ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/3275/25

16 грудня 2025 року м. Костопіль

Костопільський районний суд Рівненської області у складі

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, у м. Костопіль обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000232 від 01.07.2025 про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Ставок, Костопільського району Рівненської області, зареєстрованої в АДРЕСА_1 , фактично проживаючої в АДРЕСА_2 , українки, громадянки України, з середньою спеціальною освітою, непрацюючої, відповідно до ст. 89 КК України несудимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, -

за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 , обвинуваченої ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , в період з 03.06.2025 року по 05.06.2025 року, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, тобто в умовах воєнного стану, введеного в дію Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України № 2102-ІХ від 24 лютого 2022 року (зі змінами), маючи єдиний умисел на заволодіння грошовими коштами, перебуваючи в одній із кімнат житлового будинку за адресою: АДРЕСА_3 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою власного матеріального збагачення, скориставшись відсутністю інших осіб, шляхом вільного доступу, здійснила крадіжку грошових коштів, які знаходилися в картонній коробці на стіні за іконами у загальній сумі 60 000 гривень, а саме 60 купюр по 1000 грн. кожна, належних потерпілій ОСОБА_5 .

В подальшому викраденими коштами ОСОБА_3 розпорядилася на власний розсуд.

Ці, умисні дії, ОСОБА_3 , які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому в умовах воєнного стану, суд кваліфікує за ч.4 ст. 185 КК України.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 , винною себе у пред`явленому їй обвинуваченні визнала повністю, підтвердила фактичні обставини справи, щиро розкаялася у вчиненому, повідомила, що відшкодувала потерпілій завдану нею майнову шкоду у розмірі 6000 грн.

Суд, з`ясувавши думку прокурора, потерпілої та обвинуваченої щодо визначення обсягу доказів, які підлягають дослідженню та порядок їх дослідження, визнав недоцільним досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорювались. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумніву в добровільності їх позицій, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному суді.

Оцінивши, досліджені докази в їх сукупності, суд вважає встановленим, що ОСОБА_3 умисно, в період з 03.06.2025 року по 05.06.2025 року, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи в одній із кімнат житлового будинку за адресою: АДРЕСА_3 , в умовах воєнного стану, вчинила таємне викрадення чужого майна (крадіжку), а саме належні потерпілій ОСОБА_5 грошові кошти, у загальній сумі 60 000 гривен, чим завдала потерпілій майнової шкоди на вищевказану суму, а тому ці її дії суд, кваліфікує за ч. 4 ст. 185 КК України;

Відповідно до ст.50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Відповідно до вимог ст.65 КК України та п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 "Про практику призначення судами кримінального покарання", суд, призначає покарання, яке є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_3 , згідно зі ст. 66 КК України, є щире каяття у вчиненому.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України не встановлено.

При вирішенні питання призначення ОСОБА_3 виду та міри покарання, суд враховує тяжкість скоєного кримінального правопорушення, обставину, що пом`якшує покарання та відсутність обставин, що його обтяжує, особу обвинуваченої, який на диспансерному нагляді у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, її відношення до скоєного кримінального правопорушення, та вважає, що з метою виправлення обвинуваченої, попередження з її боку вчинення нових кримінальних правопорушень, слід призначити покарання в межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України, ближче до нижньої межі - 5 років позбавлення волі.

Суд, у відповідності до ст.75 КК України та враховуючи пом`якшуючі покарання обставини, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, відсутність обтяжуюючих обсавин, а також приймаючи до уваги дані про особу обвинуваченої, яка розкаялася у вчиненому, запевнила суд, що вона усвідомлює свою провину, та те що, обвинувачена частково відшкодувала потерпілій завдані нею збитки, приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченої ОСОБА_3 без позбавлення її волі, прийнявши рішення про її звільнення від відбування покарання з випробуванням, що буде достатнім для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.

Крім того, суд вважає необхідним покласти на обвинувачену ОСОБА_3 обов`язки у відповідності до пп. 1,2 ч.1 ст.76 КК України.

Цивільний позов відсутній.

Запобіжний захід - відсутній.

Витрати на залучення експертів - відсутні.

Питання про долю речових доказів підлягає вирішенню відповідно до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України.

Відповідно до ч. 15 ст. 615 КПК України в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

На підставі викладеного та керуючись статтями 349, 368, 373, 374, 615 КПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_3 винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України і призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років і застосувавши ст. 75, 76 КК України, звільнити останню від відбування покарання з випробуванням встановивши їй іспитовий строк терміном в 1 (один) рік, з покладенням на неї обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази по справі, а саме картонну коробку синього кольору «Цифровий супутниковий HD-приймач Xtra TV STB v1 XTRA TV» з виявленими папілярними візерунками, поміщену до сейф-пакету «Національна поліція України RAW0191462», яка передана на відповідальне зберігання в кімнату зберігання речових доказів ВП №2 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області, після набрання вироком законної сили повернути потерпілій ОСОБА_5 .

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційною інстанцією.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Рівненського апеляційного суду через Костопільський районний суд Рівненської області.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, та прокурору.

СуддяОСОБА_1