Справа № 296/1657/26
УХВАЛА

Іменем України

16 лютого 2026 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду міста Житомира ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі клопотання старшого дізнавача сектору дізнання Житомирського РУП №2 ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_4 , поданого в межах кримінального провадження №0000064 від 11.02.2026 про арешт майна

В С Т А Н О В И В :

Дізнавач за погодженням прокурора звернувся до суду із вказаним клопотанням в обґрунтування якого зазначив, що 11.02.2026 близько 16:30, за адресою: вул. Київське Шосе, 61, м. Житомир, працівниками поліції під час несення служби, було зупинено транспортний засіб, а саме: автомобіль марки «Фольцваген» з державним номерним знаком НОМЕР_1 під керуванням гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , (тел. НОМЕР_2 ) під час перевірки якого було встановлено, що посвідчення водія серії НОМЕР_3 , має ознаки підробки, а саме: відсутня захисна голограма бланку та згідно бази ІПНП видавалось на іншу особу.

Дізнавачем сектору дізнання Житомирського РУП №2 ГУНП в Житомирській області 11.02.2026 проведено затримання особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, за адресою: м. Житомир, вул. Київське Шосе, 61, гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та в ході затримання було виявлено та в подальшому вилучено посвідчення водія серії НОМЕР_3 , від 25.09.1997 року на ім`я останнього, вищевказане майно направлено до Житомирського РУП №2 ГУНП в Житомирській області.

12.02.2026 старшим дізнавачем СД Житомирського РУП №2 ГУНП в Житомирській області, посвідчення водія серії НОМЕР_3 , від 25.09.1997 року на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано речовим доказом.

Дізнавачем подано заяву про розгляд клопотання за її відсутності. Клопотання просить задовольнити.

Власник майна в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його пошкодження, знищення, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 5 ст. 170 КПК України зазначено, що у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Відповідно до частини 10 ст. 170 КПК України: арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Виходячи з змісту вимог ч. 3 ст. 132 КПК України, доведення необхідності застосування заходів забезпечення кримінального провадження покладено на слідчого, прокурора.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України (ч.1 ст. 26 КПК України).

Беручи до уваги викладене, обставини кримінального провадження, мету, підстави застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, враховуючи, а також з метою встановлення істини у кримінальному провадженні, слідчий суддя вважає за необхідне задовольнити клопотання.

Керуючись статтями 98, 170-172, 369-372 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на посвідчення водія серії НОМЕР_3 , від 25.09.1997 року із забороною володільця права відчужувати, розпоряджатися та користуватися вказаним майном.

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню, проте може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту оголошення та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання, про скасування арешту повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядатиметься слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Слідчий суддя ОСОБА_1