Справа № 183/1065/26
№ 1-кс/183/181/26
У Х В А Л А

12 лютого 2026 року м. Самар

Слідчий суддя Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисникаОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Самарівського РВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Самарівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30 січня 2026 року за № 0000007, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Маріуполь, Донецької області, громадянина України, одруженого, з вищою освітою, обіймаючого посаду начальника відділу з питань будівництва, житлово-комунального господарства, благоустрою та інфраструктури Губиниської селищної ради, маючого на утриманні двох малолітніх дітей та неповнолітню дитину, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого.

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України,

В С Т А Н О В И В:

до Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшло вищевказане клопотання, в якому слідчий просить застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 строком на 60 днів, визначити заставу ОСОБА_5 у розмірі 250 прожиткових мінімумів доходів громадян, що становить 832 000 тисячі гривень та у випадку звільнення ОСОБА_5 з-під варти після внесення застави, покласти на нього такі обов`язки: прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора або суду; не відлучатися з м. Самар, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; заборонити будь яке спілкування із свідками у кримінальному провадженні; здати до уповноважених органів міграційної служби паспорт громадянина України для виїзду за кордон № НОМЕР_1 виданий на ОСОБА_5 .

В обґрунтування клопотання слідчий вказує на встановлення досудовим розслідуванням, що відповідно до розпорядження селищного голови Губиниської селищної ради № 17 від 24 січня 2025 року, ОСОБА_5 призначено на посаду начальника відділу з питань будівництва, житлово-комунального господарства, благоустрою та інфраструктури Губиниської селищної ради.

Відповідно до посадової інструкції керівника відділу з питань будівництва, житлово-комунального господарства, благоустрою та інфраструктури Губиниської селищної ради ОСОБА_5 , зобов`язаний: (2.1) здійснювати загальне керівництво діяльністю відділу нести персональну відповідальність за виконання покладених на нього завдань, організацію та результати діяльності відділу, сприяє створенню належних умов праці у відділі, (п.2.9) брати участь у засіданнях селищної ради, виконавчого комітету, нарадах селищного голови у разі розгляду питань, що стосуються компетенції відділу, (2.17) забезпечувати дотримання вимог законодавства у сфері житлової політики та надання житлово-комунальних послуг. Здійснювати в межах компетенції контроль за станом експлуатації та утримання житлового фонду, благоустрою і об`єктів комунального господарства незалежно від форм власності, (2.24) брати участь у розробленні та виконанні державних і регіональних програм благоустрою населених пунктів, (2.27) планувати роботу відділу, вносити пропозиції до плану роботи виконавчого комітету ради, (2.34) організувати своєчасний та якісний розгляд пропозицій, заяв, скарг, що надходять до відділу та підготовку за результатами їх розгляду відповідей, (2.35) проводити особистий прийом громадян з питань, що належать до повноважень відділу, (2.40) забезпечувати дотримання законодавства в галузі будівництва, (2.41) готувати пропозиції з питань розвитку будівництва з громаді і подає їх на розгляд до селищної ради, (2.46) здійснює контроль за станом благоустрою території громади, (2.52) забезпечувати реалізацію повноважень Губиниської селищної ради, щодо визначення виконавця житлово-комунальних послуг. Несе відповідальність за: (4.1) неякісне виконання розпорядчих та інструктивних документів, як є обов`язковими відповідно до регламентів сільської ради та її виконавчого комітету, (4.3) недостовірність даних наданих керівництву та органам вищого рівня, а також за повноту та достовірність інформації у підготовлених відділом проєктах рішень сільської ради та виконавчого комітету.

Таким чином, відповідно до службових обов`язків ОСОБА_5 є особою, яка постійно здійснює функції представника влади та обіймає в органі державної влади Губиниській селищній раді, посаду керівника відділу, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративного-господарських функцій, у зв`язку з чим в силу п. 1 Примітки до ст. 364 КК України, п. 2 Примітки до ст. 368 КК України є службовою особою, яка займає відповідальне становище.

В ході досудового розслідування встановлено, що фізична особа-підприємець ОСОБА_7 18 грудня 2025 року звернувся до Губиниської селищної ради з заявою, щодо отримання дозволу на розміщення тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності за адресою: село Вільне, вул. Перемоги, Самарівського району, Дніпропетровської області.

Начальник відділу з питань будівництва, житлово-комунального господарства, благоустрою та інфраструктури Губиниської селищної ради ОСОБА_5 , якому було доручено займатись вказаним питанням, 28 січня 2026 року, перебуваючи поблизу адміністративної будівлі Губиниської селищної ради, висловив вимогу ОСОБА_7 про надання йому неправомірної вигоди у розмірі 1000 доларів США, як обов`язкову умову у прийнятті позитивного рішення виконавчого комітету Губиниської селищної ради щодо отримання дозволу на розміщення тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності за адресою: село Вільне, вул. Перемоги, Самарівського району, Дніпропетровської області, та повідомив, що у випадку ненадання ОСОБА_7 йому зазначеної суми грошових коштів йому буде відмовлено в наданні такого дозволу, при цьому ОСОБА_5 переслідуючи ціль пов`язаної з вимаганням та отриманням від ОСОБА_7 неправомірної вигоди, з метою формування у ОСОБА_7 почуття безвихідного стану, продемонстрував останньому роздрукований проект рішення виконкому Губиниської селищної ради про відмову ОСОБА_7 в наданні дозволу на розміщення тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності за адресою АДРЕСА_2 .

Внаслідок вищевказаних умисних, корисних та протиправних дій ОСОБА_5 . ОСОБА_7 прийшов до висновку про неможливість подальшого розміщення тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності за адресою: село Вільне, вул. Перемоги, Самарівського району, Дніпропетровської області без надання начальнику відділу з питань будівництва, житлово-комунального господарства, благоустрою та інфраструктури Губиниської селищної ради ОСОБА_8 неправомірної вигоди.

Усвідомлюючи протиправні дії начальника відділу з питань будівництва, житлово-комунального господарства, благоустрою та інфраструктури Губиниської селищної ради ОСОБА_5 , ОСОБА_7 30 січня 2026 року звернувся до правоохоронних органів.

10 лютого 2026 року, приблизно о 14 годині 20 хвилин, знаходячись поблизу адміністративної будівлі Губиниської селищної ради за адресою: вул. Шевченка 16, с-ще Губиниха, Самарівського району, Дніпропетровської області, ОСОБА_5 , діючи з корисливих мотивів, реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на отримання ним неправомірної вигоди для себе за вчинення дій з використанням свого службового становища в інтересах того, хто надає таку вигоду, достовірно знаючи, питання дозволу на розміщення тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності за адресою: село Вільне, вул. Перемоги, Самарівського району, Дніпропетровської області, належить до його службових повноважень, отримав від ОСОБА_7 неправомірну вигоду в сумі 1000 доларів США. за прийняття позитивного рішення виконавчого комітету Губиниської селищної ради щодо надання дозволу ОСОБА_7 на розміщення тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності за адресою: АДРЕСА_2 .

Умисні дії ОСОБА_5 , що виразились в у вимаганні службовою особою, яка займає відповідальне становище надати та одержанні неправомірної вигоди для себе, за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дій з використанням наданого йому відповідального становища кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 3 ст. 368 Кримінального кодексу України.

Слідчий вказує, що 10 липня 2025 року, на підставі положень ч. 1 ст. 208 КПК України з 15 години 14 хвилини ОСОБА_5 затримано безпосередньо після вчинення злочину, в межах кримінального провадження, зареєстрованого в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 30 січня 2026 року за № 0000007, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Слідчий зазначає, що достатність доказів для підозри ОСОБА_5 підтверджується зібраними у кримінальному провадженні матеріалами.

Також, під час проведення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України за висновком слідчого, свідчить те, що ОСОБА_5 усвідомлює, що обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, покарання за який, передбачене тільки у вигляді позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна та те, що даний вид покарання не передбачає іншого альтернативного виду покарання або звільнення з випробувальним терміном. Також ОСОБА_5 є жителем іншої області, в якій і зареєстрований, є тимчасово переміщеною особою, а також те, що ОСОБА_5 , маючи на утриманні двох малолітніх дітей та неповнолітню доньку, на час дії військового стану в України має підстави та можливість вільного перетину державного кордону України, що в свою чергу дає підстави вважати, що ОСОБА_5 маючи можливість вільного пересування, може приховуватися від органів досудового розслідування та суду в тому числі і за кордоном.

Про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, за висновком слідчого свідчить те, що в ході досудового розслідування встановлено свідка ОСОБА_7 , з яким безпосередньо не проведені усі слідчі дії під час досудового розслідування та не допитано у безпосередньо у судовому засіданні у цьому ж кримінальному провадженні, тому існує ризик того, що ОСОБА_5 впливатиме на свідка або на членів його сім`ї, з метою того, щоб останній змінив свої показання на його користь з метою уникнення ОСОБА_5 кримінальної відповідальності, а також те що ОСОБА_5 може впливати, на тих же підставах, на інших свідків, що допитуватимуться під час досудового розслідування для встановлення повних обставин правопорушення.

Про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, на думку слідчого, свідчить те, що продовжуючи перебувати свободі ОСОБА_5 , використовуючи керівну посаду, може вчинити інше кримінальне правопорушення, пов`язане із корупційною складовою, оскільки органом досудового розслідування в межах досудового розслідування отримано інформацію щодо схильності ОСОБА_5 до корупційних проявів з метою отримання неправомірної вигоди.

Слідчий наголошує, що застосування до ОСОБА_5 тримання під вартою, як виняткового запобіжного заходу є виправданим, з врахуванням реальної наявності ризиків і забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків можливо лише при застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а запобігання встановленим ризикам застосуванням більш м`яких запобіжних заходів не можливо.

Також сторона обвинувачення наполягає на визначенні застави, з урахуванням того, що підозрюваному інкримінується вчинення корупційного злочину, що відноситься до категорії тяжких, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, з чого виникає необхідність у визначенні застави, яка б реально забезпечувала процесуальну поведінку особи. Слідчим встановлено, що підозрюваний та члени його родини володіють значними активами. Сума застави у розмірі 250 прожиткових мінімумів є пропорційною його статкам та здатна забезпечити виконання ним покладених обов`язків. Враховуючи розмір інкримінованої неправомірної вигоди, спосіб вчинення злочину з використанням службового становища, визначення нижчого розміру застави створить у підозрюваного ілюзію безкарності та не сприятиме запобіганню спробам переховування від слідства. На думку слідчого, хоча вказана ним сума застави перевищує загальні межі для тяжких злочинів, однак обставини правопорушення, використання службового становища, загальна характеристика підозрюваного, яка підтверджується матеріалами досудового розслідування дають підстави вважати, що застава в меншому розмірі не зможе гарантувати належну поведінку підозрюваного.

Під час судового розгляду прокурор заявлене клопотання підтримав, надав пояснення, аналогічні викладеним у клопотанні слідчого, просив його задовольнити.

В судовому засіданні захисник заперечував проти задоволення клопотання та просив не обирати запобіжний захід у виді тримання під вартою, а у випадку обрання застосувати домашній арешт або заставу.

Послався на те, що підозра є необґрунтованою та такою, що не відповідає службовому становищу підозрюваного. Вказав на те, що підозрюваний не є суб`єктом злочину, оскільки є посадовою особою органу місцевого самоврядування, а слідчим не встановлено рангу та категорії посади, яку займає підозрюваний та віднесення такої до категорії «Б» згідно зі статтею 6 Закону України «Про державну службу». Також, кваліфікація, покладена слідчим в обґрунтування підозри, не підтверджена поданими до клопотання доказами, також не доведено доказами саме вимагання неправомірної вигоди, а докази, долучені до клопотання на підтвердження цієї ознаки отримані з джерел, які викликають сумнів, зокрема і щодо вимагання, який отримано з технічного засобу, що підозрюваному не належить. Крім того, об`єктивна сторона підозри, інкримінованої слідчим включає дії підозрюваного з використання наданої йому влади, чи службового становища, в той час, як викладені слідчим фактичні дії, які вчинив підозрюваний стосуються прийняття рішення колегіальним органом, впливу на який підозрюваний не має. Також матеріали, покладені в обґрунтування підозри, мають неузгодженості, зокрема, між часом отримання вигоди та часом виявлення доказів такої. Докази, долучені слідчим до клопотання також мають невідповідності між часом їх складення та часом, який вказується у підозрі. Також зазначає про відсутність допустимих доказів на обґрунтування підозри.

Щодо наявності ризиків, покладених слідчим в обґрунтування клопотання вказує, що підозрюваний, маючи зареєстроване місце проживання на території, яка тимчасово окупована, має місце проживання, як внутрішньо переміщена особа. Потрапити до адреси за зареєстрованим місцем проживання можливості не має. Також, навіть наявність трьох дітей не надає можливості підозрюваному вільно перетинати кордон. Більш того, дружина та діти проживають з підозрюваним за однією адресою. Щодо ризиків впливу на свідків, то свідок ОСОБА_7 двічі допитаний слідчим та впливу на нього підозрюваний не має. Посилання слідчого на можливість використання владних повноважень для впливу на свідків, продовження злочинної діяльності спростовується можливістю слідчого подати клопотання про відсторонення від посади.

Щодо розміру застави зазначає, що слідчим не доведено матеріальний стан підозрюваного, який свідчить про необхідність застосування застави у розмірі більшому, за встановлений КПК України для цього виду кримінального правопорушення. Вказує на те, що дружина підозрюваного знаходиться в декретній відпустці, підозрюваний утримує дружину та трьох дітей, двоє з яких є малолітніми, мають статус дітей, постраждалих від війни. Підозрюваний не має інших джерел доходу, ніж робота, має сталі соціальні зв`язки. Наголосив на тому, що свідок проживає у іншому населеному пункті, ніж підозрюваний та його місце роботи.

Підозрюваний ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримав захисника. Пояснив, що злочин, в якому його підозрює орган досудового розслідування не вчиняв. Так, ОСОБА_7 дійсно звертався до нього з питання розміщення малої архітектурної форми у с. Вільному, Самарівського району Дніпропетровської області, на що ОСОБА_5 повідомив про неможливість розміщення МАФ на території, на якій того бажав ОСОБА_7 та зазначив про необхідність уточнення території, пояснив процедуру розміщення та особливості, вказав на можливі місця розміщення та погодження плану розміщення на іншому місці, можливо з виправленнями. Після цього та через деякий час ОСОБА_7 знову відвідав його за місцем роботи та надав узгоджений архітектурними службами план, на якому МАФ розміщено в іншому місці, де розміщення призвело б до невдоволення населення. Вигоди для себе він не просив, не пропонував вчиняти неправомірні дії. ОСОБА_7 говорив багато слів дуже швидко, серед яких, можливо, були й слова про вдячність. Він направляв ОСОБА_7 , повідомлення про позитивне рішення. Наголосив на тому, що обставини підозри та сама підозра штучно створена органами досудового розслідування для задоволення особистих потреб слідчих, у тому числі і щодо розслідування іншого кримінального правопорушення, пов`язаного зі закупівлями органу місцевого самоврядування. Послався на незаконне вилучення належної його дружині машини. Вказав на абсурдності ризиків, на наявності яких наголошує слідчий в клопотанні. Зазначив, що його життю буде загрожувати небезпека у випадку його перебування на тимчасово окупованій території через його активну громадянську позицію з підтримки ЗС України, вказав на тривале проживання у м. Самар, як тимчасово переміщеної особи. Вказав на те, що рівень його доходу, приблизно, становить 40 тисяч гривень на місяць.

Заслухавши позицію учасників судового розгляду, перевіривши матеріали клопотання, слідчий суддя висновує таке.

30 січня 2026 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000007 за заявою потерпілого ОСОБА_9 » внесено відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, з коротким викладом обставин: до Самарівської окружної прокуратури звернувся громадянин ОСОБА_10 , про те, що службові особи однієї з ОТГ, діючи за попередньою змовою групою осіб вимагають неправомірну вигоду за ухвалення рішення на його користь.

10 лютого 2026 року о 15 годині 14 хвилин ОСОБА_5 затримано в порядку ч. 1 ст. 208 КПК України. Перевіряючи підстави затримання в порядку ст. 208 КПК України, слідчий суддя вважає їх правомірними та такими, що відповідають нормі п. 2 ч. 1 ст. 208, п. 6 ч. 1 ст. 615 КПК України.

11 лютого 2026 року о 14:53 годині ОСОБА_5 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України. 12 лютого 2026 року клопотання подане до слідчого судді та доставлено підозрюваного.

Згідно з ч. 1 ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам визначеним положенням цієї статті.

Статтею 178 КПК України визначено обов`язок суду, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінити в сукупності всі обставини вчинення підозрюваним кримінального правопорушення та особу підозрюваного.

Враховуючи зібрані органом досудового розслідування докази та встановлені під час розгляду клопотання обставини, слідчий суддя вважає обґрунтованою повідомлену ОСОБА_5 підозру у вчиненні кримінального правопорушення, що попередньо кваліфіковано органом досудового розслідування за ч. 3 ст. 368 КК України. Обґрунтованість повідомленої підозри підтверджується наданими слідчим матеріалами, а саме: заявою ОСОБА_11 від 29 січня 2026 року про вчинення кримінального правопорушення, отриманою 30 січня 2026 року за № 597-26; показами свідка ОСОБА_7 , зафіксованими протоколом від 30 січня 2026 року; викопіюванням з топографічно-геодезичної зйомки території, прийнятої до архіву 23 вересня 2025 року; рішенням виконавчого комітету Губиниської селищної ради № 241 від 16 жовтня 2025 року «Про надання дозволу ОСОБА_7 на отримання паспорту прив`язки тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності»; проектом графічної частини для оформлення паспорту прив`язки; паспортом прив`язки ТС від 18 грудня 2025 року; протоколом огляду, ідентифікації та вручення грошових коштів від 10 лютого 2025 року з додатками у виді викопіювання валютних коштів; протоколом обшуку від 10 лютого 2026 року; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 10 лютого 2026 року; речовими доказами у виді грошових коштів, залученими до провадження відповідними постановами від 10 лютого 2026 року; показами свідка ОСОБА_7 , зафіксованими протоколом додаткового допиту від 11 лютого 2026 року; розпорядженнями голови Губиниської селищної ради про призначення на посаду ОСОБА_5 № 17 від 24 січня 2025 року та № 19 від 29 січня 2025 року про внесення змін; посадовою інструкцією начальника відділу з питань будівництва, житлово-комунального господарства, благоустрою та інфраструктури Губиниської селищної ради; протоколом огляду предмета від 11 лютого 2026 року з додатком у вигляді фототаблиці; рішенням виконавчого комітету Губиниської селищної ради № 30 від 10 лютого 2026 року «Про надання дозволу гр. ОСОБА_7 щодо розміщення тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності»; протоколом засідання виконавчого комітету Губиниської селищної ради від 10 лютого 2026 року.

При розгляді доказів, наданих стороною обвинувачення в підтвердження клопотання, зазначених вище, слідчий суддя вважає на підставі ст. 178 КПК України їх вагомими та обґрунтованими. У відповідності до рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Фокс, Камбел і Харлі проти Сполученого Королівства», вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Так, доводи сторони захисту на необґрунтованість підозри спростовуються дослідженим у судовому засіданні доказами, поданими органом досудового розслідування, а оцінка доказів на підтвердження наявності чи відсутності події кримінального правопорушення, вини не є питанням, що входить до компетенції слідчого судді при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу. Посилання на неналежні суб`єкта та об`єктивну сторони підозри відхиляються слідчим суддею з огляду на примітку 1 до статті 368 КК України в частині щодо структурних підрозділів органів місцевого самоврядування, оцінку відповідності якої до підозри/обвинувачення в повній мірі надає суд під час судового розгляду, відсутність на час розгляду відповідного клопотання очевидної недопустимості та неналежності доказів, покладених в обґрунтування підозри. Крім того на цій стадії орган досудового розслідування здійснює збирання та оцінку відповідних доказів, що не виключає наслідком зміну підозри, в тому числі й у випадку непідтвердження кваліфікуючих ознак кримінального правопорушення. Сам по собі факт знаходження доказу на комп`ютерній техніці, що не належить підозрюваному не спростовує факт обґрунтованості підозри для вирішення питання щодо запобіжного заходу. Наявність неузгодженостей у датах, зокрема складання процесуальних документів, самі по собі не спростовують недопустимість процесуального документу та зафіксованої ним процесуальної дії та оцінюються слідчим суддею у сукупності з іншими доказами, а дата затримання та обшуку підозрюваного сама по собі не свідчить про наявність неправомірних дій органу досудового розслідування, або недопустимість доказів.

Відтак, з огляду на надані стороною обвинувачення докази, на цій стадії слідчий суддя вважає, що існують всі підстави вважати підозру обґрунтованою.

Також, слідчий суддя погоджується з позицією слідчого та прокурора щодо імовірності виникнення ризику, передбаченого п. 1 ч. 5 ст. 177 КПК України, з огляду на особу правопорушника, те, що ОСОБА_5 , усвідомлюючи, що він підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, покарання за яке, передбачено у вигляді позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна, та те що цей вид покарання не передбачає іншого альтернативного виду покарання або звільнення з випробувальним терміном може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, що перешкоджатиме досудовому розслідуванню.

Крім того, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження та кримінальне правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_5 слідчий суддя враховує, що у цьому випадку «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів», з огляду на те, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Водночас, слідчий суддя вважає недоведеними доводи слідчого про можливість перетину підозрюваним державного кордону через наявність у нього трьох дітей та лінії розмежування/зіткнення через його зареєстроване місця проживання.

Про існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України свідчить те, що в ході досудового розслідування у кримінальному провадженні встановлено свідків, у тому числі й ОСОБА_7 , який є головним свідком з огляду на пред`явлену підозру та не допитаний безпосередньо судом у ході судового розгляду. Так, розуміючи тяжкість покарання, яке може бути призначене судом у разі визнання ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, підозрюваний, перебуваючи на свободі, матиме реальну можливість незаконно впливати на свідка з метою уникнення кримінальної відповідальності. Саме лише неподання стороною обвинувачення клопотання про відсторонення від посади не є підставою для висновку про відсутність ризику впливу, а проживання свідка у м. Дніпрі не вказує, з огляду на вказане місце ведення підприємницької діяльності, на неможливість впливу підозрюваного.

Однак, не є підтвердженими доводи слідчого про існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України з огляду на відсутність доказів притягнення ОСОБА_5 до кримінальної або адміністративної відповідальності. Також, надані слідчим в обґрунтування існування цього ризику службові записки, скарги та рапорти, самі по собі, без належного процесуального оформлення результатів перевірок порушених у них питань, не підтверджують обставини, що у них викладені.

При обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вважає, що прокурором доведено той факт, що інші, більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, зазначеним у клопотанні та визнаним слідчим суддею. Так, слідчий суддя враховує, що підозрюваний не знятих та не погашених судимостей не має, має постійне місце проживання, сталі соціальні зв`язки (трьох дітей та дружину). Однак вважає, що застосування до ОСОБА_5 тримання під вартою, як виняткового запобіжного заходу, є цілком виправданим, зважаючи на суспільну небезпеку та тяжкість злочинного діяння, у якому підозрюється останній, неможливість забезпечити запобігання наявних ризиків більш м`якими запобіжними заходами, зокрема, домашнім арештом за місцем проживання (з огляду на відсутність підтвердженої згоди власника житлового приміщення на відбування підозрюваним домашнього арешту), а особисте зобов`язання, застава, як основний запобіжний захід, не зможуть запобігти ризикам, доведеним слідчому судді.

Крім того, слідчим суддею не встановлено даних, які б свідчили про неможливість тримання під вартою ОСОБА_5 за станом здоров`я.

Розглядаючи питання щодо застосування застави, як альтернативного запобіжного заходу слідчий суддя виходить з того, що ч. 3 ст. 183 КПК України покладає на слідчого суддю обов`язок при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 КПК України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу.

У силу ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України).

У виключних випадках, якщо слідчий суддя встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (абз. 5 ч. 5 ст. 182 КПК України).

Слідчий суддя враховує обставини, які свідчать про високу інтенсивність ризиків переховування підозрюваного від органу досудового розслідування, впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні, а також обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 .

Вирішуючи питання щодо розміру застави, слідчий суддя зазначає, що гарантії, передбачені п. 5 ч. 1 ст. 7 КПК України, покликані забезпечити не компенсацію втрат, а, зокрема, належну процесуальну поведінку підозрюваного. Таким чином, сума застави повинна бути оцінена враховуючи самого підозрюваного, його активи та його взаємовідносини з особами, які мають забезпечити його належну поведінку, іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості), при якому перспектива втрати застави, у випадку переховування від органів досудового розслідування тощо, буде достатнім стримуючим засобом, щоб унеможливити перешкоджання кримінальному провадженню. При цьому має бути врахований майновий стан підозрюваного.

Отже, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати стримувала підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки. Водночас розмір такої застави не має бути надмірним.

У клопотанні слідчий прохав одночасно із застосуванням запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити підозрюваному альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 250 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 832 000 грн.

Ураховуючи встановлені ризики, обставини вчинення інкримінованого злочину, слідчий суддя погоджується з тим, що застава у визначених п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України межах (максимально 266 240 грн) не здатна забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків. На переконання слідчого судді, з огляду на посаду, яку займає підозрюваний, підтверджений слідчим розмір доходу підозрюваного за 2024 рік, наявність майнових прав та обставини підозри, підозрюваному має бути визначена застава у розмірі, який перевищує передбачений згаданою нормою граничний, втім, який не порушуватиме принцип пропорційності.

При цьому слідчий суддя враховує наявність у підозрюваного на утриманні трьох дітей та їх статус, водночас така наявність не вказує на необхідність встановлення застави у меншому розмірі, ніж просить слідчий з урахуванням обставин підозри.

У цьому контексті слідчий суддя враховує відомості про матеріальний стан підозрюваного та вважає за необхідне визначити ОСОБА_5 заставу у розмірі 250 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 832 000 грн, яка не буде для нього непомірною. Саме у такому розмірі застава цілком здатна забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, а ризик її втрати буде фактором, який стримуватиме підозрюваного від реалізації наявних ризиків.

При цьому, ненадання слідчим доказів на підтвердження доходу за 2025 рік, з огляду на дату подання декларацій та формування податкової звітності не є підставою для визнання недопустимими наданих слідчим інших доказів на підтвердження розміру доходу.

Щодо покладення на підозрюваного обов`язків

Згідно з ч. 5 ст. 194 КПК України якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених ч. 1 цієї статті (наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні), слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.

Ураховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, встановлення, передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків, слідчий суддя вважає за необхідне при застосуванні до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави покласти на нього передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язки, які є релевантними встановленим ризикам та здатні їм запобігти.

На підставі викладеного та керуючись ст. 177, 178, 183, 194, 196, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

застосувати ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Маріуполь, Донецької області, запобіжний захід у виді тримання під вартоюдо 10 квітня 2026 року включно.

Визначити розмір альтернативного запобіжного заходу у виді застави відносно ОСОБА_5 у вигляді 250 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, а саме 832 000 (вісімсот тридцять дві тисячі) гривень 00 копійок.

У разі внесення підозрюваним ОСОБА_5 застави, покласти на останнього такі обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора, суду на кожний виклик; не відлучатися з м. Самар, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30 січня 2026 року за № 0000007; здати до уповноважених органів міграційної служби паспорт громадянина України для виїзду за кордон № НОМЕР_1 , виданий на ім`я ОСОБА_5 .

Попередити ОСОБА_5 , що в разі невиконання, покладених на нього обов`язків, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується в порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору, а суд вирішує питання про застосування до нього запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.

Копію ухвали надати підозрюваному, прокуророві, захисникові та уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня проголошення ухвали. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Ухвала в повному обсязі складена та проголошена о 08:30 годині 16 лютого 2026 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1