Номер справи137/1716/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.02.2026

Літинський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судових засідань ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в с-щі Літин матеріали кримінального провадження №0003416 відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниця, проживаючого АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня, не одруженого, має на утриманні двоє неповнолітніх дітей, раніше не судимого, обвинуваченого у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.5 ст. 407 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_3 обвинувачується у тому, що він, будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації та проходячи військову службу на посаді стрільця - хіміка відділення охорони 2 взводу охорони 2 роти охорони НОМЕР_1 батальйону охорони військової частини НОМЕР_2 ДССТ, у військовому званні «солдат», в порушення ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1, 2 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, та бажаючи їх настання, з метою тимчасового ухилення від проходження військової служби, в умовах воєнного стану, близько 09.00 години 12.05.2025 самовільно залишив розташування підрозділу військової частини НОМЕР_2 ДССТ, що дислокується у АДРЕСА_2 , та ухилявся від проходження військової служби, перебуваючи у не встановлено місці, до 14.10.2025, коли добровільно прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим фактично припинив вчинення ним кримінального правопорушення. За час відсутності у розташуванні підрозділу військової частини НОМЕР_2 ДССТ, що дислокується у АДРЕСА_2 , солдат ОСОБА_3 обов`язки військової служби не виконував, перебуваючи поза межами вказаної військової частини, правоохоронні органи або органи військового управління про свою належність до військової служби, а також про самовільне залишення військової частини не повідомляв та проводив час на власний розсуд. Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, тобто у самовільному залишенні військової частини, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби) без поважних причин, тривалістю понад три доби, в умовах воєнного стану. Із показань обвинуваченого ОСОБА_3 допитаного в судовому засіданні встановлено, що він в травні місяці перебував в с. Петрик, де він проходив службу. Вирішив поїхати до своєї матері, яка захворіла і не було кому її доглянути. Весь час він перебував в м. Вінниці. В жовтні місяці, його зупинили працівники поліції, після чого він прибув до ВСП, чим фактично припинив своє самовільне залишення частини. В скоєному розкаюється. Враховуючи ту обставину, що обвинувачений повністю визнав свою вину та враховуючи його покази в судовому засіданні, суд вважає їх достовірними, а тому відповідно до вимог ст. 349 КПК України суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, оскільки проти цього не заперечують учасники судового розгляду та ці обставини ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що позиція обвинуваченого добровільна та він правильно розуміє зміст цих обставин. Суд роз`яснив про позбавлення права оспорювати фактичні обставини справи у апеляційному порядку при такому порядку вирішення справи. Дослідивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, а саме самовільному залишенні військової частини, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби) без поважних причин, тривалістю понад три доби, в умовах воєнного стану. При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 міри покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного, так і дані, які характеризують особу обвинуваченого, а також те, що він усвідомив свою вину, сприяв розкриттю злочину, щиро розкаявся у скоєному. Дані обставини суд відносить до обставин, що пом`якшують покарання. Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 згідно ст.67 КК України судом не встановлені. При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 за ч.5 ст. 407 КК України, суд враховує те, що він вчинив злочин, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів. При вирішенні питання про призначення обвинуваченому покарання суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, враховує Постанову Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» з послідуючими змінами та доповненнями та виходить із принципів законності, справедливості, обгрунтованності та індивідуалізації покарання. З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, особи обвинуваченого ОСОБА_3 , суд керуючись ст.50, 65 КК України, вважає, що виправлення обвинуваченого не можливе без ізоляції від суспільства, а тому необхідно призначити покарання ОСОБА_3 за ч. 5 ст. 407 КК України - у межах санкції вказаної статті у виді позбавлення волі, що буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів. Керуючись ст.ст. 349, 374-376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України і призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років. Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити попередній - тримання під вартою, але не більше ніж на 60 діб (до 12 квітня 2026 року включно). Строк відбуття покарання рахувати з моменту затримання, тобто з 17.10.2025 року. Відповідно до ч.2 ст. 349 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України. Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Літинський районний суд Вінницької області. Вирок набуває чинності, якщо протягом 30 днів не буде подано апеляційної скарги. Копії вироку вручити сторонам кримінального провадження.

Суддя: ОСОБА_1