МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" жовтня 2025 р. Справа № 370/1434/25

Макарівський районний суд Київської області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6

при розгляді у відкритому судовому засіданні у смт. Макарові Київської області у залі суду кримінального провадження №0000409 від 23.02.2025 року, за яким

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженць с. Горобівка Фастівського району Київської області, українець, громадянина України, з середньою освітою, розлучений, не працює, зареєстрований та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

в с т а н о в и в:

23.02.2025 близько 18 години ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , разом із ОСОБА_7 спільно проводили дозвілля, та вживали алкогольні напої, де між ними виникла конфліктна ситуація, внаслідок чого у ОСОБА_4 раптово виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 .

Реалізуючи вказаний умисел, направлений на умисне тяжке тілесне ушкодження, керуючись мотивом, що ґрунтувався на раптово виниклих неприязних відносинах, з метою заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому, не маючи умислу на позбавлення його життя, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_4 , 23.02.2025 близько 18 години 30 хвилин, знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , підійшов до ОСОБА_7 , який стояв навколішках через стан сп`яніння, та почав наносити удари ногами по голові та тулубу останнього, внаслідок чого ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у виді відкритої черепно - мозкової травми з переломом основи черепа, крововиливами під оболонки, речовину і шлуночки мозку та розвитку його набряку - набубнявіння.

Від отриманих ушкоджень ОСОБА_7 помер на місці події.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, а саме в нанесенні умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , розуміючи суть і зміст пред`явленого йому обвинувачення, вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України визнав частково, зазначивши, що він дійсно завдав потерпілому тілесні ушкодження, наніс удари в ділянку голови, в чому щиро кається, але в нього є певні сумніви, що саме від ударів, які він наніс потерпілому ОСОБА_7 , останній помер.

Будучи допитаним під час судового розгляду, обвинувачений ОСОБА_4 суду пояснив, що ввечері 23.02.2025 року прийшов у хату до ОСОБА_8 за особистими речами. Коли ОСОБА_9 і ОСОБА_8 вийшли на двір побачили, що на кухні ОСОБА_10 . Потім ОСОБА_9 наніс один удар долонею в область обличчя ОСОБА_11 та почав виганяти його з кухні. Потім разом з потерпілим пішли по стежці на городі до подвір`я ОСОБА_12 . Поки йшли ОСОБА_9 наніс ще один удар ногою в область обличчя. Дійшли до хати, зайшли в середину де були ОСОБА_12 та ОСОБА_13 . ОСОБА_11 де який час побув у хаті та пішов. Через 40 хв. до будинку прийшли працівники поліції.

Відповідаючи на запитання, суду повідомив, що як ОСОБА_11 потрапив до сараю йому не відомо. Поліцію викликала сестра ОСОБА_13 . Визнає що наносив удари ОСОБА_11 , але вважає що його дії не могли спричинити смерть потерпілого. З потерпілим знайомий з дитинства, проте іноді конфліктував з ним.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 підтримав позицію обвинуваченого ОСОБА_4 , засвідчив добровільність позиції обвинуваченого щодо визнання ним вини у нанесенні тілесних ушкоджень ОСОБА_11 , разом з тим зазначив, що на його думку стороною обвинувачення не доведено, що заподіяні ОСОБА_4 тілесні ушкодження ОСОБА_11 , знаходяться у прямому причинно наслідковому зв`язку з настанням смерті останнього, тому просив суд перекваліфікувати дані дії на ч. 1 ст. 121 КК України та призначити йому 5 років позбавлення волі з застосуванням 75 КК України та призначити йому 3 роки іспитового строку.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримав пред`явлене ОСОБА_4 обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України. Стороною обвинувачення вказано на те, що вина обвинуваченого у вчиненні вказаного кримінального правопорушення беззаперечно підтверджується достатньою сукупністю належних, допустимих та достовірних доказів, що були надані під час судового розгляду та безпосередньо досліджені судом, які беззаперечно вказують на те, що ОСОБА_7 були заподіяні ОСОБА_4 тяжкі тілесні ушкодження, що спричинили смерть останнього. З урахуванням цього прокурор просив суд визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 9 років.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 , дала суду покази, що їй зателефонував ОСОБА_14 і повідомив , що ОСОБА_15 побив ОСОБА_9 і він помер. Також повідомив, що товаришами вони не були. Чому винник конфлікт не знає. Зазначила, що така бійка між ними була не вперше. За два роки до цієї події конфлікт між ними вже виникав. За характером потерпілий був спокійний, не конфліктний, не міг за себе постояти.

Вина обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, підтверджується показаннями свідків, що були допитані під час судового розгляду.

Так допитана в судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_16 ІНФОРМАЦІЯ_2 , у своїх показаннях зазначила, що 23.02.2025 року близько 20 години 00 хвилин зателефонував брат ОСОБА_17 і повідомив, що вбито ОСОБА_18 , та щоб вони викликали поліцію. Вийшла на вулицю і побачила ОСОБА_19 та попросила його сходити разом до будинку де вживали спритні напої її брат, ОСОБА_9 з братом та ОСОБА_11 , оскільки обвинувачений нікого не випускав з будинку. В подальшому дядя ОСОБА_20 вмовив ОСОБА_9 відкрити двері будинку. У будинку на підлозі побачила плями схожі на кров, а ОСОБА_9 мив руки. Обвинувачений був агресивний. Брат ОСОБА_17 повідомив, що ОСОБА_21 убив ОСОБА_22 та готував тачку, сокиру, пакети, щоб порубати труп і вивезти. Попросив викликати поліцію. Коли свідок вийшла на подвір`я підійшла до сараю, відкрила його і побачила тіло ОСОБА_23 . Підійшла до д. ОСОБА_20 і попросила оглянути тіло. Останній зайшов до сараю, оглянув тіло і повідомив, що воно холодне. Потім визвав поліцію.

Допитана в судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_24 ІНФОРМАЦІЯ_3 , у своїх показаннях суду зазначила, що 23.02.2025 року була у знайомої ОСОБА_25 . Разом вони побачили як ОСОБА_9 і ОСОБА_11 йшли по стежці на городі до будинку де сталася подія. Потім побачили як ОСОБА_9 штовхнув у фірточку. ОСОБА_26 запитала ОСОБА_9 навіщо той штовхає ОСОБА_22 . Обвинувачений відповів, що підганяє ОСОБА_22 , щоб бистріше йшов для того щоб потерпілий вибачився перед племінником.

Допитана в судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_27 ІНФОРМАЦІЯ_4 , у своїх показаннях суду зазначила, що 23.02.2025 року свідок побачила як по стежці на городі йшов ОСОБА_11 і ОСОБА_9 . Останній штовхав ОСОБА_11 ногами, щоб той бистріше йшов. Коли обидва розвернулись, ОСОБА_9 сказав, що веде ОСОБА_22 до племінника ( ОСОБА_12 ) просити на колінах пробачення. І пішли далі.

Допитана в судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_28 ІНФОРМАЦІЯ_5 , у своїх показаннях суду вказав, що 23.02.2025 року ввечері свідок прийшов до домогосподарства ОСОБА_12 і побачив, що на подвір`ї на колінах стояв ОСОБА_29 . Свідок запитав його, що трапилось, на що останній не відповів. Потім свідок пішов до будинку де знаходився ОСОБА_9 і ОСОБА_12 . У ОСОБА_9 була кров на взутті. Розпитав що відбулось та попросив щоб вони нетрогали ОСОБА_11 . Після вийшов на подвір`я та побачив, що потерпілий відповз трохи в сторону від того місця де стояв на колінах та вже лежав. Підійшовши до ОСОБА_15 перевірив йому пульс, який вже був відсутній, але тіло було ще теплим. Коли свідок виходив з будинку з ним разом вийшов ОСОБА_9 та наніс ще де-кілька ударів ОСОБА_11 . Потім разом повернулись до будинку та розпивали спиртні напої. Коли ОСОБА_11 помер, ОСОБА_9 надів рукавиці та затягнув потерпілого до сараю. Приблизно через годину свідок пішов додому.

Допитаний в судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_30 ІНФОРМАЦІЯ_6 , у своїх показаннях суду зазначив, що до нього прийшов ОСОБА_9 і ОСОБА_11 . ОСОБА_31 був дуже закривавлений, сів на дивані, попросив вибачення у свідка і пішов з хати. Після цього ОСОБА_9 вийшов на двір та повернувся. Згодом прийшов ОСОБА_13 і повідомив що на дворі мертвий ОСОБА_11 . На вулицю свідок не виходив. Після цього приїхала поліція. В той день свідок був у стані алкогольного сп`яніння.

Також вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, підтверджується письмовими доказами, які були досліджені в ході судового розгляду, а саме:

- електронними рапортами від 23.02.2025 року, зареєстрованих в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції», з якого вбачається, що 23.02.2025 року о 20 год. 22 хв. надійшло повідомлення у службу «102» від ОСОБА_19 про те, що 23.02.2025 року близько о 20 год. 20 хв. у АДРЕСА_1 , годину тому вбили людину, чоловік ОСОБА_32 68 років в крові. Зі слів заявника двоє чоловіків які скоїли вбивство на місці пригоди.

- витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 23.02.2025 року, з якого підтверджується, що 23.02.2025, приблизно о 19.00 год. за адресою: АДРЕСА_2 , під час розпиття алкогольних напоїв, між ОСОБА_4 , 1974 р.н. та ОСОБА_7 , 1968 р.н., на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, виник конфлікт, в ході якого ОСОБА_4 , умисно наніс тяжке тілесне ушкодження ОСОБА_7 , а саме черепномозкову травму, від якої останній помер на місці; за цими обставинами розпочато кримінальне провадження № 0000409 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України;

- протоколом огляду місця події від 23.02.2025 року та додатками до нього (фототаблиця);

- протоколом огляду тіла трупа ОСОБА_7 з фото таблицею від 24.02.2025 року;

- протоколом проведення слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_33 від 25.02.2025 року та додатками до нього;

- протоколом проведення слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_28 від 25.02.2025 року та додатками до нього;

- протоколом проведення слідчого експерименту за участі підозрюваного ОСОБА_4 за участю ОСОБА_5 від 25.02.2025 року та додатками до нього;

- висновком експерта № 51 від 22.04.2025 року, з якого вбачається, що при судово-медичному дослідженні трупа ОСОБА_7 , 1968 року народження, виявлено наступні ушкодження:

-відкрита черепно-мозкова травма з переломом кісток основи черепа зліва, крововиливами під тверду оболонку головного мозку справа, під його м яку мозкову оболонку, речовину і шлуночки, множинними ранами, саднами і синцями на голові;

-закрита травма грудної клітки з переломами 3-6 ребер зліва і крововиливами на задній поверхні обох легень.

Описані ушкодження виникли в результаті дії тупого(их) предмету(ів), при чому у випадку ушкоджень на голові - з обмеженою контактуючою поверхнею, а у випадку більшої з ран на потилиці - зі сходженням під тупим кутом двох відносно виступаючих відносно прямолінійних ребер, в термін часу, від декількох хвилин до близько 3 годин до настан смерті) мають ознаки; відкрита черепно-мозкова травма - тяжких т.лесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя; закрита травма грудної клітки - ушкоджень середньо ступеня тяжкості, як така, що стосовно живих осіб, викликає тривалий розлад здоров`я терміном понад 21 добу.

Смерть гр-на ОСОБА_7 , 1968 року народження, настала близько 14 - 20 годин до моменту дослідження трупа в результаті відкритої черепно-мозкової травми з переломом основи черепа, крововиливами під оболонки, речовину і шлуночки головного мозку та розвитку його набряку-набубнявіння.

При судово-токсикологічному дослідженні в крові трупа гр-на ОСОБА_7 , 1968 року народження, виявлено - 3,33 % етилового спирту. Вказана концентрація спирту в крові, за життя відповідає алкогольному сп`яніння сильного ступеня.

- висновком експертного дослідження № 16/д/51 віл 23.04.2025 року, з якого вбачається, що при судово-медичному дослідженні трупа гр-на ОСОБА_7 , 1968 року народження, виявлено наступні ушкодження:

-відкрита черепно-мозкова травма з переломом кісток основи черепа зліва, крововиливами під тверду оболонку головного мозку справа, під його м`яку мозкову оболонку, речовину і шлуночки, множинними ранами, саднами і синцями на голові;

-закрита травма грудної клітки з переломами 3-6 ребер зліва і крововиливами на задній поверхні обох легень.

Описані ушкодження виникли в результаті дії тупого(их) предмету(ів), при чому у випадку ушкоджень на голові - з обмеженою контактуючою поверхнею, а у випадку більшої з ран на потилиці - зі сходженням під тупим кутом двох відносно виступаючих відносно прямолінійних ребер.

Враховуючи характер і локалізацію виявлених ушкоджень, можна зробити висновок, що одне, можливо декілька з ушкоджень, які складають собою черепно-мозкову травму могли виникнути за обставин, на які вказує гр-н ОСОБА_4 під час проведення слідчого експерименту (удар ногою в обличчя). Однак слід зазначити, що кількість травмуючих дій, що призвели до виникнення черепно-мозкової травми, значно перевищує кількість, на яку вказує вищезазначений громадянин. Обставини виникнення більшої частини ушкоджень, які складають зазначену черепно-мозкову травму і закритої травми грудної клітки під час слідчого експерименту не зазначаються.

- висновком експертного дослідження № 18/д/51 від 23.04.2025 року, з якого вбачається, що при судово-медичному дослідженні трупа гр-на ОСОБА_7 , 1968 року народження, виявлено наступні ушкодження:

-відкрита черепно-мозкова травма з переломом кісток основи черепа зліва, крововиливами під тверду оболонку головного мозку справа, під його м`яку мозкову оболонку, речовину і шлуночки, множинними ранами, саднами і синцями на голові;

-закрита травма грудної клітки з переломами 3-6 ребер зліва і крововиливами на задній поверхні обох легень.

Описані ушкодження виникли в результаті дії тупого(их) предмету(ів), при чому у випадку ушкоджень на голові - з обмеженою контактуючою поверхнею, а у випадку більшої з ран на потилиці - зі сходженням під тупим кутом двох відносно виступаючих відносно прямолінійних ребер.

Враховуючи характер і локалізацію виявлених ушкоджень, можна зробити висновок, що декілька з ушкоджень, які складають собою черепно-мозкову травму могли виникнути за обставин, на які вказує гр-н ОСОБА_34 як під час проведення слідчого експерименту, так і під час допиту (два удари ногою в обличчя). Однак слід зазначити, що кількість травмуючих дій, що призвели до виникнення черепно-мозкової травми, значно перевищує кількість, на яку вказує вищезазначений громадянин. Обставини виникнення більшої частини ушкоджень, які складають зазначену черепно-мозкову травму і закритої травми грудної клітки під час слідчого експерименту не зазначаються.

- висновком експерта №17/д/51 від 23.04.2025 року, з якого вбачається, що При судово-медичному дослідженні трупа гр-на ОСОБА_7 , 1968 року народження, виявлено наступні ушкодження:

-відкрита черепно-мозкова травма з переломом кісток основи черепа зліва, крововиливами під тверду оболонку головного мозку справа, під його м`яку мозкову оболонку, речовину і шлуночки, множинними ранами, саднами і синцями на голові;

-закрита травма грудної клітки з переломами 3-6 ребер зліва і крововиливами на задній поверхні обох легень.

Описані ушкодження виникли в результаті дії тупого(их) предмету(ів), при чому у випадку ушкоджень на голові - з обмеженою контактуючою поверхнею, а у випадку більшої з ран на потилиці - зі сходженням під тупим кутом двох відносно виступаючих відносно прямолінійних ребер.

Враховуючи характер і локалізацію виявлених ушкоджень, можна зробити висновок, що частина ушкоджень на обличчі, які складають собою черепно-мозкову травму могли виникнути за обставин, на які вказує гр-н ОСОБА_28 як під час проведення слідчого експерименту, так і під час допиту (чотири удари ногою в обличчя). Однак слід зазначити, що кількість травмуючих дій, що призвели до виникнення черепно-мозкової травми, перевищує кількість, на яку вказує вищезазначений громадянин. Обставини виникнення іншої частини ушкоджень, які складають зазначену черепно-мозкову травму ї дакритої травми грудної клітки під час слідчого експерименту і під час допиту не зазначаються.

- висновком експерта № СЕ-19/111-25/12589-БД від 06.05.2025 року, з якого вбачається, що:

-встановлено генетичні ознаки зразка букального епітелію підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (об`єкт № 1) (таблиця 1.1, додаток 1).

-встановлено генетичні ознаки зразка крові потерпілого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (об`єкт № 2) (таблиця 1.1, додаток 1).

- висновком експерта № СЕ-19/111-25/12590-БД від 20.05.2025 року, з якого вбачається, що:

1.На наданих на дослідження черевиках, умовно позначеному, як (об`єкти №№ 1, 2), як "II" (об`єкти №№ 3-6), на штанах (об`єкти №№ 7-9, 11, 13-16, 18, 33) виявлено кров людини, на штанах (об`єкти №№ 10, 12, 17, 19) на куртці (об`єкти №№ 20-32) кров людини не виявлено.

Встановлені генетичні ознаки крові виявленої на черевиках умовно позначеному, як "І" (об`єкти №№ 1, 2), як "II" (об`єкт № 3), штанах (обєкти №№ 7, 8, 11, 13, 14, 15, 16, 18) (таблиця 1.1, додаток 1).

Генетичні ознаки крові виявленої на черевику, умовно позначені як "II" (об`єкти №№ 4, 5, б, 9, 33) не встановлені у зв`язку з недостатньою кількістю біологічного матеріалу.

2.Генетичні ознаки крові виявленої на черевиках, умовно позначеному, як "І" (об`єкти №№ 1, 2), як "II" (об`єкт № 3), на штанах (об`єкти №№ 7, 8, 11, 13, 15, 16, 18), збігаються між собою та не збігаються з генетичними ознаками зразка букального епітелію підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Походження вищевказаних слідів крові виявлених на черевиках умовно позначеному, як "І" (об`єкти №№ 1, 2), як "II" (об`єкт № 3), на штанах (об`єкти №№ 7, 8, 11, 13, 15, 16, 18) від підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 виключаються.

3.Генетичні ознаки крові виявленої на черевиках, умовно позначеному, як "І" (об`єкти №№ 1, 2), як "II" (об`єкт № 3), на штанах (об`єкти №№ 7, 8, 11, 13, 15, 16, 18), збігаються між собою та збігаються з генетичними ознаками зразка крові потерпілого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Ймовірність походження даних генетичних ознак від потерпілого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , становить не менше ніж 99,99999999 %.

Генетичні ознаки крові, виявленої на штанах (об`єкт № 14) є змішаними, і придатні для ідентифікації лише за домінуючим ДНК-профілем та збігаються з генетичними ознаками зразка крові потерпілого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (таблиця 1.1, додаток 1).

- висновком судово-психічного експерта № 509 від 08.04.2025 року, з якого вбачається, що:

- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період діяння, в скоєнні якого він підозрюється (23.02.2025), не виявляв ознак будь-якого психічного розладу, який би позбавляв його можливості усвідомлювати свої дії та керувати ними, а виявляв ознаки «Гострої алкогольної інтоксикації неускладненої» (Г 10.00 за МКХ_10). За своїм психічним станом у вищезазначений період часу ОСОБА_4 міг усвідомлювати свої дії та керувати ними..

-В період діяння, в скоєнні якого він підозрюється (23.02.2025), ОСОБА_35 не виявляв ознак тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності. За своїм психічним станом у вищезазначений період часу він міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.

- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в теперішній час не виявляє ознак психічного розладу. За своїм психічним станом в теперішній час ОСОБА_4 може усвідомлювати свої дії та керувати ними.

-За психічним станом ОСОБА_4 не рекомендовано застосування примусових заходів медичного характеру.

-За психічним станом ОСОБА_4 в період діяння, в скоєнні якого він підозрюється, міг повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Всі вищезазначені докази були досліджені безпосередньо під час судового розгляду у присутності учасників кримінального провадження. Будь-яких заперечень та зауважень щодо властивостей вказаних доказів в учасників кримінального провадження не було. Будь-яких підстав для сумніву у належності, допустимості, достовірності вказаних доказів у суду немає.

У ч. 1 ст. 121 КК України передбачено кримінальну відповідальність за умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, чи таке, що спричинило втрату будь-якого органу або його функцій, каліцтво статевих органів, психічну хворобу або інший розлад здоров`я, поєднаний зі стійкою втратою працездатності не менш як на одну третину, або переривання вагітності чи непоправне знівечення обличчя.

У свою чергу ч. 2 ст. 121 КК України передбачає кваліфікований склад кримінального правопорушення, а саме - умисне тяжке тілесне ушкодження, вчинене способом, що має характер особливого мучення, або вчинене групою осіб, а також з метою залякування потерпілого або інших осіб, чи з мотивів расової, національної або релігійної нетерпимості, або вчинене на замовлення, або таке, що спричинило смерть потерпілого.

Аналіз складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, дає можливість зробити висновок, що його основним безпосереднім об`єктом виступають суспільні відносини, пов`язані з забезпеченням цілісності та недоторканості здоров`я людини. У випадку, якщо внаслідок умисних тяжких тілесних ушкоджень заподіяно також суспільно-небезпечний наслідок у вигляді смерті потерпілого, то додатковим безпосереднім об`єктом правопорушення також виступають суспільні відносини у сфері забезпечення недоторканості життя осіб.

Суб`єктом даного кримінального правопорушення виступає осудна фізична особа, яка досягла 14 років.

У свою чергу об`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, характеризується наявністю суспільно-небезпечного діяння, суспільно-небезпечного наслідку, а також безпосереднього причинного зв`язку між вказаним діянням та наслідком. При цьому зі змісту диспозиції ч. 2 ст. 121 КК України слідує, що вказаний склад кримінального правопорушення належить до кримінальних правопорушень з похідними наслідками, тобто ускладнений наявністю двох суспільно-небезпечних наслідків.

Особливість кримінального правопорушення з похідними наслідками полягає у наявності безпосереднього причинного зв`язку між першим та похідним суспільно-небезпечним наслідком таким чином, що перший з необхідністю та безумовно спричиняє настання похідного наслідку, який передбачений диспозицією відповідної статті.

Проектування зазначених висновків на положення ч. 2 ст. 121 КК України дає можливість констатувати, що об`єктивна сторона вказаного кримінального правопорушення, зокрема, полягає у заподіянні тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть потерпілого. Таким чином, об`єктивна сторона характеризується наявністю першого та основного суспільно-небезпечного наслідку у вигляді тяжкого тілесного ушкодження, що як таке визначено у положеннях ч. 1 ст. 121 КК України, а також похідного (вторинного) наслідку у виді смерті потерпілого. При цьому заподіяні тяжкі тілесні ушкодження перебувають у безпосередньому причинному зв`язку зі смертю потерпілого таким чином, що тілесні ушкодження з необхідністю та безумовністю призводять до настання смерті потерпілого.

Ускладнення складу кримінального правопорушення наявністю основного та похідного суспільно-небезпечного наслідку зумовлює особливості суб`єктивної сторони кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України. Зазначена особливість характеризується наявністю змішаної форми вини умислом щодо заподіяння тяжкого тілесного ушкодження (першого наслідку) і необережністю до смерті потерпілого (похідного наслідку). У кінцевому підсумку кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 121 КК України, належить до категорії умисних кримінальних правопорушень.

Вищезазначена особливість суб`єктивної сторони вимагає від суду проведення детальної перевірки всіх фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення з метою надання обґрунтованого висновку щодо наявності у діях особи ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, а не кримінального правопорушення, передбаченого ст. 115 КК України.

Вказаний висновок узгоджується з положеннями п. 22 ППВСУ № 2 від 07.02.2003 року «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», в якому зазначається, що для відмежування умисного вбивства від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого (ч. 2 ст. 121 КК) суди повинні ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного. Питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: при умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, а в разі заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого, ставлення винного до її настання характеризується необережністю.

За результатами допиту обвинуваченого, потерпілої, свідків, дослідження матеріалів кримінального провадження суд вважає встановленим та доведеним, що ввечері 23.02.2025 близько 18 години ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , разом із ОСОБА_7 спільно проводили дозвілля, та вживали алкогольні напої, де між ними виникла конфліктна ситуація, внаслідок чого у ОСОБА_4 раптово виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 . Реалізуючи вказаний умисел, направлений на умисне тяжке тілесне ушкодження, керуючись мотивом, що ґрунтувався на раптово виниклих неприязних відносинах, з метою заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому, не маючи умислу на позбавлення його життя, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_4 , 23.02.2025 близько 18 години 30 хвилин, знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , підійшов до ОСОБА_7 , який стояв навколішках через стан сп`яніння, та почав наносити удари ногами по голові та тулубу останнього, внаслідок чого ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у виді відкритої черепно - мозкової травми з переломом основи черепа, крововиливами під оболонки, речовину і шлуночки мозку та розвитку його набряку - набубнявіння. Від отриманих ушкоджень ОСОБА_7 помер на місці події.

Таким чином, суд вважає доведеним, що обвинувачений ОСОБА_4 , усвідомлюючи протиправність власних дій, передбачаючи реальність настання їх суспільно-небезпечних наслідків у виді тілесних ушкоджень, бажаючи їх вчинення та настання, заподіяв ОСОБА_7 тяжкі тілесні ушкодження (за ознакою небезпечності для життя в момент заподіяння), які призвели до внутрішньочерепної травми з крововиливами та подальшої смерті потерпілого, настання якої обвинувачений не передбачав, хоча повинен був і міг це зробити.

Докази, досліджені судом в межах судового розгляду, відповідно до положень ст. 94 КПК України оцінюються судом як належні, допустимі, достовірні та достатні для констатації факту вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України. Будь-яких відомостей, обставин, які б давали суду розумні підстави прийти до зворотного висновку щодо властивостей досліджених доказів, судом не встановлено, а учасниками судового провадження не надано.

На додаток до цього суд звертає увагу на те, що відповідно до ст.8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії, а згідно ч.2 ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п.43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Згідно вказаної правової позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

У Постанові ККС ВС від 21.02.2018 року у справі № 701/613/16-к було зроблено висновок, що стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

На основі цього суд також констатує, що сукупність встановлених обставин, досліджених доказів свідчить про відсутність будь-якої іншої розумної версії, крім тієї, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 121 КК України, було вчинено ОСОБА_4 за обставин, зазначених у формулі обвинувачення.

Суд доходить до висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 121 КК України. Вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, суд вважає доведеною.

Європейський суд з прав людини у рішенні «Перес проти Франції» від 12.02.2004 року вказав, що дія ст. 6 Конвенції (право на справедливий суд) полягає у тому, щоб серед іншого зобов`язати суд провести належне дослідження зауважень, доводів та доказів, представлених сторонами по справі, неупереджено вирішуючи питання про їх належність до справи.

Стороною захисту в судовому засіданні вказана версія подій в цілому не заперечувалася, разом з тим в судових дебатах захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 просив суд перекваліфікувати дані дії на ч. 1 ст. 121 КК України та призначити йому 5 років позбавлення волі з застосуванням 75 КК України та призначити йому 3 роки іспитового строку, обґрунтовуючи це тим, що стороною обвинувачення не доведено, що заподіяні ОСОБА_4 тілесні ушкодження ОСОБА_11 , знаходяться у прямому причинно наслідковому зв`язку з настанням смерті останнього.

Суд аналізуючи досліджені по кримінальному провадженню вище приведені докази, розцінює часткове визнання вини обвинуваченим і в той же час клопотання захисника про перекваліфікувати дані дії на ч. 1 ст. 121 КК України, у зв`язку з недоведенням в діянні ОСОБА_4 складу кримінального правопорушення за ч.2 ст. 121 КК України, як бажання уникнути відповідальності за скоєне. Твердження сторони захисту про те, що не доведено, що заподіяні ОСОБА_7 тілесні ушкодження ОСОБА_4 знаходяться у прямому причинно наслідковому зв`язку з настанням смерті останнього, є неспроможними, оскільки спростовуються дослідженими судом доказами, а відтак, з огляду на викладені обставини, ретельно, перевіривши доводи сторони захисту в цій частині, суд не знаходить підстав для визнання їх аргументованими.

Відповідно до положень ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека є найвищими соціальними цінностями.

Кримінальний кодекс України здійснює охоронну функцію щодо вказаних цінностей, зокрема, ч. 2 ст. 121 КК України встановлює кримінальну відповідальність за умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

Відповідно до положень ст. 65 КК України суд, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватися вимог кримінального закону і зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових кримінальних правопорушень.

При цьому суд, вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, має виходити з того, що ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення передбачає не тільки вираховування самої категорії тяжкості, визначеної ст. 12 КК України, але і індивідуальних особливостей та обставин вчиненого кримінального правопорушення.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує вимоги ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, межі санкції ч. 2 ст. 121 КК України, ступінь тяжкості вказаного злочину, який відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжкого злочину, підвищену суспільну небезпечність вчиненого злочину, а також конкретні обставини та факти вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

У відповідності до вимог ст. 66 КК України судом не встановлено обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 .

Щире каяття це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження (постанова ККС ВС від 15.11.2021 року у справі № 199/6365/19).

У зв`язку з цим суд звертає увагу, що під час судового розгляду ОСОБА_4 лише формально вказав на часткове визнання своєї вини у вчиненому кримінальному правопорушенні. Обвинувачений ані поведінкою, ані висловлюваннями не показав суду осуду вчиненого ним діяння, бажання залагодити провину.

Таким чином, часткове визнання обвинуваченим своєї провини у вчиненому правопорушенні суд не може кваліфікувати як щире каяття.

У відповідності до вимог ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 є вчинення кримінального правопорушення особою, що перебувала у стані алкогольного сп`яніння.

З урахуванням вищевикладеного, враховуючи ступінь тяжкості та характер вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого ОСОБА_4 , відсутність пом`якшуючих покарання обставин, наявність обтяжуючої обставини, за місцем проживання характеризується задовільно, суд вважає можливим призначення покарання обвинуваченому в межах санкції ч. 2 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі.

Суд вважає, що саме за таких обставин в повній мірі буде дотримано положення статті 50 КК України, згідно якої покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом порядку обмеження прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим так і іншими особами.

Процесуальні витрати у розмірі 19125,06 грн., на проведення судових експертиз слід стягнути з обвинуваченого в дохід держави.

Правова доля речових доказів підлягає вирішенню відповідно до ст. 100 КПК України.

Арешт накладений ухвалою слідчого судді Фастівського міськрайонного суду Київської області від 25.02.2025 року у справі №381/958/25 на тимчасово вилучене в ході проведення огляду місця події від 23.02.2025 майно, а саме: на змив речовини бурого кольору з куртки ОСОБА_7 , змив речовини бурого кольору з землі біля будинку, зразки деревини зі слідами речовини бурого кольору, кепка чорного кольору зі слідами речовини бурого кольору, які поміщено до паперових конвертів, черевики чорного кольору зі слідами речовини бурого кольору, штани синього кольору зі слідами РБК, чоловіча куртка синього кольору, вилучені 23.02.2025 під час проведення огляду місця події за адресою: АДРЕСА_3 та особистого обшуку ОСОБА_4 підлягає скасуванню.

Кримінальним правопорушенням майнової шкоди не завдано. Цивільний позов в межах кримінального провадження не пред`являвся.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 був затриманий у порядку ст. 208 КПК України 23.02.2025 року о 23 год. 26 хв. Ухвалою слідчого судді Фастівського міськрайонного суду Київської області від 25.02.2025 року відносно обвинуваченого ОСОБА_4 було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк дії якого під час досудового розслідування та судового провадження було неодноразово продовжено. Строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, продовжений ухвалою суду від 04.07.2025 року, закінчується 02.09.2025 року.

Учасники судового провадження не заявляли клопотань про скасування чи зміну запобіжного заходу. У зв`язку з цим запобіжний захід у виді тримання під вартою, обраний обвинуваченому ОСОБА_4 , слід залишити без змін до набрання цим вироком законної сили.

У той же час, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України строк попереднього ув`язнення обвинуваченого ОСОБА_4 підлягає зарахуванню у строк покарання з розрахунку день за день.

Керуючись ст.ст. 100, 349, 368-370, 373-374, 392 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у строк остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років строк його попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, починаючи з моменту його фактичного затримання 23.02.2025 року і до набрання цим вироком законної сили.

Строк відбування покарання рахувати з моменту набрання вироком законної сили.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обраний відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Фастівського міськрайонного суду Київської області від 25.02.2025 року у справі №381/958/25 на тимчасово вилучене в ході проведення огляду місця події від 23.02.2025 майно, а саме: на змив речовини бурого кольору з куртки ОСОБА_7 , змив речовини бурого кольору з землі біля будинку, зразки деревини зі слідами речовини бурого кольору, кепка чорного кольору зі слідами речовини бурого кольору, які поміщено до паперових конвертів, черевики чорного кольору зі слідами речовини бурого кольору, штани синього кольору зі слідами РБК, чоловіча куртка синього кольору.

Речові докази у справі: змив речовини бурого кольору з куртки ОСОБА_7 , змив речовини бурого кольору з землі біля будинку, зразки деревини зі слідами речовини бурого кольору, кепка чорного кольору зі слідами речовини бурого кольору, які поміщено до паперових конвертів, черевики чорного кольору зі слідами речовини бурого кольору, штани синього кольору зі слідами РБК, чоловіча куртка синього кольору знищити.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в дохід держави (код доходів 24060300 «інші надходження», МФО 899998) 19125,06 грн., процесуальних витрат.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Макарівський районний суд Київської області, в порядку, передбаченому ст. 393 КПК України, з урахуванням особливостей, встановлених ст. 394 КПК України, у строки, встановлені ст. 395 КПК України.

Вирок набирає законної сили по закінченню строку на його апеляційне оскарження, якщо він не був оскаржений. В інакшому випадку після його перегляду апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_1