Провадження №1-кс/369/2847/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.10.2025 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі слідчого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю скаржника ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора, яка полягає у не розгляді клопотання поданого в межах кримінального провадження № 0000030 від 24.03.2025 року,

В С Т А Н О В И В:

30.09.2025 року до провадження слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_1 надійшла скарга ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора, яка полягає у не розгляді клопотання поданого в межах кримінального провадження № 0000030 від 24.03.2025 року.

Свої вимоги скаржник обґрунтовує тим, що 19.09.2025 року ОСОБА_3 опитала прокурор Києво-Святошинського відділу Бучанської окружної прокуратури ОСОБА_4 як потерпілу.

22.09.2025 року ОСОБА_3 подала письмове клопотання про офіційне визнання її потерпілою та надання копії відповідної постанови.

Станом на 29.09.2025 року, жодної постанови чи відповіді щодо клопотання від 22.09.2025 року скаржниця не отримала.

Враховуючи наведене, скаржниця просила слідчого суддю визнати бездіяльність прокурора Києво-Святошинського відділу Бучанської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_4 щодо невинесення постанови про визнання ОСОБА_3 потерпілою та зобов`язати прокурора Києво-Святошинського відділу Бучанської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_4 невідкладно винести постанову та вручити її копію заявниці.

В судовому засіданні 03.10.2025 року скаржниця вимоги скарги підтримала та просила її задовольнити.

У судове засідання слідчий та прокурор не з`явилися.

У відповідності з ч. 3 ст. 306 КПК України відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Вивчивши скаргу та додані до неї матеріали, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України суди, як і інші органи державної влади, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розподіл функцій між державними органами і посадовими особами як елемент системи стримувань і противаг є фундаментальним принципом демократичної організації держави.

Однією з форм вираження цього принципу у кримінальному судочинстві є змагальність і диспозитивність як загальні засади кримінального провадження. Згідно зі статтею 22 КПК України змагальність передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими зазначеним Кодексом. У цій же статті закріплено заборону покладення у кримінальному провадженні функцій державного обвинувачення, захисту та судового розгляду на один і той самий орган чи службову особу. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Диспозитивність відповідно до положень статті 26 КПК України полягає в тому, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, як і суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що віднесені до його повноважень зазначеним Кодексом.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яку ратифіковано Законом України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР і яка для України набрала чинності 11.09.1997 року, закріплено принцип доступу до правосуддя.

Під доступом до правосуддя згідно зі стандартами ЄСПЛ розуміється здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.

При цьому, щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітку фактичну можливість оскаржити діяння, що становить втручання у її права (рішення від 04.12.1995 року у справі «Беллет проти Франції» (Bellet v. France)).

Реалізація такого права має здійснюватися заявником з урахуванням того, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України (ст. 1 КПК України).

Діюче кримінальне процесуальне законодавство України, зокрема статті 36, 40 КПК України, передбачають, що прокурор, слідчий здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Зазначена правова норма гарантує незалежність посадової особи органу державного обвинувачення у виборі у визначених законом межах способу здійснення своїх повноважень, в тому числі у прийнятті тих чи інших рішень, що є запорукою їх неупередженості й ефективності.

Процесуальна самостійність прокурора, слідчого і їх свобода нарівні з протилежною стороною у відстоюванні тієї чи іншої правової позиції є чинниками справедливого балансу прав та законних інтересів усіх учасників процесу, а також інших осіб, держави й суспільства.

Завданням слідчого судді відповідно до пункту 18 частини першої статті 3 КПК України, частини п`ятої статті 21 Закону України №1402-VIII є здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Способи такого контролю обмежені визначеною кримінальним процесуальним законом процедурою, яка передбачає, в тому числі, чіткий розподіл повноважень і недопустимість заміщення слідчим суддею, як і судом, функцій органів державного обвинувачення та досудового розслідування (див. постанову ВП ВС від 04.04.2019 року у провадженні № 11-945сап18).

Главою 26 КПК визначено порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування. Частиною 1 ст. 303 КПК передбачено, які рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора підлягають оскарженню під час досудового провадження та ким (заявником, потерпілим, підозрюваним, володільцем майна тощо) такі рішення, дії або бездіяльність можуть бути оскаржені.

Статтею 303 КПК встановлено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені до слідчого судді. Інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого, які не визначені в ст. 303 КПК не можуть бути предметом розгляду в суді.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: 1) бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування. Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до ст. 220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Слідчим суддею встановлено, що 19.09.2025 року ОСОБА_3 було опитано прокуророром Києво-Святошинського відділу Бучанської окружної прокуратури ОСОБА_4 як потерпілу.

22.09.2025 року ОСОБА_3 подала письмове клопотання про офіційне визнання її потерпілою та надання копії відповідної постанови.

Станом на 29.09.2025 року, жодної постанови чи відповіді щодо клопотання від 22.09.2025 року скаржниця не отримала.

Враховуючи те, що клопотання від 22.09.2025 року розглянуто не було та в порушення вимог ст. 220 КПК України відповідь скаржнику надано не було, слідчий суддя дійшов висновку про часткове задоволення вимог скарги, в частині зобов`язання прокурора Києво-Святошинського відділу Бучанської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_4 розглянути в порядку та строки, передбачені ст. 220 КПК України клопотання ОСОБА_3 від 22.09.2025 року про процесуальні дії в кримінальному провадженні № 0000030 від 24.03.2025 рокута надати на нього відповідь в порядку та строки, передбачені ст. 220 КПК України.

Вимога скаржниці визнати бездіяльність прокурора Києво-Святошинського відділу Бучанської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_4 щодо невинесення постанови про визнання ОСОБА_3 потерпілою, не підлягає задоволенню так як такі вимоги виходять за межі повноважень слідчого судді, які передбачені главою 6 КПК України.

На підставі ст. ст. 214, 220, 303-309 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора, яка полягає у не розгляді клопотання поданого в межах кримінального провадження № 0000030 від 24.03.2025 року - задовольнити частково.

Зобов`язати прокурора Києво-Святошинського відділу Бучанської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_4 розглянути клопотання ОСОБА_3 від 22.09.2025 року про процесуальні дії в кримінальному провадженні № 0000030 від 24.03.2025 року.

В решті вимог скарги відмовити.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1