Справа № 750/1776/25 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/4823/627/25
Категорія - продовження строків тримання під вартою. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

22 грудня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участі сторін кримінального провадження

підозрюваного ОСОБА_6

його захисників адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8

прокурора ОСОБА_9

Розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Чернігові, одночасно в режимі відео конференції з прокурором з використанням його власних технічних засобів, апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 25 листопада 2025 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою підозрюваному у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 410, ч. 1 ст. 114-1 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю та мешканцю АДРЕСА_1 , громадянину України, з вищою освітою, начальнику тилу заступнику начальника логістики військової частини НОМЕР_1 , розлученому, який має на утриманні сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимому, продовжений строк тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, до 23 січня 2026 року включно.

Задовольняючи клопотання прокурора, слідчий суддя вказав на те, що на момент закінчення строку тримання під вартою досудове розслідування не було завершене з об`єктивних причин, що з огляду на встановлені та доведені у провадженні ризики, передбачені ст. 177 КПК України та імперативні вимоги ч. 6 ст. 176 цього Кодексу, унеможливлює застосування до підозрюваного іншого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого, оскільки прокурором не було доведено в судовому засіданні, що обставини, зазначені у ч. 3 ст. 199 КПК України, виправдовують подальше тримання його підзахисного під вартою.

Аргументує тим, що на всупереч вимогам п. 5 ч. 3 ст. 184 КПК України, клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою містить лише посилання на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, проте, в ньому відсутній виклад обставин та посилання на відповідні матеріали, що підтверджують наявність цих обставин

Як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали, передбачені ст. 178 КПК України обставини, були враховані та оцінені слідчим суддею не в сукупності з наявністю ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, як такі, що підтверджують ці ризики. Таким чином, захисник вважає, що визначальною та правовою підставою для звернення із клопотанням про продовження строків тримання під вартою стала тяжкість кримінального правопорушення у скоєнні якого підозрюється ОСОБА_6 . Однак, тяжкість кримінального правопорушення, у скоєнні якого підозрюється особа, у відповідності до вимог ст. 178 КПК України, повинна оцінюватися в сукупності з наявністю ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, та усіма обставинами справи і сама по собі не може свідчити про наявність або відсутність ризиків взагалі.

Навівши ряд рішень Європейського суду, захисник вказує, що тримання під вартою не може бути продовженим через очікуване покарання у вигляді позбавлення волі, ризик того, що підозрюваний буде перешкоджати належному відправленню судочинства, не може оцінюватись абстрактно, факт такого перешкоджання має бути підтверджений доказами, при цьому, ризик тиску на свідків може бути визнано на початкових стадіях процесу, в той час як з плином часу інтереси слідства стають недостатніми для тримання обвинуваченого під вартою: за нормального перебігу подій ризики зменшуються з часом завдяки проведенню дізнання, перевірок, дачі показань.

Європейський суд з прав людини вказує, що небезпеку переховування від правосуддя не можна виміряти тільки залежно від суворості можливого покарання, її треба визначати з урахуванням низки інших релевантних факторів, які можуть або підтвердити наявність небезпеки переховування від правосуддя, або зробити ї настільки незначною, що вона не може слугувати виправданням для тримання під вартою. Ризик втечі зменшується зі збігом часу, проведеного особою під вартою.

Заслухавши доповідача, захисників, які підтримали доводи апеляційної скарги і повідомили про закінчення досудового розслідування, відповідно і про зменшення заявлених ризиків, підозрюваного, який запевнив, що він нікуди не збирається тікати і забезпечить належну процесуальну поведінку при більш м`якому запобіжному заході, прокурора, який заперечував проти доводів сторони захисту, звернув увагу на тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_6 , наявність обґрунтованих та доведених ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також вимоги законодавства, якими забороняється застосування будь-яких інших запобіжних заходів, окрім як тримання під вартою, для осіб які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 114-1 КК України, що за доведеністю ризиків можливої не процесуальної поведінки підозрюваного вказує на обґрунтованість судового рішення,яким ОСОБА_6 був продовжений строк тримання під вартою, а також свідчить про неможливість застосування будь-якого іншого більш м`якого запобіжного заходу, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення.

Як убачається з подання слідчого та матеріалів провадження, ОСОБА_6 підозрюється у тому, що будучи військовослужбовцем старшого офіцерського складу, маючи військове звання полковника, проходячи військову службу на посаді начальника тилу заступник начальника логістики військової частини НОМЕР_1 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 в період з 02.22.2024 по 01.03.2025 списали та викрали дизельне пальне з військової частини на загальну суму 1 757 908,96 грн., чим створили перешкоди, перепони в діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань, що впливає на створення суспільно-небезпечних наслідків у вигляді ослаблення обороноздатності та підриву боєготовності Збройних Сил України при відсічі збройної агресії рф проти України.

За даним фактом слідчим відділом Управління СБУ в Чернігівській області 23 вересня 2024 року були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000512, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1, ч. 4 ст. 410 КК України.

26 серпня 2025 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1, ч. 4 ст. 410 КК України.

У цей же день, в порядку п. 6 ч. 1 ст. 615 КПК України, ОСОБА_11 був затриманий за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень.

28 серпня 2025 року ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова до підозрюваного ОСОБА_6 був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який у подальшому був продовжений.

17 листопада 2025року ОСОБА_6 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 410, ч. 1 ст. 114-1 КК України.

Ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 30 вересня 2025 року строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні був продовжений до 8 місяців, до 01 грудня 2025 року. Наразі триває ознайомлення сторони захисту з матеріалами досудового розслідування.

Положеннями ч. 3 ст. 199 КПК України передбачено, що при продовженні строків тримання під вартою слідчий суддя враховує наявність обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також наявність обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

На даній стадії досудового розслідування слідчий суддя перевіряє наявність обставин, які вказують, що раніше встановлені ризики не зменшились, аж настільки, щоб вважати, що їм можна запобігти шляхом обрання більш м`якого запобіжного заходу, або не зникли із плином часу та внаслідок проведених слідчих дій в рамках досудового розслідування. Лише встановлення нових ризиків, зобов`язує слідчого суддю перевірити докази на їх доведення.

У зв`язку з цим, норми, визначені законодавцем у статті 184 КПК України, лише частково розповсюджуються на вимоги до клопотання органу досудового розслідування про продовження строків тримання під вартою.

Вимоги щодо змісту клопотання про продовження строків тримання під вартою визначені ч. 3 ст. 199 КПК України, з урахуванням тих відомостей, які мають бути зазначені у клопотанні відповідно до вимог ст. 184 КПК України, однак, з обмеженням на те, що під час судового розгляду клопотання про продовження строків тримання під вартою перевірці підлягають обставини, які вказують на те, що раніше заявлені ризики не зменшилися або не з`явилися нові ризики, а також обставини, які свідчать про неможливість завершення досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали.

У той же час, на стадії судового розгляду, при вирішенні питання щодо продовження строку раніше обраного запобіжного заходу, кримінальний процесуальний закон не вимагає від сторони обвинувачення доведення усіх елементів кримінального правопорушення «поза розумним сумнівом», а тим більше не наділений правом встановлювати винуватість особи за пред`явленою підозрою чи обвинуваченням, як помилково вважає захисник. Ці питання є предметом самого судового розгляду під час якого усім наданим доказам має бути надана оцінка в судовому рішенні за результатами такого розгляду.

Питання обґрунтованості обвинувачення, надання оцінки наданим стороною обвинувачення чи захисту доказів не може бути предметом судової перевірки при вирішенні питання щодо продовження запобіжного заходу.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Ризик завжди ймовірність того, що підозрюваний може ухилитися від кримінальної відповідальності та незаконно впливати на свідків.

Особливість запобіжних заходів полягає у тому, що вони застосовуються не за конкретну недобросовісну поведінку підозрюваного, а превентивно, як гарантія настання правосуддя в майбутньому. При цьому слід враховувати, що якась ймовірність того, що підозрюваний зможе спробувати ухилитись від відповідальності, існує завжди.

ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, найтяжче з яких відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до категорії особливо тяжких, за які у разі визнання винуватим передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років позбавлення волі. Встановлені обставини вчинення інкримінованих підозрюваному кримінальних правопорушень, вказують на можливість їх вчинення групою осіб за попередньою змовою, де організатором є саме ОСОБА_6 , при цьому, кримінальні правопорушення, пов`язані із заволодінням пальним, яке призначалося для потреб навчальної військової частини, що могло вплинути на підготовку військовослужбовців, які будучи не належно підготовленими наражали на небезпеку не тільки себе, а й ставили під загрозу виконання поставлених перед ними бойових завдань, що негативно могло відобразитись на захисті кордонів нашої країни військовослужбовцями тих військових частин, які на відміну від підозрюваних, перебувають на лінії вогневого ураження військами російської федерації, що підвищує ризик ухилення підозрюваного від досудового слідства та суду.

Більш того, на спростування заявлених стороною обвинувачення ризиків, стороною захисту не наведено жодного вагомого аргументу, який міг би бути оцінений колегією суддів, адже наведені захисником ряд судових рішень Європейського суду з прав людини, не є тими обставинами, які виключають можливість настання заявлених та доведених стороною обвинувачення ризиків.

Усім наведеним в апеляційній скарзі обставинам, була надана належна оцінка, як під час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так і під час продовження строків його дії, слідчим суддею досліджені всі необхідні докази, які є достатніми саме на даному етапі досудового розслідування.

Саме про об`єктивність слідчого суддів свідчить той факт, що з перелічених прокурором ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які були встановлені та підтверджені під час досудового розслідування, один ризик втратив свою актуальність з плином часу та зважаючи на завершальну стадію досудового розслідування ознайомлення сторони захисту з матеріалами досудового розслідування.

Однак, для тих ризиків, які продовжують існувати та з плином часу не втратили своєї актуальності, не приймаються до уваги твердження захисника про те, що прокурором не надано доказів на їх підтвердження, оскільки їх наявність обґрунтована тяжкістю кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_6 , обставинами їх вчинення, роллю підозрюваного у їх вчиненні (організатор), тих благ та можливостей, які він отримав для себе в результаті вчинення кримінально карних дій.

Більш того, на даному етапі, коли досудове розслідування фактично завершене, а сторона захисту ознайомлюється із матеріалами досудового розслідування, зарано говорити про зменшення заявлених стороною обвинувачення ризиків аж настільки, щоб відмовити у задоволенні клопотання слідчого.

Крім того, невірним є твердження сторони захисту про те, що єдиною підставою для тримання підозрюваного під вартою є лише тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він підозрюється, що суперечить мотивувальній частині оскаржуваного судового рішення.

Обставини справи, характер кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_6 , особливості досудового розслідування та судового розгляду такої категорії справ, зважаючи на те, що підозрюваний розуміючи, що він підозрюється у вчиненні тяжких та особливо тяжкого злочинів, за які законом передбачено безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі, може змінити місце свого проживання, перебуваючи на волі, може незаконно впливати на свідків, оскільки, хоча вказані свідки і допитані на стадії досудового розслідування, але, виходячи з такої засади, як безпосередність дослідження показань, закріпленої у ст. 23 КПК України, пріоритет та доказове значення надається показанням, які суд отримує усно, а також іншого підозрюваного, яким були надані викривальні покарання щодо інших підозрюваних, тобто цей ризик продовжує зберігати свою актуальність до моменту допиту вказаних осіб у судовому засіданні, свідчать про те, що до підозрюваного не може бути застосований інший більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, а також не може бути визначений альтернативний запобіжний захід.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення дійсно не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, як про це слушно зауважила захисник, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, відповідно до вимог ч. 6 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті. При цьому, суду надано можливість не визначати для таких осіб альтернативних запобіжних заходів.

Слідчий суддя при ухваленні судового рішення керується виключно вимогами законодавства, які у даному конкретному провадженні є безальтернативними та категоричними, з огляду на характер кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_6 , час вчинення цих правопорушень оголошений воєнний стан в країні та загальна мобілізація, складність розслідування та судового розгляду такої категорії справ та значний обсяг процесуальних дій, які необхідно виконати для проведення об`єктивного й неупередженого судового розгляду, перевірки доказів не тільки сторони обвинувачення, а й сторони захисту для того, щоб постановити законне й справедливе судове рішення.

Отже, рішення слідчого судді про продовження строків тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 узгоджується з вимогами ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 422, 424 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 25 листопада 2025 року про продовження строків тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 , без змін.

Ухвала набуває законної сили після її проголошення й касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_17 ОСОБА_18 ОСОБА_19