Провадження № 1-кс/756/3282/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2025 року м.Київ

Оболонський районним суд м. Києва у складі:

Слідчого судді: ОСОБА_1

за участю секретаря: ОСОБА_2

адвоката: ОСОБА_3

підозрюваного: ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Оболонського районного суду м. Києва скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 на повідомлення начальника відділення СВ Оболонського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_5 про підозру у кримінальному провадженні №0000870 від 19.04.2025,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Оболонського районного суду м. Києва перебуває вищевказана скарга.

Заявник вважає, що твердження, викладені у тексті повідомлення про підозру, не можуть свідчити про об`єктивність досудового слідства та законність повідомлення про підозру, адже не містять вірної кримінально-правової кваліфікації щодо встановленого фактичного викладу обставин кримінального правопорушення, а докази, зібрані органом досудового розслідування не обґрунтовують сформульоване слідчим твердження про вчинення ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Таким чином, на думку адвоката вручена ОСОБА_4 16.05.2025 підозра про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, у кримінальному провадженні №0000870 від 19.04.2025 року, є необґрунтованою, базується виключно на припущеннях органу досудового розслідування, а викладені в ній обставини такими, що не відповідають дійсності, а тому таке повідомлення підлягає скасуванню.

В судовому засіданні адвокат підтримав подану скаргу та просив її задовольнити з підстав викладених у скарзі.

Підозрюваний підтримав позицію свого захисника та просив задовольнити скаргу.

Прокурор та слідчий в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Слідчий суддя, заслухавши думки учасників процесу, дослідивши матеріали скарги та долучені до неї документи, приходить до висновку про відмову у задоволенні скарги, виходячи із наступного.

Так, відповідно до змісту статті 276 КПК України, повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, зокрема за наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

У статті 277 КПК України визначено, що письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором.

Повідомлення має містити такі відомості: прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; зміст підозри; правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; права підозрюваного; підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

Статтею 278 КПК України чітко регламентовано порядок вручення письмового повідомлення про підозру . Зокрема, відповідно до ч.1 ст.278 КПК України, письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Відповідно до змісту ч.ч. 1, 2 ст. 111 КПК України, повідомлення у кримінальному провадженні є процесуальною дією, за допомогою якої слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд повідомляє певного учасника кримінального провадження про дату, час та місце проведення відповідної процесуальної дії або про прийняте процесуальне рішення чи здійснену процесуальну дію.

Повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених цим Кодексом, у порядку, передбаченому главою 11 цього Кодексу, за винятком положень щодо змісту повідомлення та наслідків неприбуття особи.

Порядок здійснення виклику у кримінальному провадженні регулюється ст.135 КПК України. Зокрема, шляхом: надіслання поштою, електронною поштою; врученням під розписку дорослому члену сім`ї чи іншій особі, яка з нею проживає «для передання»; врученням житлово-експлуатаційної організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.

Отже, у разі неможливості вручити особисто, повідомлення про підозру вручається у спосіб, передбачений для виклику та приводу особи, а саме ст.ст. 135, 136 КПК України, тобто шляхом: надіслання поштою, електронною поштою; врученням під розписку дорослому члену сім`ї чи іншій особі, яка з нею проживає «для передання»; врученням житлово-експлуатаційної організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.

Як вбачається з матеріалів долучених до скарги, 16 травня 2025 року письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України у рамках кримінального провадження №0000870 від 19.04.2025, було вручено під розписку батьку підозрюваного ОСОБА_4 .

Таким чином слідчий суддя приходить до висновку про те, що повідомлення про підозру ОСОБА_4 було здійснено в порядку, передбаченому КПК України, а зміст такого повідомлення відповідає вимогам кримінального процесуального закону.

Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

За визначенням Європейського суду з прав людини «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йде мова у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин».

Так, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

При цьому слідчий суддя нагадує, що обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Аналізуючи наявні у провадженні суду матеріали, слідчий суддя, не вирішуючи наперед питання про винуватість підозрюваного у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, допустимість доказів щодо встановлення його винуватості, вважає, що зміст таких матеріалів може свідчити про існування фактів і інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, а отже про існування обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України.

При цьому, висновок органу досудового розслідування з приводу причетності ОСОБА_4 до вчинення зазначеного кримінального правопорушення не є очевидно необґрунтованим, а тому слідчий суддя не бачить у висновках слідчого про обґрунтованість підозри, чогось очевидно довільного чи необґрунтованого.

Доводи захисника з приводу того, що, твердження, викладені у тексті повідомлення про підозру, не можуть свідчити про об`єктивність досудового слідства та законність повідомлення про підозру, адже не містять вірної кримінально-правової кваліфікації щодо встановленого фактичного викладу обставин кримінального правопорушення, а також те, що докази, зібрані органом досудового розслідування, не обґрунтовують сформульоване слідчим твердження про вчинення ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення, підлягають перевірці в ході здійснення досудового розслідування, шляхом проведення відповідних слідчих дій та не свідчать безумовно про необґрунтованість підозри, оголошеної ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 9, 22, 26, 111, 135, 267-278, 303-307, 309, 372, 532 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 на повідомлення начальника відділення СВ Оболонського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_5 про підозру у кримінальному провадженні №0000870 від 19.04.2025 - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1