05 грудня 2025 року м. Запоріжжя
Слідчий звернулася до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, в обґрунтування якого зазначила наступне.
Розуміючи неможливість реалізації свого злочинного умислу одноособово, ОСОБА_5 вирішив залучити до вчинення вказаного злочину осіб з числа своїх знайомих, з якими мав сталі тісні взаємовідносини, та які розділяли його інтереси та прагнули до незаконного збагачення використовуючи благодійну пожертву, безоплатну допомогу з метою отримання прибутку.
Задля цього, ОСОБА_5 , не пізніше 01 листопада 2022 року, більш точну дату та час в ході досудового розслідування не встановлено, повідомив про свій злочинний план своєму знайомому ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , та запропонував йому взяти участь у вчиненні злочинів, направлених на використання благодійних пожертв, безоплатної допомоги або укладання інших правочинів щодо розпорядження таким майном, з метою отримання прибутку, на що останній добровільно погодився.
Також, не пізніше 01 листопада 2022 року, більш точну дату та час в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_6 , повідомив злочинний план, офіційно не працевлаштованому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з яким ОСОБА_6 раніше був знайомий. ОСОБА_6 разом з ОСОБА_5 запропонував ОСОБА_7 взяти участь у вчиненні злочинів, направлених на використання благодійних пожертв, безоплатної допомоги або укладання інших правочинів щодо розпорядження таким майном, з метою отримання прибутку, на що останній добровільно погодився.
Після того як ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , та ОСОБА_7 узгодили усі деталі вчинення злочину щодо використання благодійних пожертв, безоплатної допомоги або укладання інших правочинів щодо розпорядження таким майном, з метою отримання прибутку останні приступили до вчинення злочину на території міста Запоріжжя.
Так, ОСОБА_6 , ОСОБА_5 звернулися до Дитячого фондом ООН (англ. United Nations International Children's Emergency Fund; абр.: офіц. укр. ЮНІСЕФ; англ. UNICEF) міжнародна організація, діюча під егідою Організації Об`єднаних Націй (далі «ЮНІСЕФ») з метою отримання благодійної допомоги.
25.08.2023 укладено договір №UKR/PCA2023191/PD2023298 про програму співпраці між ЮНІСЕФ в Україні та ГО «ДУЇТ».
28.08.2023 року, ОСОБА_5 призначає замість себе головою правління ГО «ДУЇТ» ОСОБА_6
В подальшому ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , підшукували серед своїх знайомих осіб, які могли зареєструватися як фізичні особи підприємці, або вже були зареєстровані однак не вели підприємницьку діяльність. Таким чином ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 знайшли наступних фізичних осіб- підприємців: ОСОБА_8 (РНОКПП НОМЕР_3 ); ОСОБА_9 (РНОКПП НОМЕР_4 ); ОСОБА_10 (РНОКПП НОМЕР_5 ); ОСОБА_11 (РНОКПП НОМЕР_6 ); ОСОБА_12 (РНОКПП НОМЕР_7 ); ОСОБА_13 (РНОКПП НОМЕР_8 ); ОСОБА_14 (РНОКПП НОМЕР_9 ).
Вказаним особам, які не були обізнані у протиправних діях ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , повідомлялось, що є можливість швидко заробити кошти, для цього просто необхідно реєструватися як фізична особа підприємець, відкрити поточний рахунок у АТ «А-Банк» (МФО 307770), після чого на вказаний рахунок надійдуть кошти у сумі 200 000 грн. Вказані кошти буде необхідно зняти з рахунку у відділені банку. За вказані послуги ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 обіцяли винагороду в середньому від 10 000 до 15 000 гривень кожній фізичній особі підприємцю. Так, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 погодились.
Після чого, вказані особи зареєструвалися як фізичні особи-підприємці на території м. Запоріжжя та відкрили рахунки за вказівками ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 в АТ «А-Банк».
- з рахунку ГО «ДУЇТ» з рахунку № НОМЕР_2 в АТ «КБ «ПриватБанк» (МФО 305299) на рахунок ФОП ОСОБА_8 № НОМЕР_10 в АТ «А-Банк» (МФО 307770) перераховано кошти в розмірі 200 000,00 грн, з яких знято готівкою 188 440,00 грн.,
- з рахунку ГО «ДУЇТ» з рахунку № НОМЕР_2 в АТ «КБ «ПриватБанк» (МФО 305299) на рахунок ФОП ОСОБА_9 № НОМЕР_11 в АТ «Унiверсал Банк» (МФО 322001) перераховано кошти в розмірі 200 000,00 грн., з яких знято готівкою 189 534,61 грн.;
- з рахунку ГО «ДУЇТ» з рахунку № НОМЕР_2 в АТ «КБ «ПриватБанк» (МФО 305299) на рахунок ФОП ОСОБА_10 № НОМЕР_12 в АТ «А-Банк» (МФО 307770) перераховано кошти в розмірі 62 400,00 грн., з яких знято готівкою 61 930,00 грн.;
- з рахунку ГО «ДУЇТ» з рахунку № НОМЕР_2 в АТ «КБ «ПриватБанк» (МФО 305299) на рахунок ФОП ОСОБА_11 № НОМЕР_13 в АТ «А-Банк» (МФО 307770) перераховано кошти в розмірі 132 800,00 грн., з яких знято готівкою 125 214,00 грн.,
- з рахунку ГО «ДУЇТ» з рахунку № НОМЕР_2 в АТ «КБ «ПриватБанк» (МФО 305299) на рахунок ФОП ОСОБА_12 № НОМЕР_14 в АТ «Райффайзен Банк» (МФО 380805) перераховано кошти в розмірі 105 000,00 грн., з яких знято готівкою 93 000,00 грн.,
- з рахунку ГО «ДУЇТ» з рахунку № НОМЕР_2 в АТ «КБ «ПриватБанк» (МФО 305299) на рахунок ФОП ОСОБА_13 № НОМЕР_15 в АТ «А-Банк» (МФО 307770) перераховано кошти в розмірі 199 600,00 грн, з яких знято готівкою 188 043,00 грн.,
- з рахунку ГО «ДУЇТ» з рахунку № НОМЕР_2 в АТ «КБ «ПриватБанк» (МФО 305299) на рахунок ФОП ОСОБА_14 № НОМЕР_16 в АТ «А-Банк» (МФО 307770) перераховано кошти в розмірі 200 000,00 грн., з яких знято готівкою 188 440,00 грн..
Таким чином ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_5 22.11.2023 з рахунку ГО «ДУЇТ» на рахунки фізичних осіб підприємців переведено коштів на загальну суму 1 099 800,00 грн. за товари та послуги, які фактично ними не поставлялися та не надавалися.
Далі, в період з 23.11.2023 по 24.11.2023 грошові кошти на загальну суму 1 034 601,61 грн. фізичними особами-підприємцями в установі АТ «А-Банк» за адресою: м. Запоріжжя, вул. Ситова 11 було знято готівкою.
В період з 23.11.2023 по 24.11.2023 року грошові кошти на загальну суму 1 034 601,61 грн. фізичними особами підприємцями були передані ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , та ОСОБА_5 , а останні розподілили їх між собою за заздалегідь обумовленими частинами.
27.11.2025 слідчим проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_15 за адресою: АДРЕСА_1 , де в ході обшуку виявлені та вилучені: акт №М-0-1-N від 19.11.2023 приймання наданих послуг до Договору від №М-0/1-N 13.09.2023; рахунок фактура №М-0.1-N від 19.11.2023 до Договору від №М-0/1-N 13.09.2023; договір №М-0/1-N 13.09.2023; додаткова угода №1 до договору UPS/D1/04 від 22.10.2023, які підтверджують взаємодію ГО «ДУІТ» з ФОП, які під виглядом реальної господарської діяльності обготівковували кошти. Також в ході обшуку виявлений та вилучений мобільний телефон «OPPO Reno 13F» у корпусі темно-сірого кольору, з сім-карткою: НОМЕР_17 , IMEI: НОМЕР_18 , IMEI: НОМЕР_19 на якому встановлені мобільні додатки «Viber», «Telegram», «WhatsApp», в яких міститься листування з службовими особами ГО «ДУІТ» та фізичними особами-підприємцями, які приймали участь у обготівкуванні коштів під виглядом ведення законної господарської діяльності.
Посилаючись на те, що вищезазначене майно є доказом у кримінальному провадженні, оскільки може містити сліди кримінального правопорушення, та те, що незастосування арешту до нього може призвести до його приховування, пошкодження, псування, знищення перетворення, відчуження, слідчий просить накласти арешт на вищезазначене майно з метою забезпечення збереження речових доказів та забезпечення відшкодування майнової шкоди.
В судове засідання, призначене для розгляду клопотання про арешт майна, слідчий, прокурор та власник майна не з`явилися. Слідчий подала до суду заяву, в якій клопотання підтримала та просила розглядати клопотання про арешт майна за її відсутності.
Власник майна причин неявки в судове засідання не повідомив.
Частиною 1 ст. 172 КПК України передбачено, що неприбуття слідчого, прокурора, власника майна або його представника в судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні.
З огляду на викладене, слідчий суддя вирішив розглядати клопотання про арешт майна за відсутності вищезазначених осіб та без фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів кримінального провадження.
Вивчивши клопотання слідчого, дослідивши додані до нього матеріали, слідчий суддя доходить наступних висновків.
Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України). Заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження (ч. 1 ст. 131 КПК України).
При застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження має бути забезпечено дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню (ст. 3 КПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Частиною 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
З метою забезпечення збереження речових доказів арешт може бути накладений на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України (абз. 1 ч. 3 ст. 170 КПК України).
Арешт на комп`ютерні системи чи їх частини накладається лише у випадках, якщо вони отримані внаслідок вчинення кримінального правопорушення або є засобом чи знаряддям його вчинення, або зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, або у випадках, передбачених пунктами 2, 3, 4 частини другою цієї статті, або якщо їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, а також якщо доступ до комп`ютерних систем чи їх частин обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту (абз. 2 ч. 3 ст. 170 КПК України).
Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна (ч. 10 ст. 170 КПК України).
Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування приведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна (ч. 11 ст. 170 КПК України).
Відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу), а також розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Ухвалою слідчого судді Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя від 05.11.2025 слідчим надано дозвіл на обшук квартири АДРЕСА_2 з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання документів, які підтверджують фінансово - господарські взаємовідносини Громадської організації «Діячі України їдуть творити» із Дитячим фондом ООН (англ. United Nations International Children's Emergency Fund; абр.: офіц. укр. ЮНІСЕФ; англ. UNICEF), фізичними особами-підприємцями, та іншими контрагентами, з метою проведення судової економічної експертизи для виявлення факту легалізації (відмивання) майна, одержаного злочинним шляхом, а також будь яких заяв, договорів, додаткових угод, накладних, видаткових накладних, товаро транспортних накладних, платіжних доручень, дефектних актів, сертифікатів відповідності, сертифікатів якості, технічних свідоцтв, паспортів, протоколів випробувань, платіжних документів, рахунків на оплату, довіреностей, актів виконаних робіт (поставлених товарів/наданих послуг), повідомлень про намір укласти договір, протоколів засідань, матеріалів листування та інші документів, які було сформовано внаслідок фінансово господарських взаємовідносин зазначених юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, мобільних телефонів, комп`ютерної техніки (системних блоків ПК, ноутбуків, принтерів), електронних та оптичних носіїв інформації (флеш-накопичувачів, карт пам`яті, HDD/SSD-дисків, CD/DVD-дисків), які зберігли на особі сліди кримінального правопорушення або містять відомості, що можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
В ході обшуку, проведеного слідчим у вищезазначеній квартирі 27.11.2025, вилучені мобільний телефон та документи щодо яких слідчим суддею наданий дозвіл на відшукання в ухвалі про обшук.
Аналіз обставин кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 201-2 КК України, викладених у клопотанні слідчого, повідомленнях про підозру ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , рапортах оперуповноважених УСР в Запорізькій області ДСР НП України, фактичних даних, що містяться у висновку аналітичного дослідження ГУ ДПС у Запорізькій області від 19.09.2025, протоколах огляду носіїв інформації, що містять відомості, отримані в результаті проведення негласних слідчих (розшукових) дій, дозволяє дійти висновку, що вилучений слідчим під час обшуку мобільний телефон, речі та документи можуть містити сліди кримінальних правопорушень або інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Отже, зазначене майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Майно, яке має ознаки речового доказу, може бути вилучено та арештовано незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.
З огляду на викладене, слідчий суддя доходить висновку, що застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту на вилучені в ході обшуку мобільний телефон та документи з метою забезпечення їх збереження як речових доказів є необхідним на даній стадії провадження, запобігатиме ризикам їй знищення, приховування, відчуження, сприятиме досягненню дієвості кримінального провадження. За встановлених обставин таке обмеження прав та законних інтересів власника вилученого слідчими майна є співмірним із завданнями кримінального провадження.
З урахуванням викладеного, клопотання слідчого підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 131, 132, 170, 172, 173, 175, 369, 372 КПК України, слідчий суддя
Клопотання слідчого про арешт майна задовольнити.
Накласти арешт на майно вилучене слідчим 27.11.2025 у ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , із забороною відчуження, розпорядження та користування зазначеним нижче майном до скасування арешту у встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України порядку, а саме на:
-акт № М-0-1-N від 19.11.2023 приймання наданих послуг до Договору від № М-0/1-N 13.09.2023;
-рахунок фактура № М-0.1-N від 19.11.2023 до Договору від № М-0/1-N 13.09.2023;
-договір № М-0/1-N 13.09.2023;
-додаткову угоду № 1 до договору UPS/D1/04 від 22.10.2023;
-мобільний телефон «OPPO Reno 13F» у корпусі темно-сірого кольору з сім-карткою НОМЕР_17 , IMEI: НОМЕР_18 , IMEI: НОМЕР_19 .
Копію ухвали вручити слідчому, прокуророві, власникові майна.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Повний текст ухвали складений 08 грудня 2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1