Провадження № 1-кп/752/1584/26
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.01.2026 року м. Київ

Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши в приміщенні суду в м. Києві у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0002199 відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, громадянина України, освіта вища, не працевлаштованого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 185 ч. 4, 357 ч. 1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_5 у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 13.05.2025 року, перебуваючи за адресою: місто Київ, поблизу станції метро «Васильківська», реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на привласнення офіційних документів, а саме - банківської картки, розуміючи протиправність своїх умисних дій, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, розуміючи, що вказанні документи є важливими особистими документами, втрата яких істотно ускладнить реалізацію особою своїх прав, свобод та законних інтересів, впевнившись що за його діями ніхто з сторонніх осіб не спостерігає, привласнив банківську картку емітовану в АТ «ПУМБ» № НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_4 . Після чого, покинув місце вчинення кримінального правопорушення, маючи реальну можливість розпоряджатись викраденим майном на власний розсуд.

Таким чином ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 357 ч. 1 КК України, а саме - привласнення офіційного документу, вчинене з корисливих мотивів.

Крім того, він же 13.05.2025 року, заволодівши банківською картою емітованою «ПУМБ» № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_4 , маючи до неї доступ, реалізуючи свій злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, таємно, умисно, з корисливих мотивів та мети, в умовах воєнного стану, шляхом вільного доступу, скориставшись карткою «ПУМБ» № НОМЕР_1 , шляхом безконтактної оплати, для здійснення якої, пароль від картки не потрібен, в період часу з 13.05.2025 року по 02.07.2025 року, розпоряджався вищевказаною банківською карткою на власний розсуд, шляхом купівлі продуктів та товарів в магазинах розміщених на території м. Києва, а саме до моменту закінчення грошових коштів на вказаній картці. Своїми діями ОСОБА_5 завдав матеріальної шкоди потерпілій ОСОБА_4 на загальну суму 58 795 гривень 18 копійок.

Таким чином ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 185 ч. 4 КК України, а саме - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

Обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованованих йому кримінальних правопорушень визнав в повному обсязі за обставин, викладених у обвинувальному акті, та показав суду про те, що у травні 2025 року він перебував поблизу станції метро «Васильківська», де знайшов банківську картку, яка належала іншій особі, після чого привласнив собі вказану банківську картку. В подальшому вказаною банківською карткою розраховувався в магазинах шляхом безконтактної оплати, оскільки пароль для здійснення вказаних оплат не потрібен був. Зазначив, що завдану матеріальну шкоду потерпілій відшкодував в повному обсязі.

Щиро розкаявся у вчиненому.

Відповідно до ст. 349 ч. 3 КПК України за згодою сторін судом було визнано недоцільним дослідження доказів щодо таких обставин, які ніким не оспорюються, оскільки учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції.

В зв`язку з викладеним суд обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого та дослідженням таких матеріалів кримінального провадження, що характеризують його особу, та надійшов до висновку про те, що дії обвинуваченого ОСОБА_5 за ст. ст. 185 ч. 4, 357 ч. 1 КК України кваліфіковані правильно як таємне викрадення чужого майна - крадіжка, вчинена в умовах воєнного стану, та як привласнення офіційного документа, вчиненого з корисливих мотивів.

При обранні покарання обвинуваченому суд враховує:

- ступінь тяжкості кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 4 КК України, яке відноситься кримінальним законом до категорії тяжких злочинів;

- ступінь тяжкості кримінального правопорушення, передбаченого ст. 357 ч. 1 КК України, яке відноситься кримінальним законом до категорії кримінальних проступків;

- особу обвинуваченого, який не одружений, не працевлаштований, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше до кримінальної відповідальності не притягався.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого згідно ст. 66 КК України, є його щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень та відшкодування завданої матеріальної шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

На підставі викладеного суд надходить до висновку про те, що перевиховання та виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 можливе без ізоляції від суспільства, а тому необхідно призначити йому покарання за ст. 185 ч. 4 КК України у виді позбавлення волі та за ст. 357 ч. 1 КК України у виді обмеження волі, із застосуванням ст. 70 ч. 1 КК України - призначенням остаточного покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим - у виді позбавлення волі, та із застосуванням правил ст. 75 КК України - звільненням від відбування покарання з випробуванням та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, а саме: протягом іспитового строку не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти зазначений орган про зміну місця проживання, вважаючи таке покарання необхідним і достатнім для виправлення винного та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Долю речового доказу слід вирішити згідно вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368, 374 КПК України, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 185 ч. 4, 357 ч. 1 КК України, та призначити йому покарання:

- за ст. 185 ч. 4 КК України - 5 (п`ять) років позбавлення волі;

- за ст. 357 ч. 1 КК України - 1 (один) рік обмеження волі.

Згідно ст. 70 ч. 1 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_5 остаточне покарання за сукупністю злочинів - 5 (п`ять) років позбавлення волі.

Згідно ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки.

Згідно ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки протягом іспитового строку не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти зазначений орган про зміну місця проживання.

Речовий доказ:

- банківську картку АТ "ПУМБ" № НОМЕР_1 , яка зберігається при матеріалах даного кримінального провадження, - залишити там же.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд міста Києва протягом 30 діб з дня його проголошення.

На підставі ст. 376 ч. 3 КПК України роз`яснити учасникам кримінального провадження право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Відповідно до ст. 376 ч. 6 КПК України роз`яснити учасникам кримінального провадження їх право отримання в суді копії вироку, вручити його обвинуваченому - негайно.

Суддя ОСОБА_1