Справа № 127/478/26
Провадження №11-сс/801/55/2026
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2026 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

зі секретарем судового засідання: ОСОБА_5

розглянувши у закритому судовому засіданні в м.Вінниці в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 07.01.2026 про застосування у кримінальному провадженні № № 0000010 від 05.01.2026 року запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Вінниці, громадянина України, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України,

за участю сторін провадження:

прокурора: ОСОБА_8

захисника: ОСОБА_6

підозрюваного: ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 07.01.2026 року клопотання старшого слідчого СВ відділу поліції № 1 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області майора поліції ОСОБА_9 задоволено.

Застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів.

Строк тримання під вартою рахувати з дня фактичного затримання особи, тобто з 05.01.2026 по 05.03.2026 включно.

Захисник ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, просила скасувати ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 07.01.2026 року, постановити нову ухвалу, обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою АДРЕСА_1

Згідно клопотання слідчого відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 11.02.2025 № 38 солдата ОСОБА_7 призначено на посаду хіміка розвідника військової частини НОМЕР_1 та останній, будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, в ніч з 04.01.2026 року 23 год. 00 хв. по 05.01.2026 року 01 год. 00 хв. спільно із потерпілою ОСОБА_10 та ОСОБА_11 перебували у кухні квартири ОСОБА_12 , що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , де всі разом вживали алкогольні напої.

В подальшому у ОСОБА_7 та його сина ОСОБА_13 виник умисел на вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із оральним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій відносно ОСОБА_10 без її добровільної згоди.

Так, ОСОБА_7 , маючи умисел, направлений на порушення статевої свободи і статевої недоторканості, направлений на вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із проникненням в тіло ОСОБА_10 , зачинив вхідні двері у квартиру на ключ забравши при цьому телефон потерпілої щоб вона не змогла нікому зателефонувати та змусив останню прослідувати у кімнату квартири та використовуючи при цьому психічний та фізичний примус відносно ОСОБА_10 .

Після того, як ОСОБА_10 , всупереч її волі, увійшла у приміщення кімнати, ОСОБА_7 реалізовуючи свій злочинний умисел на заподіяння шкоди здоров`ю ОСОБА_10 , шляхом нанесення їй тілесних ушкоджень, ногами та руками по голові та тулубу усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки у вигляді заподіяння шкоди здоров`ю ОСОБА_10 і бажаючи їх настання, взяв в руки скляний предмет який розбив на голові ОСОБА_10 від чого у неї почалась кровотеча.

ОСОБА_7 , скориставшись тим, що остання перебуває у безпорадному стані та в стані алкогольного сп`яніння, вчинив дії сексуального характеру, пов`язані із оральним проникненням в тіло ОСОБА_10 з використанням геніталій, без добровільної згоди потерпілої.

Не зупиняючись на вчиненому, ОСОБА_7 та його син ОСОБА_11 , усвідомлюючи, що вчиняють дії сексуального характеру без добровільної згоди ОСОБА_10 , яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння, діючи за попередньою змовою між собою, почергово зґвалтували останню.

Вимоги апеляційної скарги захисника мотивовано тим, що сторона обвинувачення в своєму клопотанні, а слідчий суддя в ухвалі лише допустили, що підозрюваний ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків та потерпілу.

Слідчим та прокурором недоведено необхідності застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Підозра ОСОБА_7 належним чином необгрунтована.

За таких обставин, відносно підозрюваного можливо обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши доповідача, прокурора ОСОБА_8 , який просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги, ухвалу слідчого судді залишити без змін, захисника ОСОБА_6 , яка просила задоволити апеляційну скаргу сторони захисту, підозрюваного ОСОБА_7 , який підтримав думку свого захисника, дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу .

Підставою ж застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, які перешкодять виконанню покладених на нього процесуальних обов`язків.

У відповідності до п. «с» ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, допускається взяття особи під варту з метою запобігти цій особі зникнути після скоєння злочину.

В кримінальному провадженні № 0000010, внесеному до ЄРДР 05.01.2026 року ОСОБА_7 06.01.2026 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України.

Обгрунтованість підозри слідчим суддею перевірено належним чином.

Відповідно ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Слідчий суддя належним чином, в дотримання вимог ст.ст.177,178 КПК України перевірив та ретельно дослідив наявність підстав для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та дійшов до вірного висновку, що прокурором доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Приймаючи рішення, щодо доцільності застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя врахував особу підозрюваного ОСОБА_7 , який має постійне місце проживання, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, судимість погашена, є військовослужбовцем, неодружений, підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення та дійшов вірного висновку, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, чинити тиск на свідків та потерпілу, що унеможливлює обрання йому більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

З висновками слідчого судді погоджується апеляційний суд, оскільки більш м`який запобіжний захід не забезпечить належну процесуальну поведінку ОСОБА_7 та не зможе запобігти існуючим ризикам.

Твердження апеляційної скарги захисника, що слідчим суддею не враховано всі обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу відповідно до вимог ст. 178 КПК України є необгрунтованими.

Посилання апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 про недоведеність обставин, які виправдовують застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та можливість застосування до підозрюваного запобіжного заходу не пов`язного з триманням під вартою, а саме домашнього арешту є безпідставними.

Слідчий суддя, вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 дотримався вимог кримінального процесуального закону та перевірив обгрунтованість клопотання.

Вказуючи про доцільність застосування іншого запобіжного заходу, сторона захисту фактично погоджується з наявністю ризиків, передбачених ч.1ст. 177 КПК України.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі "Мюррей проти Сполученого Королівства" зазначив що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.

Суд апеляційної інстанції вважає, приймаючи до уваги практику Європейського суду з прав людини, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Слідчий суддя застосував відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід, який є співмірним кримінальному правопорушенню, у вчиненні якого підозрюється останній.

При постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд в дотримання вимог п.1 ч.4 ст.183 КПК України врахував те, що злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 вчинено із застосування насильства та прийняв законне рішення без визначення розміру застави у кримінальному провадженні

З вказаними висновками слідчого судді погоджується і суд апеляційної інстанції.

Керуючись ст.422 КПК України, суд апеляційної інстанції,

п о с т а н о в и в :

Відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

Ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 07.01.2026 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4