Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
Справа № 695/2983/25
номер провадження 1-кс/695/1302/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2025 рокум. Золотоноша

Слідчий суддя Золотоніського міськрайонного суду ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

скаржника ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Золотоноша скаргу ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР 11.01.2025 року № 0000039 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, на бездіяльність слідчого та керівника органу досудового розслідування Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області,

ВСТАНОВИВ:

26 листопада 2025 року до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області надійшла скарга ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого та керівника органу досудового розслідування Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області у кримінальному провадженні №0000039.

Скарга мотивована тим, що 17.11.2025 року скаржникця подала клопотання про визнання її потерпілою, проте орган досудового розслідування, всупереч вимогам ч. 1 ст. 220 КПК України, протягом трьох діб не розглянув це клопотання та не повідомив заявника про прийняте рішення. Таким чином, слідчий порушив встановлений законом строк, що призвело до прямої процесуальної бездіяльності.

Скаржниця, як єдина рідна сестра загиблого ОСОБА_4 , якій злочином завдано моральної шкоди, має безумовне право на отримання статусу потерпілої відповідно до ст. 55 КПК України. Невизнання цього статусу фактично блокує її доступ до правосуддя, оскільки вона не може реалізувати свої процесуальні права: подавати клопотання, оскаржувати дії слідства та сприяти встановленню істини у справі про можливе умисне вбивство. Скаржниця також наголошує на системності порушень з боку слідчих (зокрема, що раніше вже ухвалювалася незаконна постанова про закриття провадження), що свідчить про ухилення від належного розслідування.

У судовому засіданні скаржниця повністю підтримала свої вимоги про визнання бездіяльності незаконною та просила її задовольнити. Вона підтвердила, що не отримувала жодної відповіді на клопотання, а про існування постанови про відмову у визнанні потерпілою від 24.11.2025 року дізналася лише під час судового розгляду, вважає її необґрунтованою та просить скасувати.

Слідчий СВ Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_5 скерувала до суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити за відсутності слідчого, проти задоволення скарги ОСОБА_3 заперечувала, в зв`язку з тим, що орган досудового розслідування не вважає вказану особу потерпілою, про що неодноразово виносились постанови про відмову у задоволенні відповідних клопотань.

На виконання ухвали суду Золотоніським РВП ГУНП в Черкаській області надано матеріали кримінального провадження № 0000039 від 11.01.2025 для ознайомлення під час розгляду.

Відповідно до ч. 3 ст. 306 Кримінального процесуального кодексу України, неявка слідчого не є перешкодою для розгляду скарги, у зв`язку з чим слідчий суддя вважає можливим розглянути скаргу за наявними у матеріалах провадження документами.

Відповідно до ч. 1 ст. 304 КПК України, скарги на дії, рішення, чи бездіяльність слідчого, передбачені ч. 1 ст. 303 КПК України можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчиненні дій чи бездіяльності. Якщо рішення слідчого оформляється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

З матеріалів кримінального провадження № 0000039 від 11.01.2025 вбачається, що начальником відділення СВ Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_6 розглянуто заяву та клопотання про визнання ОСОБА_3 , що надійшло 17.11.2025 за вхідним №х-12535 про невиконання ухвали суду, вимогу відсторонення слідчого ОСОБА_7 , поновлення досудового розслідування, внесення нових відомостей до ЄРДР та проведення необхідних слідчих дій. За результатами розгляду вказаних заяви та клопотання винесено постанову від 24.11.2025 згідно якої у задоволенні клопотання ОСОБА_3 відмовлено.

Відтак слідчим суддею встановлено, що 17.11.2025 року було подано заяву та клопотання, за результатами розгляду яких начальником відділення СВ Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області 24.11.2025 року винесено постанову про відмову у їх задоволенні, тобто в порушення строків, визначених ч.1 ст. 220 КПК України. Хоча п. 5 ч. 1 ст. 303 та ч. 1 ст. 304 КПК України передбачають право оскаржити таке рішення протягом десяти днів з моменту його отримання, матеріали провадження не містять жодних доказів вручення копії цієї постанови скаржниці. Враховуючи, що ОСОБА_3 у судовому засіданні підтвердила, що про існування постанови їй не було відомо, суд доходить висновку, що строк на оскарження рішення від 24.11.2025 року не є пропущеним, і, відповідно, скарга підлягає розгляду по суті.

Зважаючи на те, що в ході судового розгляду встановлено факт винесення начальником СВ Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області постанови від 24.11.2025 року про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілою особою, а скаржниця, дізнавшись про існування цього рішення, у судовому засіданні заявила про його необґрунтованість та наполягала на задоволенні скарги, слідчий суддя, з метою ефективного захисту прав скаржника та керуючись принципом розумності строків кримінального провадження (ст. 2, ст. 28 КПК України), вважає за необхідне розглянути скаргу по суті її вимог. Таким чином, незважаючи на початкову фабулу про бездіяльність, суд розглядає скаргу як оскарження рішення про відмову у визнанні потерпілим, виходячи з уточнених обставин та позиції скаржниці.

Згідно з матеріалами кримінального провадження № 0000039 від 11.01.2025 слідчим відділом Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області здійснюється досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено на підставі ухвали Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 08.01.2025, постановленої за зверненням ОСОБА_3 .

17.11.2025 ОСОБА_3 звернулася до Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області із заявою про невиконання ухвали суду, вимогою відсторонення ОСОБА_7 , поновлення досудового розслідування, внесення нових відомостей до ЄРДР та проведення необхідних слідчих дій. До вказаної заяви долучено клопотання ОСОБА_3 , у якому остання просить, серед іншого, визнати її потерпілою у кримінальному провадженні № 0000039 від 11.01.2025.

Начальник відділу СВ Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області постановою про відмову в задоволенні клопотання від 24.11.2025 відмовив ОСОБА_3 у задоволенні її клопотання від 17.11.2025 року про визнання потерпілою особою та здійснення низки слідчих дій у кримінальному провадженні №0000039 за ознаками ч. 1 ст. 115 КК України.

Відмовляючи у задоволенні клопотання ОСОБА_3 начальник СВ Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області вказує, що скаржниця вже була допитана у провадженні як свідок (ст. 6567 КПК України), їй роз`яснено її права та обов`язки. У зв`язку з цим, вона не є стороною кримінального провадження, а її вимоги щодо проведення конкретних слідчих дій та ознайомлення з матеріалами розслідування (що виходять за межі прав свідка) є неправомірними та суперечать положенням КПК України. Визнання особи потерпілою вимагає проведення низки першочергових слідчих дій для встановлення об`єктивної істини. Оскільки досудове розслідування у справі про смерть брата скаржниці триває, і Золотоніському РВП необхідно належним чином забезпечити отримання, вивчення та правову оцінку копій документів з матеріалів, які перебувають у СУ ГУНП в Черкаській області, клопотання ОСОБА_3 визнано передчасно поданим і таким, що не підлягає задоволенню на даний час.

Згідно зі ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 24 КПК України визначено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування визначено та регламентовано Главою 26 КПК України.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1 ст. 303 КПК України.

Пунктом 5 частиною 1 ст. 303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Виходячи зі змісту ч. 5 ст. 55 п. 2 ч. 5 ст. 110, ч. 2 ст. 220 КПК України постанова слідчого та прокурора про відмову в задоволенні клопотання повинна бути вмотивована та обґрунтована, із зазначенням змісту обставин, які є підставами для її прийняття, мотивів її прийняття, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Частиною 5 статті 55 КПК України встановлено, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Отже, чинний КПК України допускає можливість відмови у визнанні особи потерпілим. Процесуальною підставою для прийняття такого рішення є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної в ч. 1 ст. 55 КПК України. «Очевидність та достатність» таких підстав є оціночним поняттям, яке визначається в кожному конкретному випадку, виходячи із обставин кримінального провадження і внутрішнього переконання особи, уповноваженої на визнання потерпілим, і може полягати, зокрема, у такому: очевидна відсутність події або складу кримінального правопорушення; відсутність шкоди з боку особи, яка подала відповідну заяву; очевидна відсутність причинного зв`язку між кримінальним правопорушенням і заподіяною шкодою; наявність завданої кримінальним правопорушенням шкоди іншого виду, ніж передбачено ч. 1 ст. 55 КПК (наприклад, заподіяння особі моральної шкоди як представнику певної частини суспільства; заподіяння моральної шкоди юридичній особі); неможливість визнання потерпілим конкретної особи, виходячи з кримінально-правової характеристики кримінального правопорушення. При визначенні шкоди, як підстави для визнання особи потерпілим, необхідно виходити із того, що шкода має бути безпосередньо спричинена особі кримінальним правопорушенням, тобто повинен існувати прямий зв`язок, коли саме конкретна поведінка без якихось додаткових факторів стала причиною завдання шкоди.

Слідчий суддя вважає постанову органу досудового розслідування від 24.11.2025 року про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілою особою необґрунтованою та немотивованою, що суперечить вимогам ч. 5 ст. 55, п. 2 ч. 5 ст. 110 та ч. 2 ст. 220 КПК України. Відповідно до закону, постанова про відмову має бути вмотивована та містити чітке посилання на обставини та положення Кодексу, які є підставою для її прийняття. Однак, слідчий не навів очевидних та достатніх підстав вважати, що скаржниці не завдано шкоди (ч. 5 ст. 55 КПК України).

Зокрема, посилання у постанові на необхідність «провести ряд першочергових слідчих дій для встановлення явної істини по справі» чи «отримання копій документів з іншого кримінального провадження (яке перебуває в СУ ГУНП)» є нечітким, неконкретизованим і неприпустимим обґрунтуванням. Слідчим не зазначено, про які саме слідчі дії йдеться, яке їхнє значення для вирішення питання про статус потерпілої та який саме прямий причинний зв`язок між цими діями та відсутністю шкоди у скаржниці. Таким чином, замість того, щоб стверджувати про відсутність наприклад шкоди, слідчий фактично посилається на незавершеність розслідування і відсутність певних документів, що не є законною підставою для відмови у визнанні потерпілим і не може бути розцінено як належне обґрунтування рішення.

Слідчий суддя констатує, що оскаржувана постанова містить загальні формулювання щодо безпідставності заявлених вимог. Вказані вище питання фактично не знайшли свого вирішення у постанові слідчого і як результат - законодавча вимога щодо вмотивованості постанови слідчого при її винесенні не була дотримана в повній мірі, з огляду на те, що у такому рішенні не зазначено вичерпних мотивів та причин відмови у визнанні заявника потерпілим.

Отже, неналежне мотивування постанови про відмову у визнанні потерпілим, з одного боку, не відповідає вимогам процесуального законодавства, а з іншого не надає слідчому судді змоги перевірити правильність прийнятого слідчим рішення про наявність чи відсутність шкоди для конкретної особи у зв`язку із вчиненням кримінального правопорушення.

За викладених обставин слідчий суддя дійшов до висновку, що постанова слідчого не відповідає вимогам ч. 5 ст. 55 ч. 5 ст. 110 КПК України, є необґрунтованою, а тому підлягає скасуванню.

Водночас, оскільки рішення слідчим було прийнято (хоч і з порушенням строків), відсутні підстави для визнання незаконною бездіяльності органу досудового розслідування, як про це просила скаржниця.

До повноважень слідчого судді не входить вирішення питання про визнання особи потерпілим, з`ясування питань заподіяння особі певної шкоди, її розміру та перевірки всіх обставин кримінального провадження, оцінки в цій частині будь-яких доказів на даній стадії кримінального провадження. Більше того, вказані вимоги не ґрунтуються на законі, оскільки питання визнання заявника потерпілим належать до дискреційних повноважень слідчого (дізнавача), прокурора відповідно до вимог закону. Слідчий суддя не може підміняти і приймати рішення, котрі віднесені до компетенції органу досудового розслідування або прокурора, які є самостійними у прийнятті таких рішень відповідно до положень статей 36, 40 КПК України. Протилежне суперечило би принципу диспозитивності, згідно з яким слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, які віднесені до його повноважень цим Кодексом (ч. 3 ст. 26 КПК України).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 01 грудня 2022 року (справа № 522/7836/21, провадження № 51-2328 км22)

Таким чином вимога скаржниці зобов`язати слідчого або керівника органу досудового розслідування негайно визнати її потерпілою особою не може бути задоволена.

Задоволення цієї вимоги суперечило б принципу диспозитивності та стало б втручанням у самостійність органу досудового розслідування, який має право самостійно вирішувати питання наявності чи відсутності шкоди у конкретної особи.

Вимоги скаржниці щодо зобов`язання керівника органу досудового розслідування замінити слідчого у кримінальному провадженні на іншого, виходять за межі повноважень слідчого судді, визначених ст. 303, 307 КПК України.

Слідчий суддя уповноважений розглядати скарги на бездіяльність щодо невнесення відомостей до ЄРДР лише у порядку, передбаченому п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, після того як скаржник у встановленому порядку звернеться із відповідним повідомленням про вчинення кримінального правопорушення, а орган досудового розслідування не виконає вимоги ст. 214 КПК України.

Вимога скаржниці щодо зобов`язання органу досудового розслідування невідкладно внести відомості до ЄРДР про можливі кримінальні правопорушення (зокрема, за ст. 364, 365, 366, 367 КК України) не підлягає задоволенню. Законодавцем чітко визначено, що оскарження бездіяльності, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, здійснюється в порядку п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України. Проте, застосування цієї норми є можливим лише за умови, що скаржник попередньо звернувся до правоохоронних органів із відповідною заявою чи повідомленням про вчинення кримінального правопорушення, а слідчий, дізнавач чи прокурор ухилився від виконання свого обов`язку, передбаченого ст. 214 КПК України. Оскільки матеріали скарги не містять відомостей про таке попереднє звернення до уповноваженого органу із таким повідомлення, слідчий суддя позбавлений процесуальних повноважень для надання відповідного висновку.

Таким чином, у судовому засіданні встановлено лише одну законну підставу для втручання слідчого судді - неналежне мотивування постанови про відмову у визнанні потерпілим.

З огляду на це, скарга підлягає частковому задоволенню шляхом скасування постанови слідчого від 24.11.2025 року. Після скасування, слідчий або прокурор зобов`язаний повторно розглянути клопотання ОСОБА_3 про визнання потерпілою з урахуванням висновків слідчого судді та вимог КПК України.

З урахуванням наведеного, розглянувши скаргу в межах заявлених вимог та відповідно до положень ч. 3 ст. 26 КПК України з додержанням загальної засади кримінального провадження диспозитивність, слідчий суддя дійшов висновку про часткове задоволення скарги.

Керуючись статтями 9, 22, 25, 26, 91, 93, 110, 284, 303, 306, 307 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР 11.01.2025 року № 0000039 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, на бездіяльність слідчого та керівника органу досудового розслідування Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області задовольнити частково.

Скасувати постанову начальника відділення СВ Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_6 від 24.11.2025 року про відмову в задоволенні клопотання.

Зобов`язати слідчого СВ Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області повторно розглянути клопотання ОСОБА_3 про визнання її потерпілою у кримінальному провадженні № 0000039, датоване 17.11.2025 року.

У задоволенні решти вимог - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти діб з моменту виготовлення повного тексту судового рішення.

Повний текст ухвали складено та оголошено 09 грудня 2025 року о 17:00 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1