Справа №590/1180/24
Провадження № 1-кп/590/78/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2025 року с-ще Ямпіль

Ямпільський районний суд Сумської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі Ямпільського районного суду Сумської області кримінальне провадження №0000567 від 08.05.2024 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с-ща Ямпіль Шосткинського району Сумської області, громадянина України, учня 9 класу Ямпільської ЗОШ І-ІІІ ступенів N?1, дитини з інвалідністю, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч.1 ст.121 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора: ОСОБА_4 ,

обвинуваченого: ОСОБА_3 ,

законного представника обвинуваченого: ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого: ОСОБА_6 ,

малолітнього потерпілого: ОСОБА_7 ,

законного представника: ОСОБА_8 ,

представника потерпілого - ОСОБА_9 ,

представника служби у справах дітей: ОСОБА_10 ,

представника уповноваженого підрозділу органів Національної поліції: ОСОБА_11 ,

психолога: ОСОБА_12 ,

ВСТАНОВИВ:

06.05.2024 близько 17-30 години неповнолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи на дитячому майданчику по вул. Спасо-Преображенська, 23А в селищі Ямпіль Шосткинського району Сумської області, маючи умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень, в ході конфлікту з малолітнім ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зняв з велосипеду ОСОБА_7 сидіння та, тримаючи його в правій руці, кинув у бік ОСОБА_7 , яке влучило потерпілому в голову. В результаті вказаних протиправних дій ОСОБА_3 спричинив потерпілому ОСОБА_7 тілесні ушкодження у виді відкритої проникаючої черепно-мозкової травми, забою головного мозку, лінійного перелому луски потиличної кістки справа, пневмоцефалії, забійної рани тім?яно-потиличної ділянки праворуч, які згідно висновку експерта N?133 від 08.07.2024 за ступенем тяжкості кваліфікуються як тяжкі за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння.

Таким чином, неповнолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.121 КК України - умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто вчинення умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.

Неповнолітній обвинувачений, ОСОБА_3 , в судовому засіданні вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав. Надав покази, що 06.05.2024 року ближче до вечора, точного часу не пам`ятає, він разом із товаришем ОСОБА_13 проходив повз дитячий майданчик, що розташований біля храму в селищі Ямпіль. На майданчику побачив потерпілого ОСОБА_14 та раніше знайомих йому хлопців ОСОБА_15 та ОСОБА_16 . В цей час у нього з потерпілим ОСОБА_14 , у зв`язку із конфліктною ситуацією, яка мала місце раніше, виникла словесна суперечка, яка супроводжувалась нецензурною лайкою з обох сторін. Після словесних образ він без дозволу потерпілого взяв велосипед останнього, який був припаркований біля входу на дитячий майданчик, катався на ньому та намагався наздогнати потерпілого, який перебував біля дитячої гірки на майданчику. Перебуваючи на дитячому майданчику біля спуску з гірки він відкрутив від велосипеда потерпілого сидіння та кинув у бік потерпілого, який перебував під гіркою, на відстані приблизно десяти метрів від нього. Сидіння кидав у бік ніг потерпілого з метою зупинити рух останнього, наміру заподіяти тілесні ушкодження потерпілому не мав, однак потерпілий присів та сидіння влучило йому в голову. Після даної події потерпілий заплакав, забрав велосипед та залишив дитячий майданчик. Зазначив, що помітив на голові потерпілого кров. Вже пізніше попросив у потерпілого вибачення і той його пробачив. Під час допиту цивільний позов про відшкодування моральної шкоди визнав.

Законний представник ОСОБА_5 , мати обвинуваченого, яка є відповідачем у цивільному позові заявлений позов визнала частково, а саме в сумі 25000,00 грн. зазначивши, що з батьком обвинуваченого спільно не проживає та має скрутне матеріальне становище, син є інвалідом з дитинства та потребує лікування.

Захисник обвинуваченого, неповнолітнього ОСОБА_3 , - адвокат ОСОБА_6 не заперечувала факт скоєння ОСОБА_3 інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, просила суд з урахуванням всіх обставин справи при призначенні покарання застосувати до неповнолітнього обвинуваченого, який є інвалідом з дитинства покарання із застосуванням ст.69 КК України. Цивільний позов задовольнити частково в межах, які визнаються законним представником неповнолітнього обвинуваченого.

Неповнолітній потерпілий ОСОБА_7 , в судовому засіданні, надав покази, що 06 травня 2024 року він разом із друзями ОСОБА_15 та ОСОБА_17 грався на дитячому майданчику біля храму, що в селищі Ямпіль, його велосипед стояв біля входу у вказаний майданчик. Повз них, ближче до вечора, проходив ОСОБА_18 , який без будь-яких на те причин плюнув на сидіння його велосипеду на що потерпілий зробив йому зауваження, після чого потерпілий плюнув в сторону обвинуваченого. Натомість обвинувачений без його дозволу взяв велосипед та почав на ньому кататись. Під`їхав до ігрової гірки біля якої перебував потерпілий, зняв із велосипеда сидіння замахнувся ним в його сторону та кинув у нього. Після чого він впав на землю і з голови почала йти кров. Далі він підвівся, забрав велосипед та сидіння та пішов додому. Зазначив, що в момент нанесення йому тілесного ушкодження обвинувачений перебував біля спуску ігрової гірки, а він біля її східців на відстані максимум три метри. Помітивши, що обвинувачений замахнувся, потерпілий пригнувся та прикрив голову рукою. Вже після того як обвинувачений кинув у нього сидінням, останній підійшов та сказав : «ти поняв» та пішов геть. Одразу після події вибачення у нього обвинувачений не просив. Обвинувачений попросив вибачення вже після того як потерпілий приїхав після лікування. Вказав, що після зазначеної події його стан здоров`я значно погіршився, він став швидко втомлюватись, хвилюється через отриману травму.

Представник малолітнього потерпілого ОСОБА_7 , адвокат ОСОБА_9 , та законний представник, ОСОБА_8 заявлений цивільний позов підтримали в повному обсязі та просили суд його задовольнити, оскільки після отримання тяжкого тілесного ушкодження ОСОБА_7 перебував на стаціонарному лікуванні 8 діб, потребує лікування. ОСОБА_14 завдано значної моральної шкоди такими протиправними діями ОСОБА_3 , він переніс фізичні страждання, а також душевні, бо він був у шоковому стані із-за такої поведінки ОСОБА_3 , внаслідок протиправних дій якого був порушений нормальний життєвий його розклад. Після отриманого тяжкого тілесного ушкодження загальний стан здоров?я ОСОБА_14 погіршився і не відновився до цього часу, він став відчувати велику втому після незначних фізичних навантажень, що обмежує його в бажаному проведенні дозвілля, його фізичні можливості знизилися у зв?язку з отриманою травмою голови. Внаслідок отриманого тяжкого тілесного ушкодження голови ОСОБА_14 потребує періодичних обстежень, оскільки лікарі пояснили, що заподіяний йому лінійний перелом луски потиличної кістки не зростеться ніколи, а для покращення його стану здоров?я лікарі рекомендують періодичне санаторно-курортне лікування та відпочинок в оздоровчих закладах, що потребує значних матеріальних витрат. Щодо призначення міри покарання ОСОБА_3 покладалися на розсуд суду.

Свідок, малолітній ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в присутності законного представника - батька ОСОБА_20 , в судовому засіданні повідомив, що 06.05.2024 року, разом із друзями ОСОБА_14 та ОСОБА_15 вони гралися на дитячому майданчику, що біля церкви в селищі Ямпіль. Трохи згодом до них підійшов ОСОБА_3 , який був з другом. ОСОБА_3 взяв без дозволу велосипед ОСОБА_14 та катався на ньому, на що ОСОБА_14 зробив йому зауваження. Потім ОСОБА_21 відкрутив від велосипеда сидіння та кинув ним по ОСОБА_14 , який в цей час перебував поблизу дитячої гірки на майданчику на відстані приблизно десяти метрів, однак у засіданні показав відстань приблизно 2-3 метрів. Далі ОСОБА_14 заплакав та він побачив, що з голови ОСОБА_14 йшла кров. ОСОБА_14 після цього забрав свій велосипед та сидіння та пішов в напрямку дому.

Свідок, малолітній ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в присутності матері ОСОБА_23 , в судовому засіданні повідомив, що в травні 2024 року він разом з ОСОБА_24 та ОСОБА_25 перебували на дитячому майданчику біля храму в селищі Ямпіль. Він та ОСОБА_14 гралися на майданчику, а ОСОБА_26 катався на велосипеді. Згодом до них прийшов ОСОБА_3 з товаришем ОСОБА_27 взяв без дозволу велосипед ОСОБА_14 та катався на ньому. Згодом заїхав велосипедом на дитячий майданчик та будучи біля спуску з дитячої гірки зняв з велосипеда сидіння та кинув його в сторону ОСОБА_28 , який знаходився біля східців на вказану гірку на відстані 2-3 метрів від нього та влучив йому сидінням у голову. Після чого ОСОБА_3 підійшов до ОСОБА_14 та сказав «ти поняв». Натомість ОСОБА_14 заплакав, забрав велосипед, сидіння і пішов додому. Бачив як з голови ОСОБА_29 йшла кров.

Свідок, неповнолітній ОСОБА_30 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в присутності матері ОСОБА_31 , в судовому засіданні повідомив, що подія сталася в травні 2024 року, він разом зі ОСОБА_32 пішли на дитячий майданчик тренуватись. Потім ОСОБА_3 підійшов до хлопців, які там були: ОСОБА_28 , ОСОБА_16 та ОСОБА_33 , взяв велосипед ОСОБА_28 без дозволу, на що ОСОБА_14 зробив зауваження ОСОБА_21 . Між ними виник словесний конфлікт, обидва виражались один на одного образливими словами та використовували нецензурну лайку. ОСОБА_14 в цей час перебував поблизу дитячої гірки на майданчику, після цього ОСОБА_3 зняв сидіння з велосипеду та кинув сидінням в бік ОСОБА_14 . Додав, що відстань між ОСОБА_32 та ОСОБА_14 була десь 2-3 метри. Сидіння влучило ОСОБА_14 в голову в бік потилиці справа. Далі ОСОБА_14 заплакав та він побачив, що з місця удару йшла кров. ОСОБА_3 після цього пішов в бік тренажерів, які знаходяться неподалік дитячого майданчика.

Судом не встановлено таких обставин, які ставили б під сумнів показання потерпілого та свідків, так само не надано суду доказів, що їх спростовують. Приводів для обмовляння обвинуваченого жодною з осіб не встановлено.

Вищезазначені показання потерпілого та свідків щодо основних елементів предмету доказування у кримінальному провадженні узгоджуються між собою, а також з письмовими доказами, дослідженими судом, а саме:

-витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань (номер кримінального провадження №0000567 від 08.05.2024), 06.05.2024 близько 17:30 год. малолітній ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в результаті удару сидіння від велосипеду, спричиненому умисно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримав тілесні ушкодження у вигляді лінійного перелому луски, потиличної кістки справа, пневмоцефалія, що кваліфікуються як тяжку тілесні ушкодження; правова кваліфікація ч.1 ст.121 КК України;

-витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань (номер кримінального провадження №0000567 від 08.05.2024), 06.05.2024 близько 17:30 год. малолітній ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в результаті удару сидіння від велосипеду, спричиненому з необережності ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримав тілесні ушкодження у вигляді лінійного перелому луски, потиличної кістки справа, пневмоцефалія; правова кваліфікація ст.128 КК України.

У постанові Верховного Суду у справі №761/28347/15-к від 09.09.2020, суд вказав, що реєстр є лише електронною базою даних, відповідно до якої здійснюється збирання, зберігання, захист, облік, пошук, узагальнення даних, а також надання інформації про відомості, внесені до реєстру та, згідно з частиною 2 статті 84 КПК України, витяг з ЄРДР не є процесуальним джерелом доказів.

Відповідно вказані витяги, долучений прокурором до матеріалів кримінального провадження, суд вважає електронною базою даних, дані витяги засвідчують факт внесення відомостей до ЄРДР і належність та допустимість доказів, отриманих після внесення вказаних відомостей до реєстру.

Письмовими доказами, дослідженими судом, а саме :

- протоколами прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 06.05.2024 та від 07.05.2024;

-інформацією КНП «Шосткинська ЦРЛ» Шосткинської міської ради, копією медичної карти стаціонарного хворого №783 від 07.05.2024, копією запису лікаря приймального відділення (пацієнт: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ), копією листка лікарських призначень до медичної карти стаціонарного хворого №783 від 07.05.2024; копією комп`ютерної томографії ОСОБА_7 , 2012 року народження, копією виписки з медичної карти стаціонарного хворого №783, хірургічне відділення, відповідно до яких встановлено, що ОСОБА_7 , 2012 року народження, перебував на стаціонарному лікуванні з 07.05.2024 по 15.05.2024, діагноз: закрита проникаюча черепно-мозкова травма, забій головного мозку, лінійний перелом луски потиличної кістки справа, пневмоцефалія, забійна рана тім`яно-потиличної ділянки праворуч;

-висновком експерта Шосткинського районного відділення СОБСМЕ ОКЗ «Сумське обласне бюро судово-медичної експертизи» від 25.06.2024 №133, відповідно до якого на підставі даних судово-медичної експертизи за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000567 від 08.05.2024 року неповнолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з урахуванням обставин справи, медичної документації та у відповідь на поставлені питання, зроблено висновок : гр. ОСОБА_7 знаходився на стаціонарному лікуванні в Шосткинській ЦРЛ з 07.05.2024 року по 15.05 2024 року з діагнозом: «Відкрита проникаюча черепно-мозкова травма. Забій головного мозку. Лінійний перелом луски потиличної кістки справа. Пневмоцефалія. Забійна рана тім?яно-потиличної ділянки праворуч». Характер встановлених тілесних ушкоджень свідчить про те, що вони могли утворитися в результаті ударної дії твердого предмету, форма та розміри, характерні ознаки та конструктивні особливості якого у встановлених тілесних ушкодженнях не відображені. Тобто, встановити травмуючий предмет не виявляється можливим. Характер та локалізація тілесних ушкоджень, виявлених у ОСОБА_7 свідчать про те, що вони не могли утворитися власноруч (не могли бути нанесено самі собі). Тілесні ушкодження, виявлені у ОСОБА_7 , могли утворитися у строк, вказаний у постанові (06.05.2024 року), згідно наданої документації. Тілесні ушкодження у вигляді відкритої проникаючої черепно-мозкової травми, забою головного мозку, лінійного перелому луски потиличної кістки справа, пневмоцефалії, забійної рани тім?яно-потиличної ділянки праворуч по ступеню тяжкості кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження (п.п. 2.1.1а, 2.1.2, 2.1.3а «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом N?6 МОЗ України «про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» від 17.01.1995р.), за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення. Тілесне ушкодження у вигляді «закритого перелому скроневої кістки справа?» встановлений зі знаком «?», не підтверджений об?єктивними даними, згадується у медичній документації (Рентгенографія черепа N?65476 КНП «Шосткинська ЦРЛ»), але не винесений у заключний клінічний діагноз. І таким чином, закритий перелом скроневої кістки справа не може бути оцінений за ступенем тяжкості;

-протоколом огляду від 05.08.2024 (місце проведення огляду: територія дитячого майданчику, розташованого по вул. Спасо-Преображенська, неподалік Спасо-Преображенського Храму, розташованому по вул. Спасо-Преображенська, 23, с-ще Ямпіль, Шосткинського району, Сумської області) та ілюстративними таблицями до протоколу огляду від 05.08.2024 (територія дитячого майданчику, розташованого по ул. Спасо-Преображенська, неподалік Спасо-Преображенського Храму, розташованому по вул. Спасо-Преображенська, 23, с-ще Ямпіль, Шосткинського району, Сумської області, із зображеннями: місця де знаходився велосипед на момент зняття з нього сидіння обвинуваченим; місця де знаходився ОСОБА_34 на момент завдання тілесного ушкодження потерпілому; місця де знаходився потерпілий ОСОБА_35 на момент завдання йому тілесного ушкодження);

-протоколом огляду місця події від 06.08.2024 (об`єкт огляду: велосипед Crossride Bullet. Вказаний велосипед оснащений двома колесами, сталевою рамою світло-зеленого кольору. Також наявне кермо паралельно від якого розташоване сидіння, яке являє собою: верхня частина це велосипедне сідло, яке має анатомічну форму, виготовлено із пластику та зверху м`який наповнювач. Вказане сідло обтягнуте замінником шкіри. Нижня частина сидіння це металева (стальна) трубка, розмір якої довжиною 30 см., товщина трубки в діаметрі 2 см.) До протоколу долучено ілюстративні таблиці із зображенням предмету об`єкт огляду: велосипед Crossride Bullet, детальне фото сидіння зверху, детальне фото сидіння збоку, зображення сидіння у відкрученому від велосипеда положенні;

-постановою про визнання речових доказів та передачу їх на відповідальне зберігання від 06.08.2024, відповідно до якої визнано сидіння від велосипеду Crossride Bullet речовим доказом про кримінальному провадженню N?0000567 від 08.05.2024; вищевказаний речовий доказ повернуто на відповідальне зберігання представнику потерпілого ОСОБА_8 та зберігати його до вирішення справи по суті;

-протоколом проведення слідчого експерименту від 06.08.2024, місце проведення: територія дитячого майданчику, розташованого по вул. Спасо-Преображенська в с-ще Ямпіль, Шосткинського району, Сумської області, за участі потерпілого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в присутності його законного представника та психолога, та додатком до протоколу слідчого експерименту за участі потерпілого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (micro-SD карта об`ємом 16Gb, на якій знаходиться відеозапис проведення слідчого експерименту за участі потерпілого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до яких ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в присутності його законного представника та психолога погодився та розповів, що 06.05.2024 о 17-30 год. отримав тілесні ушкодження від ОСОБА_3 на дитячому майданчику, розташованому неподалік Спасо-Преображенського Храму, розташованому по вул. Спасо-Преображенська, 23, с-ще Ямпіль, Шосткинського району, Сумської області. Після чого ОСОБА_7 продемонстрував всім учасникам як останньому були завдані тілесні ушкодження, а саме показав місцезнаходження його та ОСОБА_3 в момент завдання тілесних ушкоджень. Крім цього, показав, як ОСОБА_3 кидав у нього сидіння від велосипеду, внаслідок чого останній (потерпілий) отримав тілесні ушкодження. Під час дослідження відеоматеріалів встановлено: взаємне розташування обвинуваченого та потерпілого, відстань між ними та механізм нанесення тілесного ушкодження;

-висновком експерта Шосткинського районного відділення СОБСМЕ ОКЗ «Сумське обласне бюро судово-медичної експертизи» від 12.08.2024 №282, відповідно до якого на підставі судово-медичної експертизи неповнолітнього ОСОБА_7 , 2012 р.н., з урахуванням обставин події та відповідаючи на поставлені питання встановлені наступні висновки: механізм утворення тілесних ушкоджень у потерпілого ОСОБА_7 , може відповідати механізму спричинення (згідно протоколу слідчого експерименту від 06 серпня 2024 року), описаному та продемонстрованому потерпілим ОСОБА_7 під час слідчого експерименту;

-протоколом проведення слідчого експерименту від 12.08.2024, місце проведення: територія дитячого майданчику, розташованого по вул. Спасо-Преображенська в с-ще Ямпіль, Шосткинського району, Сумської області, за участі свідка ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в присутності його законного представника та психолога, та додатком до протоколу слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (micro-SD карта об`ємом 16Gb, на якій знаходиться відеозапис проведення слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відповідно до яких свідок ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в присутності його законного представника та психолога продемонстрував учасникам місцезнаходження потерпілого ОСОБА_7 та ОСОБА_3 (правопорушника) на момент спричинення ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, свідок погодився та показав, де стояв велосипед ОСОБА_36 , де у потерпілого виник конфлікт зі ОСОБА_3 , де останній зняв сидіння від велосипеду, яке у подальшому кинув у бік ОСОБА_7 , спричинивши вказаними діями тілесні ушкодження потерпілому;

-висновком експерта Шосткинського районного відділення СОБСМЕ ОКЗ «Сумське обласне бюро судово-медичної експертизи» від 15.08.2024 №298, відповідно до якого на підставі судово-медичної експертизи неповнолітнього ОСОБА_7 , 2012 р.н., з урахуванням обставин події та відповідаючи на поставлені питання встановлені наступні висновки: механізм утворення тілесних ушкоджень у потерпілого ОСОБА_7 , може відповідати механізму спричинення (згідно протоколу слідчого експерименту від 12 серпня 2024 року), описаному та продемонстрованому малолітнім свідком ОСОБА_22 під час слідчого експерименту;

-протоколом проведення слідчого експерименту від 12.08.2024, місце проведення: територія дитячого майданчику, розташованого по вул. Спасо-Преображенська в с-ще Ямпіль, Шосткинського району, Сумської області, за участі свідка ОСОБА_37 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в присутності його законного представника та психолога, та додатком до протоколу слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_37 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (micro-SD карта об`ємом 16Gb, на якій знаходиться відеозапис проведення слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_37 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відповідно до яких свідок ОСОБА_38 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в присутності його законного представника та психолога продемонстрував учасникам місцезнаходження потерпілого ОСОБА_7 та ОСОБА_3 на момент заподіяння ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, коли ОСОБА_3 кидав сидіння у голову ОСОБА_7 , в подальшому ОСОБА_19 продемонстрував, як ОСОБА_3 кинув сидінням у бік ОСОБА_7 , ти самим заподіявши останньому тілесні ушкодження;

-висновком експерта Шосткинського районного відділення СОБСМЕ ОКЗ «Сумське обласне бюро судово-медичної експертизи» від 15.08.2024 №297, відповідно до якого на підставі судово-медичної експертизи неповнолітнього ОСОБА_7 , 2012 р.н., з урахуванням обставин події та відповідаючи на поставлені питання встановлені наступні висновки: механізм утворення тілесних ушкоджень у потерпілого ОСОБА_7 , може відповідати механізму спричинення (згідно протоколу слідчого експерименту від 12 серпня 2024 року), описаному та продемонстрованому малолітнім свідком ОСОБА_39 під час слідчого експерименту;

-протоколом проведення слідчого експерименту від 12.08.2024, місце проведення: територія дитячого майданчику, розташованого по вул. Спасо-Преображенська в с-ще Ямпіль, Шосткинського району, Сумської області, за участі свідка ОСОБА_40 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в присутності його законного представника та психолога, та додатком до протоколу слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_40 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (micro-SD карта об`ємом 16Gb, на якій знаходиться відеозапис проведення слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_40 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до яких свідок ОСОБА_30 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в присутності його законного представника та психолога продемонстрував учасникам місцерозташування на момент вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_7 та правопорушника ОСОБА_3 , а також продемонстрував як ОСОБА_3 кидав сидінням від велосипеду ОСОБА_7 у ОСОБА_7 , в результаті чого ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження;

-висновком експерта Шосткинського районного відділення СОБСМЕ ОКЗ «Сумське обласне бюро судово-медичної експертизи» від 19.08.2024 №304, відповідно до якого на підставі судово-медичної експертизи неповнолітнього ОСОБА_7 , 2012 р.н., з урахуванням обставин події та відповідаючи на поставлені питання встановлені наступні висновки: механізм утворення тілесних ушкоджень у потерпілого ОСОБА_7 , може відповідати механізму спричинення (згідно протоколу слідчого експерименту від 15 серпня 2024 року), описаному та продемонстрованому малолітнім свідком ОСОБА_13 під час слідчого експерименту;

-постановою про перекваліфікацію кримінального правопорушення у кримінальному провадженні від 21.10.2024, відповідно до якої дії ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000567 від 08.05.2024 перекваліфіковано з ст.128 КК України на ч.1 ст.121 КК України;

-протоколом проведення слідчого експерименту від 21.11.2024 за адресою вул. Миру, 7, м. Шостка, за участі підозрюваного ОСОБА_3 , в присутності його законного представника, психолога та спеціаліста, та додатком до протоколу слідчого експерименту за участі підозрюваного ОСОБА_3 (micro-SD карта об`ємом 16Gb, на якій знаходиться відеозапис проведення слідчого експерименту за участі підозрюваного ОСОБА_3 , відповідно до яких підозрюваний ОСОБА_3 продемонстрував всім учасникам те, що останній 06.05.2024, знаходячись на спортивному майданчику по вул. Спасо-Преображенській в с-щі Ямпіль, спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_7 . А саме, останній, знаходячись на відстані 2 метрів близько від потерпілого, зняв з велосипеду потерпілого ОСОБА_7 сидіння та тримаючи в правій руці металеву трубку, яка сполучалась з м`якою стороною, кинув у бік ОСОБА_7 .. На питання: куди він хотів влучити?, підозрюваний відповів, що в ноги ОСОБА_7

висновком експерта Шосткинського районного відділення СОБСМЕ ОКЗ «Сумське обласне бюро судово-медичної експертизи» від 21.11.2024 №183, відповідно до якого на основі даних судово-медичної експертизи за матеріалами досудового розслідування, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань N?0000567 від 08.05.2024 року, за участю підозрюваного гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з урахуванням обставин справи, та у відповідь на поставлене питання встановлені наступні висновки: враховуючи характер зазначених тілесних ушкоджень у потерпілого ОСОБА_7 («Відкрита проникаюча черепно-мозкова травма. Забій головного мозку. Лінійний перелом луски потиличної кістки справа. Пневмоцефалія. Забійна рана тім?яно-потиличної ділянки праворуч») та всі обставини справи, тілесні ушкодження, виявлені у потерпілого ОСОБА_7 , могли утворитися при вищезазначених обставинах. І таким чином, механізм спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_7 , продемонстрований підозрюваним ОСОБА_3 21.11.2024 року, відповідає механізму отримання потерпілим тілесних ушкоджень (відповідно до протоколу слідчого експерименту від 21.11.2024 року).

Як вбачається з вищевказаних протоколів та відеозаписів їх проведення під час слідчого експерименту із потерпілим, свідками та обвинуваченим, останні показали обставини вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України викладеного в даному вироку суду, а саме час, місце та спосіб вчинення даного кримінального правопорушення (механізм нанесення удару), послідовність дій та розташування кожного з них.

Досліджені докази не містять будь-яких протиріч, переконливі як кожен окремо, так і їх сукупність у взаємозв`язку. Жоден із них не спростований, містить інформацію щодо предмету доказування. Вказані докази є належними та допустимими.

Зміст інших документів по справі, які дослідженні під час судового розгляду, у вироку не викладається, оскільки вони не містять будь-якого доказового значення.

Оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд приходить до переконання, що вина ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, доведена в повному обсязі та його протиправні дії суд кваліфікує за ч.1 ст.121 КК України, що виразились в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, тобто умисному тяжкому тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння.

Так, згідно із ч. 2 ст. 370 КПК України законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд при призначенні покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Враховуючи роз`яснення, які містяться в п.п. 1, 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 23 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Частиною 1 ст. 103 КК України встановлено, що при призначенні покарання неповнолітньому суд, крім обставин, передбачених у статтях 65-67 цього Кодексу, враховує умови його життя та виховання, вплив дорослих, рівень розвитку та інші особливості особи неповнолітнього.

Відповідно до наведеного, призначаючи покарання винному, суд повинен урахувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про винну особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення такої особи до своїх дій, вік та інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого злочину.

Так, при призначенні покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке згідно ст.12 КК України належить до тяжкого злочину, позицію потерпілої сторони, особу винного, його вік та стан здоров`я, умови життя та виховання, ставлення обвинуваченого до скоєного, інформацію про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого з досудової доповіді, обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Судом враховано, що ОСОБА_3 вперше вчинив кримінальне правопорушення у віці 14 років, згідно Довідки ДІПКП «102» до кримінальної відповідальності раніше не притягався. Проживає разом з матір`ю. Навчається у 9 класі Ямпільської ЗОШ І-ІІІ ступенів №1. За місцем мешкання та навчання характеризуються посередньо. Згідно з посвідчення серії НОМЕР_1 , видного УСЗН Шосткинської РДА 29.06.2023, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є дитиною з інвалідністю. На обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває.

Згідно з висновку судово-психіатричного експерта Сумської філії судових експертиз Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» №942 від 08.11.2024, інтелектуально-мнестичний, емоційно-вольовий та особистісний розвиток ОСОБА_3 знаходиться в межах невисокої норми його вікового періоду, відповідає 15-16 рокам, відхилень у психічному розвитку не пов?язаних з психічним захворюванням не виявлено. Індивідуально-психологічні особливості ОСОБА_3 істотно не впливали на його поведінку в ситуації інкримінованого йому правопорушення, тобто не обмежували його здатність до змістовної оцінки та вольового контролю своїх протиправних дій. ОСОБА_3 , враховуючи рівень його інтелектуально-мнестичного, емоційно-вольового, особистісного розвитку та ситуації в цілому, може (та міг на момент інкримінованого йому правопорушення) в повній мірі усвідомлювати значення своїх протиправних дій та передбачати їх наслідки.

Згідно досудової доповіді про неповнолітнього обвинуваченого у кримінальному провадженні ризик вчинення ним повторного кримінального правопорушення оцінюється як: середній. Беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя у даний час, історію правопорушень, криміногенні фактори, які впливають на поведінку обвинуваченого, а також середній рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченого без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе, характер вчиненого правопорушення не є таким, що становить небезпеку для суспільства, в тому числі для окремих осіб. На думку органу пробації, виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, виконання рекомендованих заходів, спрямованих на мінімізацію ризику вчинення повторного кримінального правопорушення, та за наявності мотивації і готовності до змін самого обвинуваченого.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому згідно ст.66 КК України, суд визнає вчинення злочину неповнолітнім та дитиною з інвалідністю.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому згідно ст.67 КК України, суд визнає вчинення злочину щодо малолітньої дитини.

З урахування встановлених судом обставин, суд вважає, що обставини, які пом`якшують покарання, істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а дані про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , зокрема його неповнолітній вік та стан здоров`я (має інвалідність з дитинства) дають можливість суду перейти до іншого більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини Кримінального кодексу України за це правопорушення, зокрема пробаційного нагляду, як того просили в судовому засіданні прокурор та захисник, в межах, передбачених ст. 101 КК України, з встановленням обвинуваченому обов`язків, передбачених ч. 2 та обов`язку, передбаченого ч. 2,3 ст. 59-1 КК України, оскільки воно буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Згідно із вимогами ст. 69 КК України за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного, суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Стаття 59- 1 вказаного Кодексу визначає вид покарання як пробаційний нагляд, який полягає в обмеженні прав і свобод засудженого, визначених законом і встановлених вироком суду, із застосуванням наглядових та соціально-виховних заходів без ізоляції від суспільства.

Згідно з ч. ч. 2 та 3 вказаної статті суд покладає на засудженого до пробаційного нагляду такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Крім того, суд може покласти на засудженого до пробаційного нагляду і обов`язки: використовувати електронний засіб контролю і нагляду та проживати за вказаною у рішенні суду адресою; дотримуватися встановлених судом вимог щодо вчинення певних дій, обмеження спілкування, пересування та проведення дозвілля; працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано посаду (роботу); виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою; пройти курс лікування від наркотичної, алкогольної залежності, розладів психіки та поведінки внаслідок вживання психоактивних речовин або захворювання, що становить небезпеку для здоров`я інших осіб.

Обрання такого способу призначення покарання в даній ситуації враховує "принцип пропорційності", справедливо співвідноситься із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, можливість його призначення передбачена законом (стаття 69 КК України), воно не становитиме "особистий і надмірний тягар для особи".

Для суду важливим в даній ситуації є те, що міжнародні стандарти в сфері правосуддя дружнього до дитини закріплюють загальноприйнятий міжнародний принцип "економія кримінальної репресії".

За своїм змістом система правосуддя щодо неповнолітніх направлена в першу чергу на забезпечення благополуччя неповнолітнього і забезпечення того, щоб будь-які заходи впливу на неповнолітніх правопорушників були завжди сумірні як з особливостями особистості правопорушника, так і з обставинами правопорушення (п. п. 5.1 "Пекінських правил").

А Мінімальні стандартні правила Організації Об`єднаних Націй щодо заходів, не пов`язаних з тюремним ув`язненням (Токійські правила) в п. п. 8.1. містять положення про те, що судовий орган, маючи в своєму розпорядженні вибір непов`язаних з тюремним ув`язненням заходів, повинен при винесенні свого рішення брати до уваги потреби правопорушника з точки зору його повернення до нормального життя в суспільстві, інтереси захисту суспільства і інтереси жертви, з якою в належних випадках слід консультуватися.

Законним представником потерпілого ОСОБА_8 , заявлено цивільний позов в якому вона просить, стягнути на її користь солідарно із законних представників (матері та батька) неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_41 та ОСОБА_5 , моральну шкоду в розмірі 50000,00 грн.

Цивільний позов обґрунтований тим, що внаслідок протиправних дій обвинуваченого, який вчинив кримінальне правопорушення стосовно неповнолітнього ОСОБА_7 у останнього були виявлені тяжкі тілесні ушкодження у виді лінійного перелому луски потиличної кістки що не зростеться ніколи, чим завдано ОСОБА_8 моральну шкоду. Пояснює, що така сума обумовлена душевними хвилюваннями, спричиненими злочинними діями обвинуваченого, після вчинення яких був порушений нормальний життєвий розклад життя цивільного позивача ОСОБА_8 та її сина потерпілого у цьому кримінальному провадженні.

Відповідно до вимог ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, в тому числі, моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої або членів її сім`ї; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі, гідності та ділової репутації особи.

Частиною першою статті 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відшкодування моральної (немайнової) шкоди служить виключно меті захисту особистих немайнових прав, які є абсолютними, право особи на відшкодування моральної шкоди виникає за умов порушення права цієї особи, наявності такої шкоди та причинного зв`язку між порушенням та моральною шкодою.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема у порушенні права власності та інших цивільних прав, у порушенні нормальних життєвих зав`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими та при настанні інших негативних явищ. При вирішені спору про відшкодування моральної шкоди суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в який матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Наявність моральної шкоди доводиться позивачем, який в позовній заяві має зазначити, які моральні страждання та у зв`язку з чим він поніс і чим обґрунтовується розмір компенсації. Розмір відшкодування моральної шкоди оцінюється самим потерпілим та визначається у позовній заяві.

Разом з тим, моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати у повному обсязі, оскільки не має (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не є (і не може бути) адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

При оцінці обґрунтованості вимог позивачів у справах про відшкодування моральної шкоди необхідно керуватися принципом розумності, тобто виходити з об`єктивно передбачуваних обставин конкретної справи втілень моральної шкоди. Відповідно, як основний доказ заподіяння моральної шкоди слід розглядати достатньо переконливі з погляду розумності пояснення потерпілої сторони щодо характеру завданих їй немайнових втрат.

З огляду на моральну зумовленість виникнення інституту відшкодування моральної шкоди, цілком адекватними і самодостатніми критеріями визначення розміру належної потерпілому компенсації є морально-правові імперативи справедливості, розумності та добросовісності.

Окремо суд акцентує увагу на тому, що розмір відшкодування шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Зазначене узгоджується із висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 15 грудня 2020 року в справі 752/17832/14-ц (провадження № 14-538цс19).

У відповідності до ч. 1 ст. 1179 ЦК України неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах.

Частина 2 цієї статті визначає, що у разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини. Якщо неповнолітня особа перебувала у закладі, який за законом здійснює щодо неї функції піклувальника, цей заклад зобов`язаний відшкодувати шкоду в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі, якщо він не доведе, що шкоди було завдано не з його вини.

Отже, Законом визначено спосіб захисту порушеного права шляхом пред`явлення цивільного позову про відшкодування шкоди до особи, яка її завдала (неповнолітнього та у випадках визначених Законом до його батьків).

Тобто, слід розуміти, що в даному випадку має місце субсидіарна відповідальність, яка полягає в тому, що: основна вимога про відшкодування завданої шкоди пред`являється до неповнолітнього; додаткова вимога пред`являється до батьків (усиновлювачів) або піклувальника неповнолітнього, лише у разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини. Субсидіарна відповідальність за неповнолітнього покладається на обох батьків за принципом рівної дольової відповідальності незалежно від того, проживають вони разом чи окремо.

Суд дійшов висновку про наявність причинного зв`язку між винними діями обвинуваченого й негативними наслідками, що настали для потерпілого та його законного представника матері ОСОБА_8 . Потерпілий на тривалий час втратив життєву активність, потребував лікування що суттєво впливає на його психоемоційний стан, зазнав істотних негативних змін в житті, та продовжує нести душевні страждання.

При вирішенні питання про розмір відшкодування моральної шкоди суд враховує критерії, які також передбачені ст. 23 ЦК України: характер правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань потерпілого, ступінь вини обвинуваченого, які завдали моральної шкоди, та інші обставини, які мають істотне значення, а також виходить з засад розумності та справедливості, та доходить висновку, що розмір відшкодування має становити 50 000 грн, що, на думку суду, відповідає характеру та обсягу страждань потерпілого, яких він зазнав.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Враховуючи відсутність клопотання про застосування запобіжного заходу, а також відсутність відомостей про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, суд не вбачає підстав для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу до набрання вироком суду законної сили.

Керуючись ст.ст.368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України і призначити йому покарання, із застосуванням ст.69 цього Кодексу у виді 2 (двох) років пробаційного нагляду.

Відповідно до ч.2, п.4 ч.3 ст.59-1 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; 3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; 4) виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Строк покарання у виді пробаційного нагляду обчислюється з дня постановки засудженого на облік уповноваженим органом з питань пробації.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_3 не обирати.

Після вступу вироку в законну силу долю речових доказів вирішити наступним чином:

- сидіння від велосипеду Crossride Bullet, передане на зберігання законному представнику ОСОБА_8 вважати повернутим потерпілій стороні.

Цивільний позов законного представника потерпілого ОСОБА_8 заявлений про стягнення моральної шкоди в сумі 50000,00 грн задовольнити.

Стягнути зі ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ( НОМЕР_2 ) моральну шкоду у розмірі 50000,00 (п`ятдесят тисяч) гривень.

За наявності у неповнолітнього ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) підстав, передбачених в ч. 2 ст. 1179 ЦК України, стягнення завданої моральної шкоди в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі, підлягає з його батьків : ОСОБА_42 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (РНОКПП НОМЕР_3 ) та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (РНОКПП НОМЕР_4 ) в рівних частках.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Ямпільський районний суд Сумської області протягом 30 днів з моменту його проголошення

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1