Номер провадження 1-кс/754/93/26
Справа № 754/33/26
У Х В А Л А

Іменем України

13 січня 2026 рокуслідчий суддя Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , розглянувши скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність посадових осіб Деснянського УП ГУНП в м. Києві, що полягає у нерозгляді клопотання про здійснення слідчих (процесуальних) дій,

В С Т А Н О В И В :

12.01.2026 до слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_2 на бездіяльність посадових осіб Деснянського УП ГУНП в м. Києві, що полягає у нерозгляді його клопотання про звернення органу досудового розслідування до слідчого судді з клопотанням про тимчасовий доступ до речей та документів з метою встановлення особи, яка сплатила 300 000 гривень, а також, на підставі чого та з якою метою були здійснені такі платежі.

Скаргу мотивує тим, що 08 грудня 2025 року ОСОБА_2 , як потерпілий у кримінальному провадженні № 0000060 від 24.12.2012 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, звернувся до начальника Деснянського УП ГУНП у м. Києві із вищезазначеним клопотанням.

Однак, станом на 29 грудня 2025 року, всупереч положенням ч. 1 ст. 220 КПК України щодо обов`язку слідчого розглянути таке клопотання в строк не більше трьох днів і задовольнити його або винести вмотивовану постанову про відмову, про що повідомити заявника, - відповідь на своє клопотання ОСОБА_2 так і не отримав.

Тому просить зобов`язати керівника Деснянського УП ГУНП у м. Києві розглянути його клопотання від 08 грудня 2025 року.

Слідчий суддя, вивчивши скаргу, приходить до такого висновку.

Так, вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч.1 ст. 303 КПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржено бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає, зокрема, у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Як зазначає скаржник, 08.12.2025 він звернувся до органу досудового розслідування з клопотанням про вчинення певних процесуальних (слідчих) дій у даному кримінальному провадженні.

Згідно зі статтею 220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин надсилається їй.

Отже, наведені положення законодавства імперативно визначають строки, протягом яких слідчий повинен розглянути клопотання потерпілого та за наслідками розгляду прийняти одне із передбачених ст. 220 КПК України рішень, а саме - три дні. Невчинення таких дій в означені строки свідчить про бездіяльність слідчого, яку може бути оскаржено особою до слідчого судді.

Статтею 304 КПК України передбачено, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

При оскарженні бездіяльності обчислення строку оскарження починається із дня, що наступає після останнього дня, який відведено КПК для вчинення слідчим або прокурором відповідної дії.

Отже, десятиденний строк для звернення до слідчого судді розпочинає перебіг з наступного дня після вчинення бездіяльності уповноваженою особою.

Зі змісту скарги вбачається, що 08 грудня 2025 року ОСОБА_2 дійсно звернувся до начальника Деснянського УП ГУНП у м. Києві з клопотанням, в якому просив слідчого звернутися з клопотанням до слідчого судді про тимчасовий доступ до речей та документів.

З огляду на положення ст. 220 КПК України про вчинену слідчим бездіяльність скаржник повинен був дізнатися 11 грудня 2025 року - останній день строку для розгляду клопотання.

Водночас, зі скаргою на бездіяльність слідчого ОСОБА_2 звернувся до суду 30.12.2025 (опущена до поштової скриньки для звернень), яка зареєстрована у суді 12.01.2026 року.

Частиною 1 ст. 304 КПК України визначено строк, протягом якого заявником може бути подана скарга на бездіяльність слідчого, прокурора, дізнавача, а саме - протягом 10 днів з дня вчинення бездіяльності.

Тобто зі скаргою ОСОБА_2 мав звернутися до слідчого судді не пізніше 21 грудня 2025 року.

Зазначені положення законодавства є чіткими і зрозумілими, доведені до відома заявника у встановленому порядку, а наслідки їх недотримання є цілком передбачуваними.

Однією з головних засад кримінального судочинства є розумність строків. Так, відповідно до ч. 1 ст. 28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

Згідно з п.3 ч.2 ст. 304 КПК України, скарга повертається, якщо скарга подана після закінчення строку, передбаченого частиною першою цієї статті, і особа яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або слідчий суддя за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

Очевидним є те, що направляючи до органу досудового розслідування клопотання про вчинення певних дій, особа є заінтересованою у якнайшвидшому його вирішенні, а тому, безумовно, повинна цікавитися ходом розгляду своєї заяви, який має бути здійснений у відведені законодавцем строки.

Посилання ОСОБА_2 на те, що станом на 29.12.2025 відповідь на своє клопотання від Деснянського УП ГУНП він не отримав слідчим суддею оцінюється критично, оскільки про таку бездіяльність скаржник повинен був дізнатися 11.12.2025 в силу прямої норми ч. 1 ст. 220 КПК України. Натомість із скаргою до слідчого судді звернувся вже поза межами зазначеного строку, питання про поновлення якого не порушує.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує кожному право на справедливий суд, що включає, крім іншого, право на розгляд справи. Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищає суд; кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Разом з тим право на доступ до правосуддя, на відміну від права на справедливий суд, не є абсолютним. Воно може бути обмежено, передусім, встановленим строком звернення до суду. Такий підхід обумовлений необхідністю дотримання принципу верховенства права, а саме, одного з його елементів - принципу правової визначеності.

У справі "Мельник проти України", заява № 23436/03, рішення від 28.03.2006, пункти 22 - 23 Європейський Суд вказав, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду (див. Golder v. The United Kingdom, рішення від 21 лютого 1975 року, серія А, N 18, с. 18, параграф 36), не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Тим не менше, право доступу до суду не може бути обмежено таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями (див. v. France рішення від 29 липня 1998 року, Reports of Judgment and Decisions 1998-V, c. 1867, параграф 37). Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, має на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані.

Так, прецедентна практика Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950) щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

За змістом статті 117 КПК України, пропущений з поважних причин процесуальний строк може бути поновлений. У даному випадку заявником не порушується питання про поновлення цього строку, тому скарга підлягає поверненню.

Положеннями ч.7 ст. 304 КПК України передбачено, що повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді, суду в порядку, передбаченому КПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 304 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність посадових осіб Деснянського УП ГУНП в м. Києві повернути особі, яка подала скаргу.

Копію ухвали про повернення скарги невідкладно надіслати особі, яка її подала, разом із скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

Роз`яснити особі, яка подала скаргу, що повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді в порядку, передбаченому КПК України.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні ухвали - після постановлення ухвали судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя: ОСОБА_1