КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 368/468/25 Головуючий 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/824/4253/2025 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з секретарем - ОСОБА_5 ,

за участю: в режимі

відеоконференції прокурора - ОСОБА_6 ,

засудженого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва апеляційну скаргу прокурора Кагарлицького відділу Обухівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_8 на ухвалу Кагарлицького районного суду Київської області від 30 квітня 2025 р. щодо засудженого ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області м. Києва від 30 квітня 2025 р. задоволено подання начальника Державної установи «Кагарлицька виправна колонія (№115)» полковника внутрішньої служби ОСОБА_9 про умовно-дострокове звільнення від відбування призначеного судом основного покарання у виді позбавлення волі засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Ладан Прилуцького району Чернігівської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , має двох малолітніх дітей, засудженого:

- 14 червня 2021 року Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області за скоєння злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, - до основного покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років 6 місяців, та додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки (вирок набрав законної сили 29.08.2022 року);

- 29.08.2022 року Чернігівським апеляційним судом винесено ухвалу, згідно якої вирок в частині залишення цивільних позовів без розгляду - скасовано, та призначено новий судовий розгляд в порядку цивільного судочинства, в решті вирок, - залишено без зміни;

який з 15.06.2021 року утримувався в ДУ «Чернігівський СІЗО», та з 27.10.2022 року відбуває призначене судом основне покарання у виді позбавлення волі у Державній установі «Кагарлицька виправна колонія (№115)».

Звільнено засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від відбування призначеного судом основного покарання у виді позбавлення волі, - умовно-достроково на 3 (три) роки 7 місяців 11 днів, (або - на 3 (три) роки 226 днів), - без скасування призначеного судом додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

Приймаючи вказане рішення, суд першої інстанції врахував те, що станом на 30.04.2025 року засуджений ОСОБА_7 має невідбутий строк призначеного судом основного покарання у виді позбавлення волі терміном 3 (три) роки 7 місяців 11 днів, або - 3 (три) роки 226 днів.

В державну установу «Кагарлицька виправна колонія (115) прибув із ДУ «Чернігівський СІЗО», де утримувався з 15.06.2021 року, де дисциплінарних стягнень та заохочень не мав.

По прибуттю в ДУ «КВК (№115)» 27 жовтня 2022 року, - засуджений ОСОБА_7 був працевлаштований за трудовим договором в добровільному порядку на контрагентському об`єкті ТОВ «Трипільський пакувальний комбінат», де і працює станом на даний час.

За переважний період відбування призначеного судом основного покарання у виді позбавлення волі засуджений ОСОБА_7 до праці відносився добре, завдану роботу виконував добросовісно, характеризується позитивно, заходи виховної спрямованості відвідує регулярно, реагує на них правильно.

За час відбування покарання в установі виконання покарань засуджений ОСОБА_7 6 (шість) разів заохочувався керівництвом установи (адміністрацією колонії) за зразкову поведінку та за добросовісне відношення до праці.

Дійсно, засуджений ОСОБА_7 за весь час відбування призначеного судом основного покарання у виді позбавлення волі мав одне дисциплінарне стягнення, проте, станом на час слухання даного кримінального провадження (в рамках якого вирішується питання про застосування до засудженого положень ст. 81 КК України), дисциплінарне стягнення знято в установленому Законом порядку, в порядку заохочення за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці.

Разом з тим, засуджений ОСОБА_7 в установі виконання покарання поводить себе правильно, з адміністрацією колонії, - коректний та ввічливий, приймає участь в самообслуговуванні, в роботах по благоустрою установи, приймає активну участь в суспільному житті установи, в колективі засуджених не конфліктує, виказує позитивні плани на майбутнє.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, прокурор подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Кагарлицького районного суду Київської області м. Києва від 30 квітня 2025 р., якою задоволено подання Начальника Державної установи «Кагарлицька виправна колонія (№115)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Винести нову ухвалу, відповідно до якої в застосуванні до засудженого пільги, передбаченої ст.81 КК України - відмовити.

Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги прокурор зазначає про те, що умовно-дострокове звільнення засудженого, який не відбув значну частину призначеного покарання строком 3 роки 7 місяців 11 днів, за даних умов, в тому числі за наявності значних наслідків вчиненого злочину у виді загибелі 2 осіб порушує принцип невідворотності та справедливості покарання , який передбачений ч.2 ст.50 КК України.

Так, сам факт правослухняної поведінки протягом часу, що безпосередньо передував формальному настанню пільги, передбаченої ст.81 КК України, не є безумовною передумовою умовно-дострокового звільнення.

Крім того, при прийнятті рішення про можливість застосування положень ст.81 КК України щодо ОСОБА_7 , суд формально віднісся до щирості каяття останнього. Так, засуджений фактично не визнавав вину у вчиненому злочині ні при розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції, що підтверджується даними викладеними у вироку Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 14.06.2021, ні при розгляді справи в Чернігівському апеляційному суді, що підтверджується ухвалою вказаного суду від 29.08.2022, відповідно до якої засуджений підтримав апеляційну скаргу свого захисника, який просив закрити кримінальне провадження на підставі п.3 ч.1 ст.284 КК України у зв`язку з недоведеністю винуватості останнього.

Крім того, незважаючи на наявність претензій матеріального та морального характеру зі сторони потерпілих, у матеріалах особової справи засудженого та матеріалах поданих ним під час розгляду подання відсутні дані на підтвердження того, що засуджений після набрання вироком законної сили намагався будь-яким чином реально допомогти потерпілим оговтатись від пережитого, компенсувати їм перенесенні страждання, чи полегшити душевний біль.

Також, прокурор звертає увагу на те, що засуджений під час відбування покарання допустив грубе порушення режиму відбування покарання, а саме 27.11.2023 засудженого притягнуто до дисциплінарної відповідальності за зберігання забороненого предмету. У зв`язку з цим останнього визнано, в порядку передбаченому ст.133 КВК України, злісним порушником режиму відбування покарання та постановлено на профілактичний облік. Вказаний факт свідчить про те, що правослухняна поведінка засудженого під час відбування покарання не є системною та такою, що свідчить про виправлення останнього.

Зазначає про те, що при вирішенні питання про застосування пільги, передбаченої ст.81 КК України до засудженого необхідно враховувати також інтереси потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , які (згідно вироку) наполягали на призначенні ОСОБА_7 найсуворішого покарання.

Разом з цим, судом при прийнятті рішення про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 не надано оцінку доводам прокурора з цього приводу та не зазначено, чому доводи визнано необґрунтованими.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку прокурора, пояснення засудженого, вивчивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції не в повній мірі дотримався зазначених вимог закону та дійшов неправильного висновку про задоволення подання начальника Державної установи «Кагарлицька виправна колонія (№115)».

Відповідно до ч.1 ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі на певний строк, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Згідно з положеннями ч.2 вказаної статті умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

За змістом цієї норми умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду.

З ухвали суду першої інстанції вбачається, що приймаючи рішення про звільнення ОСОБА_7 умовно-достроково від відбування призначеного судом покарання, судом встановлено, що до засудженого ОСОБА_7 , при вирішенні питання про його умовно-дострокове звільнення слід застосовувати положення ст. 81 КК України, які діяли до 17.03.2021 року (внесення змін та доповнень), так як ОСОБА_7 скоїв злочин до 17.03.2021 року, а саме - 01.09.2020 року, тобто, до вступу в законну силу змін та доповнень до ст. 81 КК України, з огляду на положення ч. 2 ст. 4, ч. 2 ст. 5 КК України.

Суд першої інстанції встановив, що на момент розгляду подання начальника Державної установи «Кагарлицька виправна колонія (№115)» про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 , а саме 11 березня 2025 року, останнім відбута 1/2 частина покарання; невідбутий строк призначеного судом основного покарання у виді позбавлення волі складає 3 (три) роки 7 місяців 11 днів

Таким чином, суд врахував формально - юридичні підстави передбачені ч.3 ст.81 КК України і які пов`язуються з фактичним відбуттям засудженим ОСОБА_7 1/2 призначеного строку покарання.

Разом з тим, суд першої інстанції, виходячи з наявних характеристик, прийшов до висновку, що засуджений ОСОБА_7 сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення та заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Проте, такі висновки не ґрунтуються на вимогах закону та є помилковими виходячи з наступного.

Відповідні роз`яснення, які містяться у п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002 року, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна не відбутої частини покарання більш м`яким можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого та якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Так, головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково є не формальний сплив певної частини строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці, а також досягнення цілей покарання.

Приписами ч. 2 ст. 50 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Як обґрунтовано зазначила прокурор в своїй апеляційній скарзі, сам факт правослухняної поведінки протягом часу, що безпосередньо передував формальному настанню пільги, передбаченої ст.81 КК України, не є безумовною передумовою умовно-дострокового звільнення.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора про те, що застосовуючи умовно-дострокове звільнення до засудженого, суд першої інстанції не в повній мірі врахував наявність значних наслідків вчиненого ОСОБА_7 злочину у виді загибелі двох осіб. А також те, що засуджений формально віднісся до щирості каяття, оскільки під час розгляду кримінального провадження не визнавав вину у вчиненому злочині. Крім того, в матеріалах справи відсутні дані на підтвердження того, що засуджений після набрання вироком законної сили намагався будь-яким чином відшкодувати шкоду, заподіяну потерпілим.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що 27.11.2023 року адміністрацією установи виконання покарань на ОСОБА_7 було накладено дисциплінарне стягнення у виді догани за зберігання забороненого предмету, яке було достроково знято 03.04.2024 в порядку заохочення.

За таких обставин, на переконання колегії суддів, процес виправлення засудженого не досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим призначеного покарання перестає бути доцільним, що свідчить про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора та скасування оскаржуваної ухвали.

Керуючись ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Кагарлицького відділу Обухівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_8 - задовольнити.

Ухвалу Кагарлицького районного суду Київської області від 30 квітня 2025 р. щодо засудженого ОСОБА_7 - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою подання начальника Державної установи «Кагарлицька виправна колонія (№115)» про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4