ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2508/25 Справа № 335/2137/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2025 року м. Кривий Ріг

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю

секретаря: ОСОБА_5

обвинуваченого: ОСОБА_6 ( в режимі відеоконференції)

захисника: ОСОБА_7 ( в режимі відеоконференції)

прокурора: ОСОБА_8 ( в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені Дніпровського апеляційного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_9 на вирок Вознесенівського районного суду м. Запоріжжя від 08.05.2025 року у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 , у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263 КК, ч. 1 ст. 309 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Обставини встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскаржуваного рішення.

Вироком Вознесенівського районного суду м. Запоріжжя від 08 травня 2025 року

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Запоріжжя, громадянина України, українця, який не має на утриманні малолітніх дітей, не одружений, має вищу освіту, офіційно працевлаштований на посаді інженера з охорони праці КП «Муніципальна телевізійна мережа», зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

визнано винним за ч. 1 ст. 263 КК України та призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки, за ч. 1 ст. 309 КК України призначено покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік, на підставі ч.1 ст. 70 КК України, остаточно призначено покарання у виді обмеження волі строком на 4 роки. На підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням, із встановленням іспитового строку на 2 роки та покладенням обов`язків, передбачених ч.1 ст. 76 КК України.

Вирішено питання в частині речових доказів та процесуальних витрат.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до постанови Верховної Ради України від 17.06.1992 № 2471-XII «Про право власності на окремі види майна» визначено, що зброя, боєприпаси, вибухові речовини й засоби вибуху не можуть перебувати у власності громадян.

Відповідно до пунктів 1-4, 9 Положення «Про дозвільну систему», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 № 576, та Інструкцією «Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21.08.1998 № 622 (далі - Інструкція, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21.08.1998 № 622), визначено, що придбання, зберігання та використання вогнепальної зброї, боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів здійснюється лише на підставі спеціальних дозволів.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, переслідуючи умисел, направлений на порушення встановленого законом порядку обігу бойових припасів, без передбаченого законом дозволу, придбав у невстановленому досудовим розслідуванням часі та місці бойові припаси у кількості 239 одиниць, які згідно висновку експерта є бойовими патронами, калібру 7,62 мм (7,62х39), зразка 1943 р., промислового виготовлення до нарізної вогнепальної зброї центрального бою, які придатні для стрільби, та зберігав без передбаченого законом дозволу за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 .

Далі, на виконання злочинного плану, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, 11.01.2024 о 17.05 год., ОСОБА_6 , знаходячись у приміщенні відділення № 56 «Нової пошти» по вул. Яценка, буд. 2 у м. Запоріжжі, діючи умисно, маючи умисел на збут бойових припасів, оформив поштове відправлення № 6700 у відділення № 1 «Нової пошти», м. Борщів, вул. Максима Кривоноса, буд. 2, на ім`я залегендованої особи ОСОБА_10 , в якому знаходились вищезазначені бойові патрони.

В свою чергу, ОСОБА_10 , будучи залегендованою особою, 14.01.2024 о 09.17 год., знаходячись в приміщенні відділення № 1 «Нової пошти», м. Борщів, вул. Максима Кривоноса, 2, отримав поштове відправлення від ОСОБА_6 , в якому були бойові патрони у кількості 239 одиниць, заплативши при цьому грошові кошти у розмірі 9 300 грн., які в подальшому ОСОБА_6 отримав в якості оплати за збут вищевказаних бойових припасів.

Дії ОСОБА_6 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст. 263 КК України, як придбання, зберігання та збут бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, переслідуючи умисел, направлений на порушення встановленого законом порядку обігу бойових припасів, без передбаченого законом дозволу, придбав у невстановленому досудовим розслідуванням часі та місці та зберігав без передбаченого законом дозволу за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , бойові припаси у кількості 100 одиниць, які згідно висновку експерта є боєприпасами нарізної вогнепальної стрілецької зброї, з яких:

- 17 одиниць середньою довжиною 55,7 мм є бойовими проміжними патронами калібру 7,62х39 мм, промислового виробництва СРСР, що призначені для стрільби з автоматів Калашникова (АК-47, АКМ, АКМС), ручних кулеметів Калашникова (РПК, РПКС) та іншої зброї відповідного калібру, які придатні для стрільби;

- 83 одиниці середньою довжиною 56,6 мм є бойовими проміжними патронами калібру 5,45х39 мм, промислового виробництва СРСР, що призначені для стрільби з автоматів Калашникова зразка 1974 року (АК-74, АКС-74, АКС-74У), ручних кулеметів Калашникова зразка 1974 року (РПК-74, РПКС-74) та іншої зброї відповідного калібру, які придатні для стрільби.

Далі, на виконання злочинного плану, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, 22.08.2024 об 11.10 год., ОСОБА_6 , знаходячись у приміщенні кіоску, розташованому на території «Критого ринку», розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Незалежної України, буд. 47-а/Сталеварів, 2, при особистій зустрічі, збув залегендованій особі на ім`я ОСОБА_11 вищезазначені бойові припаси, отримавши за них грошові кошти у розмірі 4 000 грн. та розпорядившись ними на власний розсуд.

Дії ОСОБА_6 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст. 263 КК України, як придбання, зберігання та збут бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, переслідуючи умисел, направлений на порушення встановленого законом порядку обігу бойових припасів, без передбаченого законом дозволу, придбав у невстановленому досудовим розслідуванням часі та місці та зберігав без передбаченого законом дозволу на своєму робочому місці, а саме в приміщенні кіоску № НОМЕР_1 , що знаходиться на території «Критого ринку», за адресою: м. Запоріжжя, вул. Незалежної України, 47-а/ вул. Сталеварів, 2, бойові постріли у кількості 32 одиниці, які згідно висновків експерта є вибуховими пристроями, а саме бойовими пострілами гранати М430АІ військового призначення, відносяться до бойових припасів з бойовою частиною фугасно-осколкової бронебійної дії та містять в собі заряд вибухової речовини «Composition A5», виготовлені промисловим способом.

Далі, на виконання злочинного плану, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, цього ж дня о 13.55 год., ОСОБА_6 , знаходячись у приміщенні кіоску № НОМЕР_1 , що знаходиться на території «Критого ринку», розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Незалежної України, 47-а/Сталеварів, 2, при особистій зустрічі, збув залегендованій особі на ім`я ОСОБА_11 вищезазначені бойові припаси, отримавши за них грошові кошти у розмірі 12 000 грн.

Дії ОСОБА_6 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст. 263 КК України, як придбання, зберігання та збут бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Окрім того, ОСОБА_6 діючи з умислом, направленим на незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, але не пізніше 06 грудня 2024 року, придбав наркотичний засіб, обіг якого обмежено канабіс, та достовірно розуміючи, що його зберігання заборонено чинним законодавством України, у порушення вимог статей 25, 26 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», таблиці І списку №2 «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затверджених постановою КМУ №770 від 06.05.2000 року, почав незаконно зберігати за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , наркотичний засіб канабіс, для особистого вживання.

Так, 06 грудня 2024 року під час санкціонованого обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено п`ять коробів з-під сірників, паперовий згорток, скляну ємність та два короба з речовиною рослинного походження, яка згідно висновку судової хімічної експертизи № СЕ-19/108-24/23804-НЗПРАП від 12.12.2024, містить наркотичний засіб, обіг якого обмежено канабіс, загальна маса в перерахунку на висушену речовину складає 35,583, яку ОСОБА_6 , незаконно зберігав без мети збуту до моменту виявлення співробітниками поліції.

Дії ОСОБА_6 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст. 309 КК України, як незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу без мети збуту.

Таким чином, суд кваліфікує дії ОСОБА_6 :

-за ч. 1 ст. 263 КК України як придбання, зберігання та збут бойових припасів без передбаченого законом дозволу;

-за ч. 1 ст. 309 КК України як незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу без мети збуту.

Ухвалою Вознесенівського районного суду м. Запоріжжя від 08.05.2025 року виправлено описку в абзацах 3,7,10 мотивувальної частини вироку Вознесенівського районного суду м. Запоріжжя від 08.05.2025 року ухваленому у кримінальному провадженні, відомості по якому внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.12.2023 за № 0000262, виключивши: в абзаці 3 мотивувальної частини слова «Досудовим розслідуванням встановлено, що…», а також в абзацах 7, 10 мотивувальної частини вироку слова «Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що…».

Вимоги, викладені в апеляційній скарзі та узагальнені доводи особи, яка її подала.

З вказаним судовим рішенням не погодився прокурор та оскаржив в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі просить вирок суду першої інстанції скасувати та призначити новий розгляд вказаного кримінального провадження в суді першої інстанції.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що вирок є незаконним у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінально процесуального закону.

Вказує, що судом не було досліджено та встановлено фактичних обставин провадження в частині висунутого ОСОБА_6 обвинувачення за ч. 1 ст. 263 КК України, а обвинувачення визнане доведеним не сформульоване, що унеможливлює оцінку правильності кваліфікації дій обвинуваченого, що безумовно є підставою для скасування вироку.

До початку судового розгляду від захисника ОСОБА_7 до суду надійшло заперечення на апеляційну скаргу прокурора. В якому просить апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

В обґрунтування вимог заперечення зазначає, що у вироку чітко визначено формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення.

Зазначає, що ухвалою суду першої інстанції виправлено допущенні в мотивувальній частині вироку описки, зокрема уточнено правильне формулювання відповідної правової кваліфікації дій обвинуваченого. У зв`язку з чим доводи апеляційної скарги прокурора втратили свою актуальність.

Позиції учасників:

Прокурор в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу та просив її задовільнити з підстав зазначених в ній.

Обвинувачений та захисник, заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, просили рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Мотиви суду

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалюючи вирок, щодо ОСОБА_6 даних вимог закону не дотримався.

Відповідно до вироку Вознесенівського районного суду м. Запоріжжя від 08 травня 2025 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч.1 ст. 309 КК України.

Згідно ч.1 ст.369 КПК України судове рішення, у якому суд вирішує обвинувачення по суті, викладається у формі вироку.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України у мотивувальній частині вироку у разі визнання особи винуватою зазначається формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення .

Обвинувальний вирок ухвалюється лише за умови доведення в ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Тобто, мотивувальна частина вироку має містити чітке формулювання обвинувачення.

Суд першої інстанції визнав ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263, ч.1 ст. 309 КК України.

При цьому, суд першої інстанції у мотивувальній частині вироку виклав формулювання обвинувачення за усіма епізодами обвинувачення, як пред`явлене органом досудового розслідування ОСОБА_6 , а після аналізу досліджених доказів коротко вказав про те, що визнає доведеним винуватість ОСОБА_6 у пред`явленому йому обвинуваченні.

При цьому, суд першої інстанції взагалі не сформулював обвинувачення, яке визнав доведеним в суді, чим допустив істотне порушення вимог п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України.

Колегія суддів зазначає, що у зв`язку з відсутністю в мотивувальній частині вироку чіткого формулювання обвинувачення, вирок суду не може вважатися таким, що відповідає вимогам процесуального закону, дана правова позиція щодо неприпустимості спрощення формулювання обвинувачення та відсутності у вироку формулювання обвинувачення визнаного судом доведеним, неодноразово висловлювалась в рішеннях суду касаційної інстанції, зокрема: в постанові Верховного Суду від 01 березня 2018 року по справі №466/9158/14-к (провадження №51-645 км18).

В подальшому суд вирішив виправити допущене ним порушення вимог кримінального процесуального закону, зазначивши про виправлення допущеної у вищевказаному вироку описки шляхом внесення виправлень у мотивувальну частину вироку.

Разом із тим, ч. 1 ст. 379 КПК України передбачено, що суд має право за власною ініціативою або за заявою учасника кримінального провадження чи іншої заінтересованої особи виправити допущені в судовому рішенні цього суду описки, очевидні арифметичні помилки незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні.

Однією з гарантій забезпечення правової визначеності, елементом стабільності судового рішення та його законної сили є його незмінність. Суд, який ухвалив (постановив) рішення, після його проголошення, не має права його змінити або скасувати. Цю властивість судового рішення в праві називають «незмінністю судового рішення». Допущені в судовому рішенні помилки, внаслідок яких воно стає незаконним та необґрунтованим, виступають підставою для зміни й скасування рішення в апеляційному і касаційному порядку та у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Передбачену приписами ст. 379 КПК України можливість усунення судом окремих недоліків свого рішення не можна вважати його зміною.

Описка це зроблена судом механічна (мимовільна, випадкова) граматична помилка в рішенні, яка допущена під час його письмово-вербального викладу (помилка у правописі, у розділових знаках, тощо). Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер. До таких належать написання прізвищ та імен, адрес, найменувань речей, предметів, майна, зазначення дат та строків.

В цьому контексті колегія суддів приймає до уваги правову позицію, викладену в постанові Першої судової палати ККС у складі ВС від 22.07.2021 у справі №234/8904/20 (провадження №51-1122км21), згідно якої виправлення допущених у судовому рішенні описок допускається, якщо це не стосується зміни суті судових рішень, оскільки це призводить до порушення гарантії правової визначеності, а саме незмінності судового рішення, та слугує підставою для скасування судового рішення та призначення нового судового розгляду.

Тобто, в контексті обставин даної справи внесені судом першої інстанції зміни у мотивувальну частину вироку не можна вважати виправленням описки у розумінні ст. 379 КПК України, оскільки таке внесення виправлень стосується зміни суті ухваленого вироку, порушує гарантію незмінності судового рішення та, як наслідок, свідчить про допущення судом першої інстанції істотних порушень вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до ч.1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Колегія суддів вважає, що відсутність в оскаржуваному вироку формулювання обвинувачення, яке визнано судом доведеним за результатами судового розгляду, є порушенням прав обвинуваченого, які визначено ст. 42 КПК, що в силу положень ст. 412 КПК, також визнається апеляційним судом істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Допущені судом першої інстанції порушення вимог ст. 374 КПК не можуть бути усунені шляхом зміни вироку, або ухвалення нового вироку апеляційним судом, оскільки відповідно до змісту мотивувальної частини оскарженого вироку суду, не вбачається зокрема, який обсяг обвинувачення встановлено судом першої інстанції за результатами судового розгляду.

Оскільки судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження порушені загальні засади кримінального провадження, зокрема, як законність, що перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, то вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню з підстав істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, з призначенням нового судового розгляду.

Згідно п.6 ч.1 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Як передбачено п.3 ч.1 ст.409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

З урахуванням наведеного вище, доводи апеляційної скарги прокурора, колегія суддів вважає, що оскаржуваний вирок щодо ОСОБА_6 слід скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Під час нового розгляду, суду першої інстанції, неухильно дотримуючись вимог КПК України, необхідно звернути увагу на встановлені під час апеляційного розгляду та зазначені в ухвалі суду факти порушення вимог кримінального процесуального закону, дослідити доводи апеляційної скарги прокурора та в залежності від встановлених обставин, прийняти законне, обґрунтоване та вмотивоване судове рішення.

Крім того під час судового провадження стосовно обвинуваченого було обрано запобіжний захід. Враховуючи обставину, що вирок суду першої інстанції скасовується і призначається новий розгляд в суді першої інстанції, отже оскаржуваний вирок не набирає законної сили, тому обраний під час судового провадження запобіжний захід ОСОБА_6 з урахуванням внесеної застави, колегія суддів вважає за необхідне продовжити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.376, 405, 407, 409, 412, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_9 задовольнити.

Вирок Вознесенівського районного суду м. Запоріжжя від 08.05.2025 року у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 , у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263 КК, ч. 1 ст. 309 КК України - скасувати, призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Обраний під час судового провадження запобіжний захід з урахуванням внесеної застави вважати продовженим.

Ухвала суду апеляційної інстанції касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: