Провадження № 1-кс/201/4097/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2025 року м. Дніпро

Слідча суддя Соборного районного суду міста Дніпра ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в залі Соборного районного суду міста Дніпра клопотання начальника Нікольського відділу Маріупольської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000897 від 15 вересня 2025 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 111, ч. 7 ст. 111-1 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Прокурор звернулася до слідчого судді з клопотання про арешт майна у кримінальному провадженні за № 0000897 від 15 вересня 2025 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 111, ч. 7 ст. 111-1 КК України, з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання та запобігання можливості відчуження, а саме на:

- 1/3 частки власності на нерухоме майно квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , з позбавленням його власника в особі ОСОБА_4 права відчуження, розпорядження та користуванням нею у будь-який спосіб та/або вчинення перелічених дій іншими особами за його дорученням (довіреністю, тощо).

В обґрунтуванні клопотання слідчий зазначив, що досудовим розслідуванням встановлено, що громадянин України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , станом на 15 березня 2022 року, з мотивів непогодження з політикою чинної влади в Україні та підтримки входження тимчасово окупованих територій України до складу російської федерації, будучи обізнаним про факт ведення вказаною державою агресивної війни проти України, невизнання рф поширення державного суверенітету України на тимчасово окупованій її території, керуючись ідеологічними та корисливими мотивами, діючи умисно, добровільно прийняв рішення у період воєнного стану зайняти посаду у незаконно створеному на тимчасово окупованій території м. Донецька, Донецької області правоохоронному органі (мовою оригіналу) «Министерстве внутренних дел Донецкой Народной Республики» («Міністерстві внутрішніх справ Донецької народної республіки».). В подальшому, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, а також негативні наслідки, що можуть настати внаслідок їх реалізації, добровільно прийняв пропозицію, надав згоду та зайняв посаду (мовою оригіналу) «Начальника Автохозяйства Министерства внутренних дел Донецкой Народной Республики» (Начальника Автогосподарства Міністерства внутрішніх справ Донецької Народної Республіки) у незаконно створеному на тимчасово окупованій території м. Донецька Донецької області правоохоронному органі, розташованому за адресою: Донецька область, м. Донецьк, вул. Горького буд. 61.

Таким чином, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у добровільному зайнятті громадянином України посади в незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.

Станом на 24 лютого 2022 року громадянин України ОСОБА_4 , діючи в період збройного конфлікту, умисно, з ідеологічних та корисливих мотивів, з метою заподіяння шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності України, перебуваючи на тимчасово окупованій території Донецької області, займав посаду (мовою оригіналу) «Начальника Автохозяйства Министерства внутренних дел Донецкой Народной Республики» (Начальника Автогосподарства Міністерства внутрішніх справ Донецької Народної Республіки), розташованого за адресою вул. Горького, буд. 61, який є правоохоронним органом.

Займаючи вищевказану посаду та продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на вчинення державної зради в період збройного конфлікту, ОСОБА_4 у період з 24 лютого 2022 року по 07 березня 2022 року приймав участь у проведенні «спеціальної військової операції», а саме організовував будування інженерних споруд, переправ, що забезпечувало пересування техніки військових формувань на території України, приймав участь в організації штурму на металургійному комбінаті «Азовсталь» у м. Маріуполь Донецької області, де керував проломом інженерно-бетонних споруд, що надало можливість доступу бронетанкової техніки та штурмових підрозділів на територію комбінату.

24 серпня 2022 року загальними зборами трудового колективу Автогосподарства МВС днр представлений до нагородження медаллю «За звільнення Маріуполя».

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у державній зраді, тобто у вчиненні громадянином України умисного діяння на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній безпеці України, що полягало у переході на бік ворога в період збройного конфлікту, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України.

Так, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи в період збройного конфлікту, умисно, з корисливих та ідеологічних мотивів, з метою заподіяння шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності України, добровільно погодився прийняти участь у бойових діях на боці ворога (країни-агресора) РФ.

Станом на 07 березня 2022 року (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено) громадянин України ОСОБА_4 , діючи в умовах воєнного стану, умисно, з ідеологічних та корисливих мотивів, з метою заподіяння шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності України, перебуваючи на тимчасово окупованій території Донецької області, займав посаду (мовою оригіналу) «Начальника Автохозяйства Министерства внутренних дел Донецкой Народной Республики» (Начальника Автогосподарства Міністерства внутрішніх справ Донецької Народної Республіки), розташованого за адресою вул. Горького буд. 61, який є правоохоронним органом.

Займаючи вищевказану посаду та продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на вчинення державної зради в період збройного конфлікту, ОСОБА_4 приймав участь у проведенні «спеціальної військової операції», а саме організовував будування інженерних споруд, переправ, що забезпечувало пересування техніки військових формувань на території України, приймав участь в організації штурму на металургійному комбінаті «Азовсталь» у м. Маріуполь Донецької області, де керував проломом інженерно-бетонних споруд, що надало можливість доступу бронетанкової техніки та штурмових підрозділів на територію комбінату.

24 серпня 2022 року загальними зборами трудового колективу Автогосподарства МВС днр представлений до нагородження медаллю «За звільнення Маріуполя».

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у державній зраді, вчиненої в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні громадянином України умисного діяння на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній безпеці України, що полягало у переході на бік ворога, вчиненого в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

У зв`язку зі збройною агресією Російської Федерації, воєнним станом в Україні, захопленням території м. Донецька та проведенням бойових дій, беручи до уваги те, що існують достатні підстави вважати, що ОСОБА_4 перебуває на тимчасово окупованій території України та обґрунтовану неможливість вручити повістку про виклик особи, з дотриманням вимог ст. ст. 111, 135, 278 КПК України, 11 вересня 2025 року в газеті «Урядовий кур`єр» № 186 яка є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора опубліковано повідомлення про підозру ОСОБА_4 та повістки про виклик підозрюваного на 15 вересня 2025 року з 09 години 00 хвилин до 14 години 00 хвилин, 16 вересня 2025 року з 09 години 00 хвилин до 14 години 00 хвилин, 17 вересня 2025 року з 09 години 00 хвилин до 12 години 00 хвилин, до Маріупольської окружної прокуратури Донецької обласної прокуратури для проведення слідчих та процесуальних дій у кримінальному провадженні, отримання письмового повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 7 ст. 111-1 КК України та ч. 1, 2 ст. 111 КК України, допиту підозрюваного, тощо.

Жодного разу у призначений час та місце громадянин України ОСОБА_4 не з`явився, про неможливість та причини неприбуття не повідомив. Крім цього, 11 вересня 2025 року письмове повідомлення про підозру ОСОБА_4 , з дотриманням вимог ст. ст. 111, 135, 278 КПК України, вручено захиснику ОСОБА_4 адвокатові ОСОБА_5 .

Таким чином, 11 вересня 2025 року у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , набув статусу підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 7 ст. 111-1 КК України та ч. 1, 2 ст. 111 КК України.

Враховуючи той факт, що місце знаходження підозрюваного на підконтрольній українській владі території не встановлено, за викликом останній не прибув та про причини неможливості прибуття не повідомив, постановою від 17 вересня 2025 року на підставі ст. 281 КПК України підозрюваного ОСОБА_4 оголошено врегіональний, державний (міждержавний), міжнародний розшук.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 7 ст. 111-1 КК України та ч. 1, 2 ст. 111 КК України, повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

- матеріалами, зібраними оперативними підрозділами, відповідно до ст. 99 ч. 2 КПК України доказом, а саме: повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення та рапортом про протиправне діяння ОСОБА_4 ;

- протоколом огляду від 10 березня 2025 року, офіційного сайту мовою оригіналу «ГИС НПА ДНР», де виявлений мовою оригіналу «Указ донецкой народной республіки № 5 от 08.11.2014 «О дате создания Министерства внутренних дел донецкой народной республіки», в якому за зазначено, що мовою оригіналу «17.07.2014 Совет министров донецкой народной республіки принял постановление № 17-4 «О создании министерства внутренних дел донецкой народной республіки». Крім того, на вканому сайті було виявлено мовою оригіналу «Закон днр « О внутренних войсках МВД», затверджений 20 березня 2015 року мовою оригіналу «Постановлением народного сонета днр»;

-протоколом про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії у вигляді зняття інформації з електронних інформаційних систем від 10 квітня 2015 року;

-протоколом огляду від 11 вересня 2025 року, під час якого було оглянуто додаток лазерний компактний диск інв. 136т як додатку до протоколу про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії у вигляді зняття інформації з електронних інформаційних систем від 10 квітня 2015 року. Під час огляду виявлено файл pdf файл під назвою «2747-01-27 от 19.09.2022_Гречихин, Яворскии?, Колле». Під час перегляду даного файлу виявлено копію мовою оригіналу «нагарадной лист министерства внутренних дел донецкой народной республіки на ОСОБА_6 , выписка из протокола общего собрания трудового коллектива Автохозяйства мвд днр на ОСОБА_6 , копии удостоверений про награды ОСОБА_6 , справка информационного центра министерства внутренних дел донецкой народной республики об отсутвии судимости, копии паспорта гражданина донецкой народной республики выданный 30.09.2016 код подразделения 001 на мовою оригіналу « ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 »;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_7 , під час якого останній пояснив, що з 1997 по серпень 2014 рік він працював на посаді водія автотранспортного відділення ГУМВС України в Донецькій області з дислокацією у м. Донецьку. На теперішній час він працюю на посаді водія автотранспортних засобів центру забезпечення ГУНП в Донецькій області. Свідок ОСОБА_7 пояснив, що з ОСОБА_4 він познайомився в той час, коли разом працювали в автогосподарстві ГУМВС України в Донецькій області, останній працював на посаді командира автомобільного взводу автогосподарства ГУМВС України в Донецькій області. Останній раз бачив ОСОБА_4 в середині серпня 2014 року в місті Донецьку в місці дислокації автогосподарства ГУМВС України в Донецькій області. До нього було доведено розпорядження керівництва виїжджати в с. Юрзуф Мангушського району Донецької області, після чого свідок виїхав. З того часу з ОСОБА_4 ніяких стосунків не підтримував;

- протоколом огляду за участю свідка ОСОБА_7 , під час якого останній пояснив, що на наданій йому для огляду фотокопії паспорту «донецкой народной республики Миграционной службы Министерства внутренних дел, выданный выданный 30.09.2016 код подразделения 001 на мовою оригіналу « ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 », дійсно зображений ОСОБА_4 , тобто саме та особа з якою він працював в автотранспортному відділенні ГУМВС України в Донецькій області. Саме про цього громадянина він говорив під час допиту у якості свідка 16 липня 2025 року;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_8 , під час якого надала аналогічні пояснення свідку ОСОБА_7 ;

- протоколом впізнання за участю свідка ОСОБА_8 під час якого серед чотирьох фотографій свідок впізнала ОСОБА_4 ;

- протоколом огляду за участю свідка ОСОБА_8 , під час якого остання пояснила, що на наданій їй для огляду фотокопії паспорту «донецкой народной республики Миграционной службы Министерства внутренних дел, выданный выданный 30.09.2016 код подразделения 001 на мовою оригіналу « ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 », дійсно зображений ОСОБА_4 , тобто саме та особа з якою вона працювала в автотранспортному відділенні ГУМВС України в Донецькій області. Саме про цього громадянина вона говорила під час допиту у якості свідка 03 вересня 2025 року;

- іншими матеріалами досудового розслідування в загальній сукупності

Згідно з інформації з Державного реєстру речових прав встановлено, що у приватній власності підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходиться наступне майно: 1/3 частки власності на нерухоме майно квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно зі ч. 2 ст. 111 КК України передбачає покарання у вигляді позбавленням волі на строк п`ятнадцять років або довічним позбавленням волі, з конфіскацією майна.

Відповідно до ч. 7 ст. 111-1 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від дванадцяти до п`ятнадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

У цьому випадку, з урахуванням положень ч. 11 ст. 170 КПК України, виникає необхідність у накладенні арешту на належні ОСОБА_9 вище перелічене майно шляхом встановлення відносно них заборони відчуження та розпорядження у будь-який спосіб.

Згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.

За таких обставин, зазначене майно підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 7 ст.111-1 та ч. 1, 2 ст. 111 КК України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , може бути конфісковано в дохід держави у разі призначення такого виду покарання.

Сторона обвинувачення, станом на час подання клопотання, не володіє інформацією про те, чи передавав підозрюваний за довіреністю або іншим чином право відчужувати належне йому майно своїм родичам або іншим особам.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Прокурор у судове засідання для розгляду клопотання не з`явилася, про час та місце його розгляду повідомлена належним чином, подала до суду заяву про розгляд клопотання про арешт майна за її відсутності, на задоволенні наполягала, неприбуття прокурора в судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

З метою забезпечення арешту майна, клопотання розглядається без повідомлення підозрюваного та його захисника.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Відповідно до ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання за відсутності осіб, що не з`явилися.

Як вбачається з матеріалів справи, 11 вересня 2025 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч. 1, 2 ст. 111, ч. 7 ст. 111-1 КК України.

Санкція злочину, передбаченого ч.ч. 1, 2 ст. 111, ч. 7 ст. 111-1 КК України, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 , передбачає додаткове покарання у виді конфіскації майна.

Також встановлено, що згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (№ інформаційної довідки 441611885), підозрюваному ОСОБА_4 на праві приватної власності належить:

- 1/3 частки власності на нерухоме майно квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 ,реєстраційний номер майна 18625770.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Чинний кримінальний процесуальний закон покладає на орган досудового розслідування обов`язок вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні (ч. 1ст. 170 КПК України), який полягає у тимчасовому, до скасування у встановленому КПК порядку, позбавлення права відчуження, розпорядження та/або користування майном, у тому числі для можливої конфіскації майна.

Згідно з вимогами ч. 2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою збереження доказів, забезпечення спеціальної конфіскації майна та забезпечення конфіскації майна, як виду покарання.

Відповідно до вимог ч. 3, 4, 5 ст. 170 КПК України, у випадках, передбачених п. 1, 2, 3 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладаєтьсяна майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, або на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених КК України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати в тому числі: правову підставу для арешту майна; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених в тому числі й п. 1-3 ч. 2 ст. 170 КПК України; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Вказана позиція відображена, зокрема й в рішенні Суду від 30 серпня 1990 року у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства».

З матеріалів провадження, наданих слідчому судді, які обґрунтовують клопотання, вбачається, що зазначені обставини підозри ОСОБА_4 , могли мати місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних та доказами. Тобто існують обґрунтовані підстави підозрювати ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч. 1, 2 ст. 111, ч. 7 ст. 111-1 КК України, санкція якої передбачає у тому числі конфіскацію майна.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, то на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише можна визначити, що причетність ОСОБА_4 до скоєння кримінального правопорушення, підозра у якому йому повідомлено, є вірогідною та достатньою для застосування слідчим суддею щодо нього такого обмежувального заходу, як арешт майна.

Окрім того, в судовому засіданні встановлено, що майно, на яке просить накласти арешт прокурор, знаходиться у власності підозрюваного, а тому існує обґрунтований ризик його відчуження задля запобігання можливої конфіскації у разі в майбутньому доведеності висунутого обвинувачення.

За таких обставин, слідча суддя приходить до висновку, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий процесуальний примус, як накладення арешту на вказане майно, що належить підозрюваному та надасть змогу виконати завдання, для виконання якого слідчий звернувся із клопотанням.

А тому клопотання про накладення арешту на майно підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, слідча суддя

П О С Т А Н О В И Л А:

Клопотання начальника Нікольського відділу Маріупольської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000897 від 15 вересня 2025 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 111, ч. 7 ст. 111-1 КК України, задовольнити.

Накласти арешт на майно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке належить йому на праві приватної власності, а саме на:

- 1/3 частку квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , з позбавленням його власника в особі ОСОБА_4 права відчуження, розпорядження та користуванням нею у будь-який спосіб та/або вчинення перелічених дій іншими особами за його дорученням (довіреністю, тощо).

Роз`яснити, що відповідно до ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідча суддя ОСОБА_1