Номер провадження: 11-сс/813/2102/25
Справа № 521/2080/25 1-кс/521/1725/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

15 жовтня 2025 року м. Одеса

Суддя-доповідач Одеського апеляційного суду ОСОБА_2 , розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу слідчого судді Хаджибейського районного суду м. Одеси від 01 жовтня 2025 року про відмову у задоволені скарги на бездіяльність посадових осіб Хаджибейської окружної прокуратури м. Одеси, щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР),-

встановив:

Зміст оскарженого судового рішення.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді було відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність посадових осіб Хаджибейської окружної прокуратури м. Одеси, щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді, заявник, подав апеляційну скаргу, в якій вказує на те, що вона є незаконною та необґрунтованою, такою що постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Мотиви апеляційного суду.

Розглянувши вказану апеляційну скаргу, суддя-доповідач приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подали з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь якими, не забороненими законом засобами, захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду.

Частина 1 ст. 24 КПК України встановлює, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Механізм реалізації кримінальних процесуальних гарантій є по суті системою кримінальних процесуальних норм, які спрямовують кримінальне провадження на досягнення його завдань. Такими завданнями є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, право кожного учасника кримінального провадження на застосування належної правової процедури.

Відповідно до п. 8 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення.

Законність та обґрунтованість рішень слідчого судді, прийнятих на досудовому розслідуванні, також забезпечена можливістю їх оскарження в апеляційному порядку. Тому передбачене Главою 16 КПК право на оскарження ухвал слідчого судді під час досудового розслідування є важливою гарантією забезпечення захисту прав і законних інтересів учасників кримінального провадження та процесуальним інструментом виправлення судової помилки на цьому етапі кримінального провадження.

Відповідно до ст. 310 КПК України оскарження ухвал слідчого судді здійснюється в апеляційному порядку.

Згідно ч. 3 ст. 392 КПК України в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених, цим Кодексом.

Перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначено частинами 1 і 2 ст. 309 КПК України, цей перелік є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Так, 17 червня 2020 року Конституційний Суд України ухвалив рішення № 4-р(ІІ)/2020, відповідно до якого визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частини третьої статті 307 КПК України щодо заборони оскарження ухвали слідчого судді за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення.

За змістом статті 113 КПК України процесуальні строки - це встановлені, зокрема законом, проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії.

Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

Процедура визначення строків для подання скарги має на меті забезпечити належне відправлення правосуддя і дотримання принципу правової визначеності. Суворе дотримання строків у кримінальному процесі неможливе без чіткого знання правил їх обчислення. Для правильного обчислення строку важливого значення набувають приписи правових норм, які стосуються визначення початкового моменту перебігу строку, обставин, що впливають на його перебіг, і встановлення моменту його закінчення.

Приписами п. 3 ч. 2 ст. 395 КПК України передбачений строк апеляційного оскарження ухвали слідчого судді, який становить п`ять днів з дня проголошення.

Відповідно до абз.1 ч. 3 ст. 395 КПК України для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Таким чином, при вирішенні питання, чи дотрималася особа, яка подала апеляційну скаргу, передбаченого ст. 395 КПК України строку на апеляційне оскарження, слід чітко встановити початок перебігу вказаного строку та його закінчення.

Як зазначає ОСОБА_3 , у поданій апеляційній скарзі копію оскаржуваної ухвали отримано ним у ДУ «Одеський слідчий ізолятор» 01 жовтня 2025 року, у зв`язку з чим строк на оскарження її для останнього почав обчислюватись з моменту вручення копії, відповідно до абз.1 ч. 3 ст. 395 КПК України, натомість, апеляційна скарга датована 11 жовтня 2025 року, яка у подальшому була скерована уповноваженою особою ДУ «Одеський слідчий ізолятор» до Одеського апеляційного суду 13 жовтня 2025 року, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження.

При цьому, у своїй апеляційній скарзі ОСОБА_3 не порушує питання щодо поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження, а лише вказує на те, що копію оскарженої ухвали було отримано 01 жовтня 2025 року.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК України апеляційна скарга повертається особі, яка її подала, якщо апеляційна скарга подана після закінчення строку апеляційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

Враховуючи викладене, відповідно до ч. 3 ст. 399 КПК України, зазначена апеляційна скарга підлягає поверненню апелянту із роз`ясненням необхідності подачі клопотання про поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження зазначеного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 24, 396, 399, 405, 419, 422, 532 КПК України, суддя-доповідач,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу слідчого судді Хаджибейського районного суду м. Одеси від 01 жовтня 2025 року про відмову у задоволені скарги на бездіяльність посадових осіб Хаджибейської окружної прокуратури м. Одеси, щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР,- повернути апелянту.

Копію ухвали разом з апеляційною скаргою та усіма додатками до неї невідкладно надіслати апелянту.

Роз`яснити апелянту, що, відповідно до ч. 7 ст. 399 КПК України, повернення апеляційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду апеляційної інстанції в порядку, передбаченому КПК України, у межах строку на апеляційне оскарження.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців.

Суддя Одеського апеляційного суду ОСОБА_2