Дата документу 23.09.2025 Справа № 335/7468/25
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №335/7468/25 Слідчий суддя в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-сс/807/813/25 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст.183 КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула 29 вересня 2025 року у м.Запоріжжя в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки м.Маріуполь Донецької області, яка має повну середню освіту, не працює, неодружена, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України,

Захисник підозрюваної ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді Вознесенівського районного суду м.Запоріжжя від 15 серпня 2025 року, якою задоволено клопотання слідчого та застосовано до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою, з триманням у Державній установі «Запорізький слідчий ізолятор», строком на шістдесят днів до 13 жовтня 2025 року, з визначенням застави у розмірі вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 242240,00 грн (двісті сорок дві тисячі двісті сорок гривень 00 коп.).

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що неможливість застосування до підозрюваної більш м`якого запобіжного заходу, такого як особисте зобов`язання або домашній арешт, свідчить той факт, що вказані заходи не здатні забезпечити ізоляцію підозрюваної в тій мірі, яка була б достатньою для запобігання встановленим ризикам.

В апеляційній скарзі захисник підозрюваної ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою застосувати до останньої, менш суворий запобіжний захід, який не пов`язаний з позбавленням волі, а саме особисту поруку - Голови Благодійної організації «БЛАГОДІЙНИЙ ФОНД «ДІЇ ЗАРАДИ ДОБРА» ОСОБА_8 . У разі застосування до останньої запобіжний захід у виді застави, суттєво зменшити її розмір до 60560 грн з покладенням відповідних обов`язків.

В обґрунтування своїх вимог в апеляційній скарзі зазначає, що слідчий суддя не навів і не надав жодних належних та конкретних доказів існування ризиків, визначених ст.177 КПК України.

Вважає, що слідчий суддя безпідставно відмовив в задоволенні клопотання сторони захисту про передання ОСОБА_6 на поруки ОСОБА_8 , не навівши належних обґрунтувань для такої відмови.

На думку сторони захисту, слідчий суддя фактично визнав ОСОБА_6 винною, зазначивши про факт вчинення нею інкримінованого діяння.

Вказує, що визначений розмір застави є непропорційним та завідомо непомірним, який позбавив ОСОБА_6 можливості внесення її та перетворив запобіжний захід на покарання, що є прямим порушенням ч.ч.4,5 ст. 182 КПК України.

Повідомляє, що ОСОБА_6 раніше не судима, має постійне місце реєстрації і проживання, характеризується виключно позитивно, у зв`язку з чим до неї можна визначити розмір застави - 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який забезпечить виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків.

Вважає, що оскаржувана ухвала є незаконною та необґрунтованою, винесена з істотними порушеннями норм кримінального процесуального законодавства України та основоположних прав людини.

Зазначає, що слідчий суддя проігнорував принцип найменшого втручання в особисті права, не надавши належного обґрунтування, чому менш суворі запобіжні заходи, були б недостатніми.

Згідно з ухвалою слідчого судді, 14 серпня 2025 року до суду надійшло старшого слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк шістдесят днів з правом звільнення під заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, і покладенням відповідних обов`язків.

В обґрунтування клопотання слідчий послався на таке.

Слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000051 від 28 квітня 2025 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.332 КК України.

У ході проведення досудового розслідування виявлено, що у невстановлений час, але не пізніше квітня 2024 року у ОСОБА_10 , у порушення вимог нормативно-правових актів, якими врегульовано підстави і порядок призову на військову службу за мобілізацією, а також підстави і порядок виїзду за межі України військовозобов`язаних осіб в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, достовірно знаючи про існуючу заборону виїзду за кордон громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років, окрім виключень вказаних у статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», виник злочинний умисел направлений на організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України, сприяння незаконному переправленню осіб через державний кордон України порадами, вказівками, з корисливих мотивів.

Так, ОСОБА_10 , будучи особою, що має право на заняття адвокатською діяльністю (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю ЗП 001800 видане на підставі рішення Ради адвокатів Запорізької області від 31 серпня 2018 року), у невстановлений час та місці, у невстановлений спосіб, підшукавши інших співучасників, вступила у попередню змову з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та невстановленими у ході проведення досудового розслідування особами, щодо вчинення вказаного кримінального правопорушення.

Відповідно до розробленого плану, ОСОБА_10 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_6 та невстановленими у ході проведення досудового розслідування особами організовують незаконне переправлення осіб через державний кордон України, сприяють незаконному переправлені осіб через державний кордон України шляхом надання порад, вказівок, детальних інструкцій щодо необхідних дій, зокрема отримання фіктивних медичних документів, звернення до визначених лікарів, які нібито могли забезпечувати встановлення непридатності до військової служби або надавали статус інвалідності близькому родичу, надають роз`яснення щодо подальших дій після виключення з обліку, в тому числі стосовно виїзду за межі країни на підставі документів, що формально підтверджують непридатність до військової служби чи надають право на відстрочку та отримують грошові кошти, від осіб чоловічої статі призивного віку, які підпадають під мобілізацію, не мають законних підстав для виїзду за державний кордон України та мають бажання будь-яким способом перетнути український кордон.

Так, ОСОБА_10 , ОСОБА_6 та невстановлені у ході досудового розслідування особи, діючи за попередньою змовою між собою, переслідуючи корисливий мотив, у невстановлений в ході досудового розслідування час, приступили до реалізації злочинного умислу, спрямованого на організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України, сприяння незаконному переправленню осіб через державний кордон України порадами, вказівками, наданням засобів або усуненням перешкод за грошову винагороду.

ОСОБА_10 , ОСОБА_6 та невстановлені в ході досудового розслідування особи за попередньою змовою, усвідомлюючи наслідки своїх дій, склали при цьому єдиний план злочинних дій, відомий кожному з учасників, з розподілом функцій кожного, спрямованих на реалізацію цього плану.

Так, невстановлена у ході досудового розслідування особа, діючи за попереднього змовою з ОСОБА_10 , ОСОБА_6 та іншими невстановленими в ході досудового розслідування особами, розуміючи законодавчу процедуру та підстави для виїзду за державний кордон України, підшукала особу з числа громадян України призовного віку, а саме ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який діяв в інтересах ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який виявив бажання незаконно перетнути державний кордон України.

Продовжуючи реалізацію злочинного умислу, направленого на організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України, шляхом сприяння порадами, вказівками, наданням засобів, усуненням перешкод, діючи з корисливих мотивів, за попередньої змовою з ОСОБА_6 , та невстановленими в ході досудового розслідування особами ОСОБА_10 19 травня 2025 року о 15 годині 10 хвилини в офісному приміщенні за адресою: м.Запоріжжя, пр.Соборний, буд.91 прим.65, де остання займається адвокатською діяльністю на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №001800 виданого Радою адвокатів Запорізької області згідно з рішенням №14 від 31 серпня 2018 року, отримала від ОСОБА_11 , який діяв в інтересах ОСОБА_12 , ксерокопії документів для виготовлення інвалідності близькому родичу ОСОБА_12 , а саме матері ОСОБА_13 .

Крім того, отримавши вказані документи ОСОБА_10 зазначила, що вартість послуги щодо організації переправлення через державний кордон України буде коштувати 4000 доларів США.

У подальшому ОСОБА_10 , продовжуючи реалізацію злочинного умислу, діючи згідно розробленого злочинного плану, за попередньою змовою з ОСОБА_6 , та невстановленими в ході досудового розслідування особами, приблизно о 17 годині 00 хвилин того ж дня, перебуваючи у своєму офісному приміщення за раніше вказаною адресою: АДРЕСА_2 , отримала від ОСОБА_11 , який діяв в інтересах ОСОБА_12 , грошові кошти у сумі 4000 доларів США та повідомила, що з ОСОБА_12 через декілька днів зв`яжеться її помічник ОСОБА_6 .

Далі, 20 травня 2025 року продовжуючи реалізацію злочинного умислу, діючи згідно розробленого злочинного плану, за попередньою змовою з ОСОБА_10 , та невстановленими в ході досудового розслідування особами у месенджері «WhatsApp» з номеру НОМЕР_1 з ОСОБА_12 , зв`язалась ОСОБА_6 , яка шляхом листування та дзвінків детально інструктувала та надавала вказівки ОСОБА_12 , про те, що останньому необхідно зробити у мобільному додатку «Резерв+» для отримання направлення на військово-лікарняну комісію та які витяги їй надіслати, при цьому склала заяву, в якій поставила підпис за ОСОБА_12 .

Далі, 21 травня 2025 року, 24 травня 2025 року, 27 травня 2025 року, 28 травня 2025 року, 28 травня 2025 року, 30 травня 2025 року, 03 червня 2025 року, 10 червня 2025 року ОСОБА_6 , продовжуючи реалізацію злочинного умислу, діючи згідно розробленого злочинного плану, за попередньою змовою з ОСОБА_10 , та невстановленими в ході досудового розслідування особами у месенджері «WhatsApp» з номеру НОМЕР_1 шляхом листування та дзвінків продовжувала зв`язок з ОСОБА_12 , та знову надавала вказівки останньому про те, які дії необхідно йому робити у мобільному додатку «Резерв+». У результаті виконаних маніпуляцій ОСОБА_12 , був знятий з розшуку ТЦК та СП, після чого 10 червня 2025 року ОСОБА_6 , призначила зустріч ОСОБА_12 , о 14 годині 00 хвилин біля ІНФОРМАЦІЯ_4 по АДРЕСА_3 .

10 червня 2025 року о 14 годині 00 хвилин ОСОБА_12 , зустрівся з ОСОБА_6 , в раніше обумовленому місці, де остання завела його до будівлі РТЦК та СП та в подальшому супроводжувала при спілкуванні з службовими особами РТЦК та СП, сплати штрафу та подачі необхідних документів. Після цього ОСОБА_6 , передала ОСОБА_12 , висновок військово-лікарняної комісії від 02 червня 2025 року, довідку до акту огляду медико-соціальною експертною комісією на ім`я ОСОБА_13 та повідомила, що найближчим часом він отримає відстрочку від військової служби.

У подальшому, 24 червня 2025 року ОСОБА_12 , попередньо узгодивши час та місце зустрівся з ОСОБА_6 , біля Вознесенівської районної адміністрації за адресою: м.Запоріжжя, вул.Сєдова, буд.6, де останньому працівники адміністрації повинні були надати офіційно відстрочку від мобілізації. Так, ОСОБА_6 , продовжуючи реалізацію злочинного умислу, діючи згідно розробленого злочинного плану, за попередньою змовою з ОСОБА_10 , та невстановленими в ході досудового розслідування особами супроводила ОСОБА_12 , до службового кабінету, який був розташований на другому поверсі адміністрації. У вказаному кабінеті, невстановлена в ході досудового розслідування особа, повідомила, що документи ОСОБА_12 все ще перебувають в РТЦК та СП. Про вказаний факт ОСОБА_12 , повідомив ОСОБА_6 , яка зателефонувала невстановленій в ході досудового розслідування особі, після чого повідомила, що документи для отримання відстрочки від мобілізації не надійшли до адміністрації, через те, що ОСОБА_12 , має працездатну рідну сестру ОСОБА_14 та попрохала надіслати їй особисті документи сестри.

Надалі, в той же день ОСОБА_12 , у месенджері «WhatsApp» на номер НОМЕР_1 , яким користувалась ОСОБА_6 , надіслав фотографії паспорту його сестри ОСОБА_14 та її свідоцтво про шлюб.

05 серпня 2025 року ОСОБА_6 , продовжуючи реалізацію злочинного умислу, діючи згідно розробленого злочинного плану, за попередньою змовою з ОСОБА_10 , та невстановленими в ході досудового розслідування особами о 10 годині 00 хвилин зустрілась з ОСОБА_12 , біля буд. №6 по вул. Сєдова в м. Запоріжжя, де передала останньому медичну довідку про непрацездатність його сестри ОСОБА_14 , яка надає право ОСОБА_12 , безперешкодно отримати право на відстрочку від військової служби з метою перетнути кордон України та зазначила, що необхідні документи для отримання такого права направлені ОСОБА_6 засобами поштового зв`язку до Департаменту соціального захисту Районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району.

Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_10 на шлях виправлення та перевиховання не стала та вчинила новий аналогічний злочин при таких обставинах:

Так, ОСОБА_10 , переслідуючи корисливий мотив, діючи повторно у невстановлений в ході досудового розслідування час приступила до реалізації злочинного умислу, спрямованого на організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України, сприяння незаконному переправленню осіб через державний кордон України порадами, вказівками, наданням засобів або усуненням перешкод за грошову винагороду.

У подальшому ОСОБА_10 , продовжуючи реалізацію злочинного умислу, діючи згідно розробленого злочинного плану, повторно, в денний час перебуваючи у своєму офісному приміщенні за адресою: АДРЕСА_2 , зустрілась з ОСОБА_11 , який діяв в інтересах ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , де ОСОБА_11 , повідомив, що ОСОБА_15 , бажає виїхати за межі державного кордону України.

ОСОБА_10 зазначила, що вартість послуги щодо організації переправлення через державний кордон України буде коштувати 6000 доларів США на власноруч написала ОСОБА_11 перелік документів, який необхідно надати.

Так, 13 серпня 2025 року ОСОБА_10 , продовжуючи реалізацію злочинного умислу, діючи згідно розробленого злочинного плану, в денний час, повторно, перебуваючи у своєму офісному приміщенні за адресою: м.Запоріжжя, пр.Соборний, буд.91 прим,65, зустрілась з ОСОБА_11 , від якого отримала грошові кошти у сумі 6000 доларів США, після чого остання була затримана працівниками поліції в порядку ст.208 КПК України.

13 серпня 2025 року ОСОБА_6 було вручене повідомлення про підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

Підозрювана ОСОБА_6 , її захисник - адвокат ОСОБА_7 у судове засідання не з`явились, були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання. 19 вересня 2025 року на адресу суду надійшло клопотання про здійснення провадження за відсутності підозрюваної та її захисника. На апеляційній скарзі наполягають та просять задовольнити.

Прокурор у судове засідання не з`явився, був належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання. Надіслав клопотання про розгляд апеляційної скарги без його участі у зв`язку із зайнятістю у інших судових засіданнях, та без проведення відео фіксації. Апеляційну скаргу просить залишити без задоволення, ухвалу слідчого судді без змін.

Клопотань про відкладення розгляду провадження учасники процесу не надсилали.

За наведених вище обставин, колегія суддів вважає за можливе здійснювати апеляційний перегляд ухвали слідчого судді за відсутністю підозрюваної, її захисника та прокурора належним чином повідомлених про день, час та місце проведення апеляційного розгляду, так як відповідно до вимог ч.4 ст.405 КПК України, ці обставини не є перешкодою для апеляційного розгляду.

На підставі ч.4 ст.107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження у суді не здійснюється.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про можливість проведення апеляційного розгляду без участі сторін та без фіксування судового засідання технічними засобами.

Заслухавши доповідь судді; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до таких висновків.

Згідно з вимогами ст.ст.177, 178 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою - є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

На думку колегії суддів, слідчий суддя дотримався цих вимог закону при розгляді клопотання.

З наданих суду матеріалів кримінального провадження убачається, що наведені у клопотанні слідчого підстави для застосування щодо підозрюваної ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою перевірялись слідчим суддею при розгляді клопотання. При цьому, у судовому засіданні заслухані пояснення підозрювану, доводи її захисника, прокурора та з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо застосування запобіжного заходу.

Відповідно до вимог ст.178 КПК України, слідчим суддею врахована вагомість наявних доказів вчинення кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_6 , дані про її особу, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваній у разі визнання її винуватою у інкримінованому їй правопорушенні, а також конкретні обставини вказаного кримінального правопорушення.

Як убачається з наданих матеріалів провадження та встановлено слідчим суддею, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, а саме в організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів та усунення перешкод, за попередньою змовою групою осіб, вчинені з корисливих мотивів.

Обґрунтованість підозри в апеляційній скарзі не оспорюється та підтверджується доданими до клопотання доказами, зазначеними як в самому клопотанні так і в ухвалі слідчого судді.

Перевіряючи доводи клопотання щодо наявності ризиків, про які вказано у клопотанні, слідчий суддя фактично дійшов висновку про те, що окремі вказані у клопотанні ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, існують, і мають високу ступінь вірогідності. Зокрема, слідчий суддя погодився з існуванням ризиків переховування від досудового розслідування та суду, вчинення нового кримінального правопорушення, а також можливість впливу на свідків.

Як зазначено вище, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, яке є тяжким злочином, за який передбачено суворе покарання - виключно у виді позбавлення волі на тривалий строк - від семи до дев`яти років.

З оскаржуваної ухвали убачається, що слідчий суддя при розгляді клопотання врахував фактичні обставини кримінального правопорушення, вагомість наявних доказів про обґрунтованість підозри, про яку повідомлено ОСОБА_6 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України; тяжкість покарання, що загрожує підозрюваній у разі визнання її винуватою у вищевказаному кримінальному правопорушенні; обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема відомості про особу підозрюваної.

З огляду на фактичні обставини провадження, ступінь тяжкості інкримінованого ОСОБА_6 правопорушення та суворість можливого покарання, а також враховуючи відомості про особу підозрюваної у сукупності, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про доведеність ризиків, вказаних у клопотанні, і про те, що інші запобіжні заходи будуть недостатніми для запобігання цим ризикам.

Свої висновки слідчий суддя належним чином вмотивував.

У зв`язку з викладеним, застосування до підозрюваної запобіжного заходу у виді тримання під вартою є цілком обґрунтованим та відповідає вимогам, визначеним ст.ст.177, 178 КПК України.

Вказані висновки слідчого судді стороною захисту в апеляційній скарзі не спростовані з наданням відповідних доказів.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя врахував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість тримання особи під вартою.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, на думку колегії суддів, правильності висновків суду першої інстанції не спростовують.

Не відповідає дійсності твердження захисника про те, що слідчий суддя фактично визнав ОСОБА_6 винною, зазначивши про факт вчинення нею інкримінованого діяння. В оскаржуваній ухвалі слідчий суддя зазначав, що ОСОБА_6 є підозрюваною у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, і не вирішував питань, які мають вирішуватися при розгляді провадження по суті.

Колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою та належним чином вмотивованою, а доводи апелянта про протилежне суперечать матеріалам провадження і змісту цієї ухвали.

Щодо твердження сторони захисту про те, що слідчий суддя безпідставно відмовив в задоволенні клопотання сторони захисту про передання ОСОБА_6 на поруки ОСОБА_8 , колегія суддів звертає увагу на таке.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею перевірялося питання щодо можливості застосування до підозрюваної більш м`якого запобіжного заходу, зокрема такого, про який просила сторона захисту.

Разом з тим, в ухвалі зазначені обставини, з урахуванням яких слідчий суддя дійшов висновку про неможливість застосування до підозрюваної іншого ніж тримання під вартою запобіжного заходу, зокрема передання на поруки ОСОБА_8 .

З оскаржуваної ухвали убачається, що слідчий суддя дійшов висновку про те, що ОСОБА_8 хоча й заслуговує на повагу і довіру з огляду на його діяльність та життєву позицію, але з огляду на фактичні обставини провадження, не має вирішального впливу на поведінку підозрюваної, на що вказують обставини, викладені в повідомленні про підозру, яка є обґрунтованою.

Вказані висновки слідчого судді підозрюваною і стороною захисту не спростовані з наданням відповідних доказів, та з цими висновками погоджується і колегія суддів.

Водночас слідчим суддею при застосуванні щодо підозрюваної запобіжного заходу у виді тримання під вартою одночасно визначено заставу, як альтернативний запобіжний захід, в розмірі, передбаченому п.2 ч.5 ст.182 КПК України.

Перевіряючи доводи сторони захисту про те, що визначений розмір застави є непропорційним та завідомо непомірним, який позбавив ОСОБА_6 можливості внесення її та перетворив запобіжний захід на покарання, що є прямим порушенням ч.ч.4,5 ст.182 КПК України, колегія суддів звертає увагу на таке.

Слідчим суддею при визначенні розміру застави враховано вимоги ч.3 ст.183 КПК України, відповідно до яких, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до вимог ч.4 ст.182 КПК України, розмір застави визначений слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового стану підозрюваної, інших даних про її особу та встановлених ризиків.

З урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового, сімейного стану підозрюваної та встановлених ризиків, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для зменшення розміру застави, визначеного слідчим суддею.

Слідчий суддя дійшов правильного висновку про можливість визначення розміру застави, що становить 242240,00 грн (двісті сорок дві тисячі двісті сорок гривень 00 коп.) гривень 00 копійок, як альтернативу застосованому запобіжному заходу у виді тримання під вартою, оскільки саме такий розмір застави зможе достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваною своїх процесуальних обов`язків, у разі її внесення.

Доводи сторони захисту про непомірність для ОСОБА_6 визначеного розміру застави не є переконливими, з огляді і на те, що згідно з матеріалами провадження, застава у вказаному розмірі була внесена та ОСОБА_6 була звільнена з-під варти.

З матеріалів провадження та з оскаржуваної ухвали убачається, що всі обставини, що мають значення для правильного вирішення клопотання, слідчим суддею дослідженні повно і всебічно.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі стороною захисту, на думку колегії суддів, правильності висновків суду першої інстанції теж не спростовують.

Отже, підстав для задоволення поданої апеляційної скарги колегія суддів не убачає.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст.407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу захисника підозрюваної ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою, з триманням у Державній установі «Запорізький слідчий ізолятор», строком на шістдесят днів до 13 жовтня 2025 року, з визначенням застави у розмірі вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 242240,00 грн. (двісті сорок дві тисячі двісті сорок гривень 00 коп.), залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4