіоональним органом безпеки ОСОБА_5 про продовження ОСОБА_6 та ОСОБА_8 строку запобіжних заходів у виді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянці України, уродженці м. Київ, проживаючій за адресою: АДРЕСА_1 ,запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) діб, починаючи з 11 листопада 2025 року по 09 січня 2026 року включно без визначення розміру застави.

Продовжити ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянину України, уродженцю м. Гнівань Тиврівського району Вінницької області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) діб, починаючи з 11 листопада 2025 року по 09 січня 2026 року включно без визначення розміру застави.

Ухвала суду про продовження запобіжних заходів у виді тримання під вартою діє з 11 листопада 2025 року по 09 січня 2026 року включно.

Копію ухвали суду вручити прокурору та обвинуваченим.

Копію ухвали суду направити начальнику Державної установи «Вінницька установа виконання покарань (№1)».

Ухвала суду в частині продовження строку запобіжних заходів у виді тримання під вартою може бути оскаржена безпосередньо до Вінницького апеляційного суду впродовж 5 днів з дня її оголошення, а особою, яка тримається під вартою, з моменту вручення копії ухвали. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали суду проголошено о 09:00 годині 12 листопада 2025 року.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3