ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 953/8861/25 Головуючий 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-сс/818/1157/25 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2025 року м. Харків

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

- головуючого судді ОСОБА_2 ,

- суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

- секретаря ОСОБА_5 ,

- захисника ОСОБА_6 ,

- підозрюваного ОСОБА_7 ,

- поручителів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харків в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_11 - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 26.08.2025,-

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого СВ розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_12 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_11 .

Застосовано до ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор», строком на шістдесят днів, тобто до 22.10.2025, без визначення застави.

Як зазначено в ухвалі слідчого судді, 26.08.2025 до Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання слідчого СВ розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_12 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_11 .

В обґрунтування клопотання вказано, що СВ розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Харківській області проводиться досудове слідство у кримінальному провадженні №0000990 від 23.08.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст. 286 КК України.

25.08.2025 ОСОБА_11 був повідомлений про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

З ухвали судді вбачається, що задовольняючи клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_11 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_11 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та вважав встановленим існування ризиків, передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Не погодившись з ухвалою слідчого судді захисник ОСОБА_11 - адвокат ОСОБА_6 пода апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 26.08.2025, постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді поруки або інший запобіжний захід, який не пов`язаний з триманням під вартою. У разі відмови, визначити розмір застави, розмір якої буде достатнім для забезпечення виконання покладених на нього обов`язків.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що ухвала слідчого судді є незаконною та такою, що підлягає скасуванню внаслідок порушення вимог КПК України.

Прокурор був повідомлений належним чином про час та місце розгляду апеляційної скарги, до суду апеляційної інстанції не прибув.

За наведених вище обставин враховуючи стислі строки регламентовані ч. 2 ст. 422 КПК України судова колегія вважає можливим розглянути апеляції по суті, без участі прокурора, належним чином повідомленого про час та місце проведення апеляційного розгляду, так як в силу вимог ч. 4 ст. 405 КПК України дані обставини не є перепоною для апеляційного розгляду.

13.10.2025 ОСОБА_9 та ОСОБА_8 подали заяви про взяття ОСОБА_11 на особисту поруку.

Судова колегія відмовляє ОСОБА_9 та ОСОБА_8 у задоволенні клопотань, оскільки ОСОБА_9 та ОСОБА_8 проживають у м. Запоріжжя та не можуть забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Заслухавши суддю доповідача, доводи ОСОБА_11 та його захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу, думку поручителів, перевіривши матеріали справи та розглянувши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних причин.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Як вбачається із матеріалів судового провадження, відповідно до ст. 214 КПК України, 23.08.2025 до ЄРДР за №0000990були внесені відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України та розпочате досудове розслідування.

В порядку ст. 276-278 КПК України 25.08.2025слідчим здійснено повідомлення ОСОБА_11 про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286КК України.

В обґрунтування клопотання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу слідчий посилався на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_11 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286КК України; протокол огляду місця ДТП; протокол огляду автомобіля «Renault Trafic», р.н. НОМЕР_1 ; постанова про визнання автомобіля, велосипеда та вилучених предметів речовими доказами; пояснення свідка ОСОБА_13 ; постанова про визнання автомобіля, велосипеда та вилучених предметів речовими доказами; протокол затримання; ризики, передбачених пп. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК Українинедостатність застосування до ОСОБА_11 більш м`яких запобіжних заходів, аніж тримання його під вартою.

Проте, слідчим суддею не враховано, що відповідно до положень ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

У розумінні положень, що наведені у чисельних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Мета затримання полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання. «Для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1(c), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання» (справа «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13 листопада 2007 року). Матеріали кримінального провадження, на які послався слідчий у клопотанні, дають підстави вважати підозру ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення обгрунтованою. Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ: у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14 березня 1984 року Суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23 жовтня 1994 року «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Більш того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.2007 року - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Слідчий суддя визнав доведеним існування у кримінальному провадженні ризиків, передбачених пп. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, з чим погоджується апеляційний суд.

Проте, слідчим не доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, незаконно впливала на потерпілого, свідків або перешкоджати кримінальному провадженню.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_11 має постійне місце проживання, раніше не судимий, є військовослужбовцем в/ч НОМЕР_2 , характеризується позитивно, повністю визнав свою провину, надав покази, у яких повністю розказав про механізм ДТП та обставини.

Крім того, ОСОБА_11 були відшкодовані моральні збитки, які отримані потерпілою стороною, потерпіла сторона не має претензій щодо відшкодування матеріальних збитків, що підтверджується розпискою.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Відповідно до правової позиції, викладеної у п.80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України», при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Всупереч вимогам п. 6 ч. 1 ст. 184 КПК України, слідчий в клопотанні лише зазначив про неможливість запобігання вказаних ризиків шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, проте, будь-якого обґрунтування, з посиланням на матеріали кримінального провадження, обставин, які дають підстави вважати неможливим застосування до ОСОБА_11 іншого, аніж тримання під вартою, запобіжного заходу, клопотання не містить.

Таким чином, висновок слідчого судді про недостатність застосування до ОСОБА_11 більш м`яких запобіжних заходів, аніж тримання його під вартою належним чином не вмотивований.

Згідно з ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов хибного висновку про доведеність слідчим обставин, які б свідчили про недостатність застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу для запобіганням ризикам у кримінальному провадженні та необхідність застосування до ОСОБА_11 найсуворішого запобіжного заходу.

За вищенаведених обставин, ухвала слідчого судді на підставі вимог п. 1, 3 ч. 1 ст. 409 та ч. 1 ст. 412 КПК України підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали, відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст.180 КПК України особиста порука полягає у наданні особами, яких слідчий суддя, суд вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків відповідно до статті 194 цього Кодексу і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу.

Відповідно до ч. 2 ст. 180 КПК України кількість поручителів визначає слідчий суддя, суд, який обирає запобіжний захід. Наявність одного поручителя може бути визнано достатньою лише в тому разі, коли ним є особа, яка заслуговує на особливу довіру.

Заступником командира в/ч НОМЕР_2 майором ОСОБА_10 подана заява про взяття ОСОБА_11 на поруки.

Зава грунтується на тому, що ОСОБА_11 проходить службу у в/ч НОМЕР_2 . За час проходження служби зарекомендував себе виключно з позитивної сторони, має численні відзнаки та заохочення, успішно виконує бойові завдання, які пов`язані з відбиттям повномасштабного вторгнення збройних сил РФ. Будь яких підстав вважати, що ОСОБА_11 може переховуватися чи ухилятися від органу досудового розслідування чи суду не має. Як військовослужбовець ОСОБА_11 буде й надалі виконувати покладені на нього обов`язки та виконувати поставлені завдання.

За таких обставин, судова колегія приходить до висновку, що клопотання слідчого слід задовольнити частково та про можливість застосування до підозрюваного ст. 180 КПК України і обрає у відношенні ОСОБА_11 запобіжний захід у вигляді особистої поруки в межах строку досудового розслідування цілодобово.

На думку судової колегії саме запобіжний захід у вигляді особистої поруки, здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Відповідно до ч. 2 ст. 202 КПК України у разі застосування запобіжного заходу у вигляді особистої поруки підозрюваний, обвинувачений, який був затриманий, звільняється з-під варти негайно після надання його поручителями визначеного зобов`язання.

З огляду на викладені обставини у сукупності, апеляційний суд вважає, що запобіжний захід у виді особистої поруки в межах строку досудового розслідування, передавши підозрюваного на поруки заступнику в/ч НОМЕР_2 - майору ОСОБА_10 , з покладенням на підозрюваного обов`язків передбачені п. 1, 2, 3, 4, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України: прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою;не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування зі свідками у вказаному кримінальному провадженні; здати на зберігання до прокуратури Харківської області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну,в повній мірі відповідатиме меті його застосування - забезпеченню виконання підозрюваним ОСОБА_11 покладних на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, зазначені у пп. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Керуючись ст.ст.392, 404, 405, 407, 418, 419, 423 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_11 - адвоката ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 26.08.2025щодо застосування у відношенні підозрюваного ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування скасувати.

Постановити нову, якою обрати ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді особистої поруки в межах строку досудового розслідування, тобто до 22.10.2025.

Передати підозрюваного ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на поруки заступнику командира війсьвової частини НОМЕР_2 - майору ОСОБА_10 .

Покласти на ОСОБА_11 процесуальні обов`язки:

-прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою;

-не відлучатися з постійного місця проживання, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

-утримуватися від спілкування з свідками у вказаному кримінальному провадженні;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Звільнити ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з-під варти в порядку, передбаченому ч. 2 ст. 202 КПК України.

Роз`яснити поручителю ОСОБА_10 , що він, як поручитель несе відповідальність за виконання підозрюваним ОСОБА_11 обов`язків, передбачених ч. 5 ст.194 КПК України, у разі невиконання поручителем взятих на себе зобов`язань, на нього може бути накладено грошове стягнення у розмірі, передбаченому ч. 5 ст. 180 КПК України.

Поручителю ОСОБА_10 , також роз`яснюється, що він можеь відмовитись від взятих на себе зобов`язань до виконання підстав, які тягнуть за собою його відповідальність. У такому разі він зобов`язаний забезпечити явку підозрюваного ОСОБА_11 до органу досудового розслідування чи суду для вирішення питання про зміну йому запобіжного заходу на інший.

Контроль за виконанням даної ухвали покласти на слідчого та прокурора.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді