Справа № 450/2785/19 Провадження № 1-кп/450/67/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2025 року Пустомитівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 , законного представника обвинуваченого ОСОБА_4 ОСОБА_5 , захисника обвинуваченого ОСОБА_4 ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника обвинуваченого ОСОБА_7 ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Пустомити обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.10.2018 року за № 0000558

за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Долиняни Рогатинського району Івано-Франківської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не одруженого, раніше не судимого,

за обвинуваченням ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , українця, громадянина України, уродженця м. Львова, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , неодруженого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України,

ВСТАНОВИВ:

23.06.2018 приблизно о 21:00 год. неповнолітній ОСОБА_4 спільно з неповнолітніми ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , а також з іншими особами, матеріали щодо яких виділено в окреме провадження, у якому триває досудове розслідування, перебуваючи в гаражному приміщенні гаражного кооперативу «Бігунок» на вул. Трускавецькій у м. Львові, керуючись хуліганським мотивом протиставлення себе суспільству в особі громадян ромської національності, самоствердження у спосіб заподіяння шкоди та вчинення насильницьких дій стосовно таких осіб, вияву зневаги до усталених суспільних цінностей, існуючих норм і правил, домовились про вчинення дій, спрямованих на руйнування тимчасового поселення осіб ромської національності (табору ромів), розташованого у лісосмузі біля перехрестя вулиць Трускавецької та Тролейбусної на межі м. Львова і с. Сокільники Пустомитівського району Львівської області, та вигнання ромів із зайнятої ними території.

З цією метою, діючи за попередньо розробленим планом, з метою унеможливлення їх впізнання та викриття участі у вчиненні кримінального правопорушення, одягнули на обличчя підшукані маски та на руки - рукавиці і озброїлись заздалегідь заготовленими предметами, пристосованими для нанесення тілесних ушкоджень, а саме ножами, металевими трубами, дерев`яними палицями, ланцюгами та молотком.

Зокрема, ОСОБА_10 та ОСОБА_4 взяли металеві труби, інші особи, матеріали стосовно яких виділено в окреме провадження - дерев`яні палиці, саморобний факел, металевий ланцюг, ножі та молоток.

Розподіливши між собою ролі, відповідно до яких ОСОБА_4 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та інші особи, матеріали стосовно яких виділено в окреме провадження, поділились на групи та мали увійти в табір ромів з метою безпосереднього вчинення, зазначених вище дій, а ОСОБА_11 з іншою особою, матеріали стосовно якої виділено в окреме провадження, залишались на підступах до місця розташування табору з метою повідомити про наближення сторонніх осіб інших учасників нападу.

Приблизно о 23:00 год. 23.06.2018 зазначені особи направились у лісосмугу біля перехрестя вулиць Трускавецької та Тролейбусної на межі м. Львова і с. Сокільники Пустомитівського району Львівської області.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, проявляючи особливу зухвалість, зневажливе ставлення до існуючих у суспільстві загальновизнаних правил поведінки і моральності, увійшовши на місце розташування табору ромів за вказаною вище адресою, впродовж 5 хвилин в період часу приблизно з 23:00 год. до 23:25 год. ОСОБА_4 у групі з штатами співучасниками відповідно до попередньо узгодженого плану, сумісно вчиняли дії, спрямовані на руйнування табору та вигнання ромів із зайнятої ними території. Зокрема, шляхом завдання ударів руками, ногами, та з використанням ножів, металевих труб, дерев`яних палок, ланцюгів та молотка, незважаючи на численні вимоги жителів поселення припинити їх хуліганські дії, руйнували тимчасові шатра в поселенні, супроводжували свої дії нецензурною лайкою та спричинили тілесні ушкодження проживаючим у поселенні особам. Так, під час реалізації спільних дій учасників нападу, інша особа, матеріали стосовно якої виділено в окреме провадження, завдала два удари власним складним ножем малолітньому ОСОБА_12 в ділянку правого стегна та один удар в ліву бокову поверхню тулуба, чим спричинила потерпілому дві рани на правому стегні та одну рану в лівій боковій поверхні тулуба, які відносяться до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я та цим же ножем завдала удар ОСОБА_13 в ділянку лівого передпліччя, чим спричинила потерпілій рану, яка відносяться до легкого тілесного ушкодження. Також, під час вчинення хуліганських дій іншими особами, матеріали щодо яких виділено в окремі провадження, у якому триває досудове розслідування, заподіяно смерть ОСОБА_14 та тяжке тілесне ушкодження ОСОБА_15 .

Такі дії обвинуваченого ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 4 ст. 296 КК України, а саме у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю (хуліганство), вчинене групою осіб із застосуванням предметів, заздалегідь заготовлених для нанесення тілесних ушкоджень.

23.06.2018 приблизно о 21:00 год. неповнолітній ОСОБА_9 спільно з неповнолітніми ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_4 , а також з іншими особами, матеріали щодо яких виділено в окреме провадження, у якому досудове розслідування, перебуваючи в гаражному приміщенні гаражного кооперативу «Бігунок» на вул. Трускавецькій у м. Львові, керуючись хуліганським мотивом протиставлення себе суспільству в особі громадян ромської національності, самоствердження у спосіб заподіяння шкоди та вчинення насильницьких дій стосовно таких осіб, вияву зневаги до усталених суспільних цінностей, існуючих норм і правил, домовились про вчинення дій, спрямованих на руйнування тимчасового поселення осіб ромської національності (табору ромів), розташованого у лісосмузі біля перехрестя вулиць Трускавецької та Тролейбусної на межі м. Львова і с. Сокільники Пустомитівського району Львівської області, та вигнання ромів із зайнятої ними території.

З цією метою, діючи за попередньо розробленим планом, з метою унеможливлення їх впізнання та викриття участі у вчиненні кримінального правопорушення, одягнули на обличчя підшукані маски та на руки - рукавиці і озброїлись заздалегідь заготовленими предметами, пристосованими для нанесення тілесних ушкоджень, а саме ножами, металевими трубами, дерев`яними палицями, ланцюгами та молотком.

Зокрема, ОСОБА_10 та ОСОБА_4 взяли металеві труби, інші

особи, матеріали стосовно яких виділено в окреме провадження - дерев`яні палиці, саморобний факел, металевий ланцюг, ножі та молоток.

Розподіливши між собою ролі, відповідно до яких ОСОБА_9 ,

ОСОБА_4 , ОСОБА_10 та інші особи, матеріали стосовно яких виділено в окреме провадження, поділились на групи та мали увійти в табір ромів з метою безпосереднього вчинення зазначених вище дій, а ОСОБА_11 з іншою особою, матеріали стосовно якої виділено в окреме провадження, залишались на підступах до місця розташування табору з метою повідомити про наближення сторонніх осіб інших учасників нападу.

Приблизно о 23:00 год. 23.06.2018 зазначені особи направились у лісосмугу біля перехрестя вулиць Трускавецької та Тролейбусної на межі м. Львова і с. Сокільники Пустомитівського району Львівської області.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, проявляючи особливу зухвалість, зневажливе ставлення до існуючих у суспільстві загальновизнаних правил поведінки і моральності, увійшовши на місце

розташування табору ромів за вказаною вище адресою, впродовж 5 хвилин в період часу приблизно з 23:00 год. до 23:25 год. ОСОБА_9 у групі з іншими співучасниками відповідно до попередньо узгодженого плану, сумісно вчиняли дії, спрямовані на руйнування табору та вигнання ромів із

зайнятої ними території. Зокрема, шляхом завдання ударів руками, ногами, та з використанням ножів, металевих труб, дерев`яних палок, ланцюгів та молотка, незважаючи на численні вимоги жителів поселення припинити їх хуліганські дії, руйнували тимчасові шатра в поселенні, супроводжували свої

дії нецензурною лайкою та спричинили тілесні ушкодження проживаючим у поселенні особам. Так, під час реалізації спільних дій учасників нападу, інша особа, матеріали стосовно якої виділено в окреме провадження, завдала два удари масним складним ножем малолітньому ОСОБА_12 в ділянку правого та один удар в ліву бокову поверхню тулуба, чим спричинила потерпілому дві рани на правому стегні та одну рану в лівій боковій поверхні тулуба, які відносяться до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я та цим же ножем завдала удар ОСОБА_13 в ділянку лівого передпліччя, чим спричинила потерпілій рану, яка відносяться до легкого тілесного ушкодження. Також, під час вчинення хуліганських дій іншими краяни, матеріали щодо яких виділено в окремі провадження, у якому триває досудове розслідування, заподіяно смерть ОСОБА_14 та тяжке тілесне ушкодження ОСОБА_15 .

Такі дії обвинуваченого ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 4 ст. 296 КК України, а саме у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю (хуліганство), вчинене групою осіб із застосуванням предметів, заздалегідь заготовлених для нанесення тілесних ушкоджень.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 ОСОБА_6 подав клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності. У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , законний представник обвинуваченого ОСОБА_4 ОСОБА_5 заявлене клопотання підтримали, просили звільнити його від кримінальної відповідальності, вказав, що йому зрозумілі наслідки закриття кримінального провадження за цією підставою.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_9 ОСОБА_8 подав клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності. У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 заявлене клопотання підтримав, просив звільнити його від кримінальної відповідальності, вказав, що йому зрозумілі наслідки закриття кримінального провадження за цією підставою.

Прокурор в судовому засіданні щодо заявленого клопотання не заперечив.

Суд, вислухавши думку прокурора, обвинувачених, захисників обвинувачених, роз`яснивши наслідки закриття провадження за вказаних обставин, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених Законом України про кримінальну відповідальність.

Крім того, ст. 44 КК України передбачено, що особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Положеннями ст.49 КК України визначено: строки давності з огляду на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності; обчислення перебігу строків давності, його зупинення та переривання.

Строк давності - це передбачений ст.49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила злочин, від кримінальної відповідальності.

Згідно обвинувального акту, ОСОБА_9 , ОСОБА_4 вчинили кримінальне правопорушення - передбачене ч. 4 ст. 296 КК України, подія мала місце 23.06.2018 року.

Судом встановлено, що злочин передбачений ч. 4 ст. 296 КК України в редакції чинній на час вчинення злочину та на час вирішення клопотання судом, згідно ч. 4 ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 49 КК України встановлено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки десять років - у разі вчинення тяжкого злочину.

Згідно ч. 1 ст. 106 КК України звільнення від кримінальної відповідальності та відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності до осіб, які вчинили кримінальне правопорушення у віці до вісімнадцяти років, застосовується відповідно до статей 49 та 80 цього Кодексу з урахуванням положень, передбачених цією статтею. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 106 КК України щодо осіб, зазначених у частині першій цієї статті, встановлюються такі строки давності сім років - у разі вчинення тяжкого злочину.

З огляду на наведене, на час судового розгляду у даному кримінальному провадженні і розгляду клопотання обвинувачених, закінчився 7-ти річний строк давності, передбачений п. 4 ч.1 ст. 49 КК України щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

Початком перебігу строку давності є день, коли кримінальне правопорушення було вчинено, тобто, згідно обвинувального акту 23.06.2018 р. З огляду на наведене, на час судового розгляду у даному кримінальному провадженні і розгляду клопотання обвинувачених закінчився 7-ти річний строк давності, передбачений п. 4 ч.1 ст.49 КК України щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

Згідно з ч.2 ст.49 КК України перебіг строків давності зупиняється, якщо особа, що вчинила злочин, ухилилася від досудового слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення злочину минуло п`ятнадцять років.

Відповідно до ч.3 ст.49 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому разі починається з дня вчинення нового злочину. При цьому строки давності обчислюються окремо за кожний злочин.

Згідно з висновком, який міститься в постанові Верховного Суду України від 19 березня 2015 року №5-1кс15, під ухиленням від слідства або суду з погляду застосування ст. 49 КК слід розуміти будь-які умисні дії, вчинені певною особою з метою уникнути кримінальної відповідальності за вчинений злочин, що змушує правоохоронні органи вживати заходів, спрямованих на розшук і затримання правопорушника (нез`явлення без поважних причин за викликом до слідчого або суду, недотримання умов запобіжного заходу, зміна документів, які посвідчують особу, зміна зовнішності, перехід на нелегальне становище, перебування в тайнику, імітація своєї смерті тощо).

Судом не встановлено обставин і не отримано об`єктивних доказів на підтвердження підстав для зупинення або переривання строків давності, передбачених ч.ч. 2, 3 ст.49 КК України.

Встановлено, що обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_9 на обліку у лікарів нарколога, лікаря психіатра не перебувають, мають постійне місце проживання та місце реєстрації; за місцем проживання характеризуються нейтрально, раніше не судимі.

Згідно п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Закриття кримінального провадження з цієї підстави не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує (ч.8 ст.284 КПК України).

Із наведеного слідує, що минув строк притягнення ОСОБА_4 та ОСОБА_9 до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, що є підставою для звільнення обвинувачених від кримінальної відповідальності.

Згідно п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження за ч. 4 ст.296 КК України внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.10.2018 року за № 0000558 стосовно ОСОБА_4 та ОСОБА_9 підлягає закриттю.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Підстави обирати обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_9 запобіжний захід відсутні.

З приводу стягнення процесуальних витрат на залучення експертів суд зазначає наступне.

Відповідно до положень ст. 122 КПК України, витрати, пов`язані із залученням спеціалістів, перекладачів та експертів, несе сторона кримінального провадження, яка залучила спеціаліста, перекладача чи експерта, крім випадків, встановлених КПК, у тому числі ст. 124 КПК. Залучення стороною обвинувачення експертів спеціалізованих державних установ, а також проведення експертизи за дорученням слідчого судді або суду здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з Державного бюджету України.

Як роз`яснив Верховний Суд у Постанові ККС від 18.02.2025 у справі № 712/8174/23 (провадження № 51-2807км24): «Об`єднана палата ККС ВС зробила висновок про те, що якщо особа звільняється віл кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК у зв`язку із закінченням строків давності, процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, в тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних, зокрема, із залученням експерта стороною захисту (постанова від 12 вересня 2022 року у справі №203/241/17). Оскільки ОСОБА_8 було звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених, ч. 2 ст. 28, ст. 340: ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 371 КК, на підставі пунктів 2-4 ч. 1 ст. 49 КК у зв 'язку із закінченням строків давності, кримінальне провадження щодо нього закрито, а ініціатором проведення судових експертиз у цьому кримінальному провадженні був орган досудового розслідування, то відповідно до положень ч. 2 ст. 122. ст. 124 КПК витрати на проведення експертиз в розмірі 86 579,70 грн не підлягають стягненню з ОСОБА_8 та покладаються на державу.

Отже, чинний кримінальний процесуальний закон чітко встановлює, що витрати на залучення експерта стягуються з обвинуваченого лише у двох випадках: ухвалення щодо нього (обвинуваченого) обвинувального вироку; залучення експерта безпосередньо обвинуваченим (стороною захисту).

Тому, виходячи з вищевикладеного, судові витрати у кримінальному провадженні на залучення експертів у розмірі 18 664, 94 грн., - слід віднести на рахунок держави.

Долю речових доказів не вирішувати до ухвалення остаточного рішення у кримінальному провадженні №0001150 від 24.06.2018 про обвинувачення ОСОБА_16 за п.п. 7, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 304 КК України, неповнолітніх ОСОБА_17 за п.п.7, 12 ч.2 ст.115, ч.1 ст.121, ч.4 ст.296 КК України та ОСОБА_18 за п.п.7, 12 ч.2 ст.115, ч.4 ст.296 КК України.

Керуючись ст.ст. 100, 128, 284, 288, 369-372 КПК України, ст.49 КК України, суд, -

постановив:

клопотання обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_9 про закриття кримінального провадження і звільнення їх від кримінальної відповідальності за ч. 4 ст. 296 КК України в зв`язку із закінченням строків давності - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 , ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності за ч. 4 ст. 296 КК України на підставі ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.10.2018 року за № 0000558 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ОСОБА_9 ч. 4 ст. 296 КК України - закрити.

Запобіжний захід обвинуваченим ОСОБА_4 , ОСОБА_9 до вступу ухвали в законну силу не обирати.

Судові витрати у кримінальному провадженні на залучення експертів у розмірі 18 664,94 грн., - віднести на рахунок держави.

Долю речових доказів не вирішувати до ухвалення остаточного рішення у кримінальному провадженні №0001150 від 24.06.2018 про обвинувачення ОСОБА_16 за п.п. 7, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 304 КК України, неповнолітніх ОСОБА_17 за п.п.7, 12 ч.2 ст.115, ч.1 ст.121, ч.4 ст.296 КК України та ОСОБА_18 за п.п.7, 12 ч.2 ст.115, ч.4 ст.296 КК України.

Ухвала може бути оскарженою до Львівського апеляційного суду через Пустомитівський районний суд Львівської області протягом семи діб з дня її проголошення. Особою, яка була відсутня при проголошенні ухвали суду, у той же строк, з дня отримання копії ухвали суду.

Ухвала суду, якщо інше не встановлено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

СуддяОСОБА_1