Справа № 643/752/26
Провадження № 1-кс/643/677/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.01.2026 м. Харків

Слідчий суддя Салтівського районного суду міста Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваної ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого Харківського РУП № 2 Головного управління Національної поліції в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Салтівської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні № 0002013 від 08.07.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 166КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Лозова, Харківської області, громадянки України, з середньою спеціальною освітою, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , -

встановив:

Слідчим СВ Харківського РУП № 2 ГУ НП в області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002013 від 08.07.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 166 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , нехтуючи батьківськими обов`язками, в період часу з початку лютого 2025 року по 08.07.2025, проживаючи у квартирі за адресою: АДРЕСА_3 , яка згідно з актом обстеження умов проживання є незадовільною для проживання дитини, з початку червня 2025 року по 08.07.2025, точний час у ході досудового розслідування не встановлений, не здійснюючи належного догляду за дитиною, допустила падіння останнього на площину зі співударянням правою потиличною ділянкою голови об тупий предмет та отримання тілесних ушкоджень малолітнім ОСОБА_8 у вигляді черепно-мозкової травми у формі забою головного мозку з осередками контузії в лобових частках, крововиливом під тверду мозкову оболонку двобічні субдуральні гематоми, забійної рани в потиличній ділянці праворуч, забійних ран на обличчі ліворуч і лівій вушній раковині. У своєму перебігу вказана травма ускладнилася перетворенням гострих субдуральних гематом у хронічні зі скупченням у субдуральному просторі справа прозорої біло-жовтої рідини в об`ємі орієнтовно 500 мл (як результат інволюції субдуральних гематом до стану гігром), що призвело до атрофічних змін правої півкулі головного мозку, його набряку-набухання з дислокацією (зміщенням) правої півкулі ліворуч, утворенням борозни тиснення на нижній поверхні мозочка і довгастого мозку, порушенням мозкового кровообігу з формуванням вторинних крововиливів у міст і підкоркові ядра зліва.

За ступенем тяжкості вказана травма голови відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя (згідно з п. п. 2.1.1, 2.1.3, в, г «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995).

Так, після отримання вказаних тілесних ушкоджень у вищевказаний проміжок часу у ОСОБА_8 почали проявлятися симптоми, які вказували на погіршення його стану здоров`я, а саме: зниження апетиту, блювота, витікання рідини з вуха, а у подальшому критичне зниження маси тіла (анорексія), що підтверджується наявними в матеріалах кримінального провадження фотознімками з місця події та даними зовнішнього огляду трупа малолітнього ОСОБА_8

ОСОБА_5 , яка проживала з малолітнім ОСОБА_8 , з початку червня 2025 року по 08 липня 2025 року, діючи в порушення вимог Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959, Конвенції про права дитини, яка ратифікована Україною 21.02.1990 та набула чинності для України 27.09.1991, ст. 51 Конституції України, ст. ст. 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст. ст. 150, 180 Сімейного кодексу України, недбало ставлячись до виконання своїх батьківських обов`язків, усвідомлюючи всі симптоми, які свідчили про погіршення стану здоров`я малолітнього ОСОБА_8 відмова від їжі, погіршення апетиту, розвинення блювотного рефлексу, зниження маси тіла, наявність сторонніх виділень рідини з лівої вушної раковини та, вбачаючи зовнішні ушкодження на голові останнього, свідомо не зверталася до медичних установ та лікарів, та, нехтуючи своїми батьківськими обов`язками, продовжуючи свою злочинну бездіяльність, спрямовану на злісне ухилення від виконання батьківських обов`язків по догляду за дитиною, недбало ставлячись до власного сина ОСОБА_8 та його стану здоров`я, не забезпечуючи належний догляд та піклування, не маючи медичної освіти, займалась самолікуванням своєї малолітньої дитини, здійснюючи малолітньому ОСОБА_8 внутрішньом`язові ін`єкції препарату «Метоклопраміду гідрохорид», з метою припинення блювотного рефлексу, не звернулась своєчасно та негайно до медичних закладів для надання своєчасної кваліфікованої медичної допомоги, внаслідок чого 08.07.2025 приблизно о 13:00 настала смерть малолітнього ОСОБА_8 .

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 0002179 від 09.07.2025 смерть ОСОБА_8 настала від правобічної субдуральної гігроми (скупчення прозорої рідини під твердою мозковою оболонкою), тривалий перебіг якої призвів до атрофії правої півкулі головного мозку і у подальшому, внаслідок збільшення об`єму рідини, загострився розвитком гострого порушення кровообігу головного мозку з розвитком виразного набряку (набухання) з дислокаційним синдромом і вторинними крововиливами у міст, довгастий мозок і підкоркові ядра.

Відповідно до висновку комісійної судово-медичної експертизи № 08-210/2025 основним в настанні смерті малолітнього ОСОБА_8 слід вважати характер та обсяг черепно-мозкової травми і її ускладнення, своєчасне звернення матері дитини за медичною допомогою та, відповідно, своєчасно, адекватно і в повному обсязі проведені діагностичні й лікувальні заходи могли б сприяти мінімізації клінічних проявів травми, попередженню тяжких ускладнень у вигляді атрофії правої півкулі головного мозку, його набряку-набухання з дислокаційним синдромом і вторинними крововиливами у міст, довгастий мозок і підкоркові ядра та запобігти настанню смерті дитини, відсутність адекватної та своєчасної кваліфікованої медичної допомоги є чинником, який негативно вплинув на перебіг травми. Наявні у малолітнього ОСОБА_9 дитячий аутизм з вираженими порушеннями соціальної взаємодії та комунікації (розумова відсталість), загальне недорозвинення мовлення 1 рівня могли впливати на неможливість своєчасного виявлення симптомів травми та погіршення стану здоров`я, якщо б не було зовнішніх ушкоджень на голові дитини та змін у поведінці при наростанні клінічних проявів черепно мозкової травми. Витікання рідини з лівого вуха дитини, погіршення апетиту вимагали негайного звернення за медичною допомогою для проведення діагностично лікувальних заходів, проведення клініко лабораторних досліджень, хірургічного та медикаментозного лікування черепно мозкової травми у формі забою головного мозку та субдуральної гематоми.

Внаслідок злісного невиконання ОСОБА_5 своїх батьківських обов`язків по догляду за малолітньою дитиною ОСОБА_8 , нездійснення останньою належного догляду та піклування за дитиною, незвернення ОСОБА_5 за своєчасною медичною допомогою при перших ознаках порушень у стані здоров`я власного сина, настали тяжкі наслідки у вигляді смерті малолітнього ОСОБА_8 .

На цей час вбачаються підстави для застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, у зв`язку з тим, що остання підозрюється у вчиненні тяжкого злочину.

Під час досудового розслідування, в тому числі шляхом проведення слідчих та інших процесуальних дій, отримано докази того, що з високим ступенем ймовірності підозрювана ОСОБА_5 може вчинити дії, які містять ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Вказані обставини, з урахуванням доведеності обґрунтованої підозри та фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, його тяжкості, унеможливлюють запобігання зазначеним ризикам, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Разом з цим, орган досудового розслідування рахує, що саме запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту є спів мірним тяжкості вчиненого правопорушенню, особі обвинуваченої та можливим ризикам не процесуальної поведінки, а тому звертається до суду саме з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, а не тримання під вартою.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав з підстав, у ньому наведених.

Слідчий в судовому засіданні виразив про солідарність позиції з прокурором.

Підозрювана в судовому засіданні на запитання слідчого судді повідомила, що їй зрозуміло право на участь в судовому засіданні захисника, повідомила, що не потребує участі в даному судовому засіданні захисника. Проти задоволення клопотання сторони обвинувачення аргументів не наводила.

Згідно зі ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховування підозрюваного від органу досудового розслідування й суду, незаконно впливати на потерпілого, свідка; вчинити інше кримінальне правопорушення

Згідно з вимогами ст.181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно із ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, слідчий суддя на підставі наданих сторонами матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності інші обставини, що стосуються тяжкості покарання та вагомості доказів вчинення кримінального правопорушення, особи підозрюваного, тощо.

Надані стороною обвинувачення докази та матеріали кримінального провадження свідчать про обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 166КК України, та наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 , 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

За змістом ст. 131 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Водночас, обов`язковою умовою для застосування запобіжного заходу має бути доведеність сукупності обставин, визначених ч. 1 ст. 194 КПК України, яка вимагає від прокурора довести не лише наявність обґрунтованої підозри, а й надати докази на підтвердження підстав вважати, щ існує хоча б один із ризиків, на які посилається прокурор у клопотання та обґрунтувати недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризикам, вказаним у клопотанні.

Прокурор, обґрунтовуючи обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту вказуєщо інший, більш м`який запобіжний захід, не зможе запобігти ризикам переховування підозрюваної від органу досудового розслідування й суду, незаконного впливу на потерпілого та свідків.

Не дивлячись на доведеність існування кожного з зазначених прокурором ризиків, слідчий суддя, враховуючи характеризуючі особу підозрюваної дані, беручи до увагу позицію підозрюваної у кримінальному провадженні, її процесуальну поведінку, вважає, що підстави для обрання підозрюваній саме цілодобового домашнього арешту відсутні, та виходячи із загальних засад кримінального провадження, з метою виконання його завдань та застосування до особи належної правової процедури, вбачає можливим обмежитись забороною залишати місце постійного проживання у визначений час доби з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язків, та з урахуванням можливої необхідності евакуації чи отримання невідкладної медичної допомоги.

Керуючись статтями 2, 7, 131, 132, 182-184, 194, 196, 199, 372, 395 КПК України, слідчий суддя -

постановив:

Клопотання задоволити.

Застосувати до підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 , в період часу з 18:00 до 06:00, окрім випадків необхідної евакуації або з метою запобігання загрозі життю чи здоров`ю, а також випадків, пов`язаних з необхідністю надання невідкладної та швидкої медичної допомоги у разі обґрунтованого погіршення стану здоров`я, з покладанням на підозрювану обов`язків:

- прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожною вимогою;

- не відлучатися міста Харкова без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні.

Попередити ОСОБА_5 про наслідки ухилення від покладених на неї обов`язків.

Строк дії ухвали - до 16.03.2026.

Роз`яснити підозрюваній, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за її поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому вона перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї обов`язків.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а ОСОБА_5 - в той самий строк з моменту вручення їй копії ухвали суду.

Повний текст ухвали проголошено 22.01.2026о 10:35.

Слідчий суддя ОСОБА_1