Справа № 214/9346/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2025 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт та угоду про визнання винуватості у межах кримінального провадження № 0001772від 08.09.2025 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, неодруженого, маючого неповну вищу освіту, на утриманні дітей не маючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 20.06.2023 Тернівським районним судом м. Кривий Ріг за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 357 ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки, звільнений 23.08.2024 по відбуттю строку покарання

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст.258, ч. 1 ст. 263 та ч. 1 ст. 263-1 КК України

за участю: прокурора - ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції), обвинуваченого - ОСОБА_3 ( в режимі відеоконференції)., захисника - ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до обвинувального акту, який надійшов до суду, в період військового стану, у невстановлений час представниками спеціальної служби іноземної держави - Федеральної служби безпеки Російської Федерації посилено ведеться розвідувально-підривна діяльність проти України, що полягає: в ослабленні державної влади України та держави в цілому; її самостійності усередині країни та незалежності у міжнародних відносинах; захищеності території країни в існуючих кордонах від будь-яких посягань; підготовленості держави до захисту від зовнішньої збройної агресії або збройного конфлікту; дестабілізації суспільно політичної обстановки всередині країни; створенні умов для діяльності іноземної розвідки (вербування агентури серед жителів України); збиранні інформації, що представляє інтерес для іноземної розвідки та її подальшого використання РФ задля отримання переваг над Україною в області збройних сил, військових дій, зовнішньої політики, втручання у внутрішню політику суверенної держави, для маніпулювання суспільними настроями населення України, розпалювання сепаратистських настроїв серед населення окремих регіонів, організації інформаційної експансії з боку РФ тощо.

При цьому, представники спеціальних служб Російської Федерації, усвідомлюючи перевагу вчинення злочинів, які можуть призвести до заподіяння значної майнової шкоди та настання інших тяжких наслідків, спрямованих на дестабілізацію суспільно-політичної обстановки та втрати авторитету органів державної влади України, а також які завдають шкоди життю та здоров`ю громадян України, у тому числі військовослужбовців, співробітників правоохоронних органів та представників інших передбачених законодавством України військових формувань, з метою ослаблення держави, у невстановлений спосіб підшукували осіб, негативно налаштованих стосовно державної влади України.

Так, 05.07.2025 представник спеціальних служб Російської Федерації, що використовував обліковий запис на ім`я « ОСОБА_6 » в месенджері «Telegram» звернувся до ОСОБА_3 , який використовував обліковий запис з номером оператора мобільного зв`язку НОМЕР_1 , та запропонував за грошову винагороду, сприяти, шляхом виготовлення саморобного пристрою вибухової дії (далі - СВП) та передання його іншим особам, у вчиненні теракту, на що останній погодився.

У подальшому, представник спеціальних служб Російської Федерації, який використовував обліковий запис на ім`я « ОСОБА_6 » в месенджері «Telegram» надав злочинні вказівки ОСОБА_3 щодо закупівлі компонентів для подальшого виготовлення СВП, та надіслав на власний криптогаманець ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 250 доларів США, з метою закупівлі необхідних компонентів для виготовлення СВП.

Далі, у невстановлений період часу, ОСОБА_3 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу направленого на пособництво на вчинення терористичного акта, виконуючи вказівки представника спеціальних служб Російської Федерації, що використовував обліковий запис на ім`я « ОСОБА_6 » в месенджері «Telegram», який діяв в інтересах спеціальних служб Російської Федерації, перебуваючи у м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, придбав необхідні компоненти, згідно з наданою інструкцією.

Після чого, 08.07.2025 ОСОБА_3 , не відмовляючись від раніше розробленого злочинного плану, за попередньою змовою групою осіб, перебуваючи за місцем свого фактичного мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , на виконання завдання представника спеціальних служб Російської Федерації, який використовує обліковий запис « ОСОБА_6 » в месенджері «Telegram», прийняв рішення про виготовлення СВП.

У той же день, діючи умисно, реалізуючи спільний злочинний умисел, направлений на пособництво до вчинення терористичного акта, за попередньою змовою групою осіб, на виконання вказівок представника спеціальних служб Російської Федерації, ОСОБА_3 , перебуваючи за місцем свого фактичного мешкання, зв`язався з представником спеціальних служб Російської Федерації, який використовує обліковий запис « ОСОБА_6 », за допомогою аудіо виклику, для отримання подальших покрокових інструкцій з виготовлення СВП.

У подальшому, 08.07.2025 більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_3 , діючи умисно, всупереч «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України №622 від 21.08.1998, не маючи дозволу, передбаченого положенням «Про дозвільну систему», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року № 576, поєднав в скляній банці ацетон, електроліт, очисний засіб «Ваніш», запік селітру в духовій шафі, яку в подальшому поєднав з алюмінієвою пудрою та помістив у бутиль. Після чого, використовуючи мобільні телефони, шприци, гірлянду та сім картки виконав всі дії для закінчення виготовлення СВП, який в подальшому мав бути переданий, за вказівкою представникам спеціальних служб Російської Федерації, іншим співучасникам для скоєння терористичного акту, тобто вчинення вибуху, який створював небезпеку для життя та здоров`я людини, настання інших тяжких наслідків, вчиненому з метою порушення громадської безпеки та залякування населення.

Після виготовлення 08.07.2025 технічно придатного до використання саморобного пристрою вибухової дії, ОСОБА_3 діючи умисно, без передбаченого законом дозволу, всупереч «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України №622 від 21.08.1998, не маючи дозволу, передбаченого положенням «Про дозвільну систему», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року № 576, продовжив зберігати СВП за місцем свого фактичного мешкання за адресою: АДРЕСА_2 .

Продовжуючи реалізовувати спільний злочинний умисел, направлений на пособництво до вчинення терористичного акту, за попередньою змовою з іншою особою (далі - Особа 1), відносно якої досудове розслідування здійснюється в межах іншого кримінального провадження), 09.07.2025 ОСОБА_3 на виконання вказівок представника спеціальних служб Російської Федерації, який використовує обліковий запис «VASHA_PODDERGKA_UA», діючи умисно, без передбаченого законом дозволу, всупереч «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21.08.1998, не маючи дозволу, передбаченого положенням «Про дозвільну систему», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року № 576, переніс виготовлений СВП та залишив (передав) його за координатами GoogleMaps 47.9690647, 33.4334749, поблизу будинку за адресою: Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вул. Покровська, буд. 15, які йому надіслав обліковий запис « ОСОБА_6 » в месенджері «Telegram», з метою його використання Особою 1 , тобто виконав усі дії для надання засобів та знарядь, а також сприяння вчиненню іншим співучасникам дій, спрямованих на вчинення вибуху, який створює небезпеку для життя та здоров`я людей, а також може призвести до заподіяння значної майнової шкоди та настання інших тяжких наслідків, з метою порушення громадської безпеки та залякування населення.

У подальшому, у липні 2025 року представник спеціальних служб Російської Федерації, який використовував обліковий запис на ім`я « ОСОБА_7 » з іменем користувача « ОСОБА_8 » в месенджері «Telegram» звернувся до Особи 1, який використовував обліковий «.» з номером оператора мобільного зв`язку НОМЕР_2 , та запропонувала за грошову винагороду виконувати певні злочинні дії на користь Російської Федерації, на що останній погодився.

У свою чергу, Особа 1 діючи умисно, з метою полегшення вчинення злочину, залучив до вищевказаної протиправної діяльності іншу особу (далі - Особа 2), відносно якої досудове розслідування здійснюється в межах іншого кримінального провадження), який використовував обліковий запис « ОСОБА_9 » з іменем користувача « ОСОБА_10 » в меседжері «Telegram» з абонентським номером телефону НОМЕР_3 та який спільно з Особою 1, в подальшому виконував завдання представників спеціальних служб Російської Федерації.

У подальшому, 10.07.2025 представник спеціальних служб Російської Федерації, який використовував обліковий запис на ім`я « ОСОБА_7 » з іменем користувача « ОСОБА_8 » в месенджері «Telegram», звернувся до Особи 1 та Особи 2, запропонувавши останнім, за грошову винагороду приїхати до відкритої місцевості в районі будинку за адресою:

АДРЕСА_3 , з метою виконання подальших вказівок, на що останні погодились.

Після чого, Особа 1 та Особа 2, стосовно яких, кримінальне провадження виділено окремо, діючи умисно, реалізуючи спільний злочинний умисел, за попередньою змовою групою осіб, на виконання злочинних завдань представника спеціальних служб Російської Федерації, направлених на пособництво на вчинення терористичного акту, приїхали до відкритої місцевості з координатами GoogleMaps 47.9690647, 33.4334749 поблизу будинку за адресою: Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вул. Покровська, буд. 15, де отримали (набули) саморобний пристрій вибухової дії, який для них там залишив ОСОБА_3 , за вказівкою представника спеціальних служб Російської Федерації.

Продовжуючи реалізовувати спільний злочинний умисел приблизно

о 12 год. 00 хв., перебуваючи біля адреси Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, проспект 200-річчя Кривого Рогу, буд. 6, Особа 1 та Особа 2, діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, за вказівкою куратора спеціальних служб Російської Федерації, який використовує обліковий запис на ім`я « ОСОБА_7 » з іменем користувача « ОСОБА_8 » в месенджері «Telegram» , здійснили налаштування мобільного телефону марки «Хiaomi» imei: НОМЕР_4 з карткою мобільного оператора зв`язку НОМЕР_5 шляхом встановлення програмного забезпечення для забезпечення віддаленого доступу куратора до даного пристрою, який поклали у пакунок з СВП.

У подальшому, 10.07.2025 Особа 1 та Особа 2 діючи умисно, реалізуючи спільний злочинний умисел, за попередньою змовою групою осіб, на виконання злочинних завдань представника спеціальних служб Російської Федерації, спрямованих на пособництво на вчинення терористичного акту, перемістили вищевказаний саморобний пристрій вибухової дії до гаражних приміщень з координатами GoogleMaps - 47.8962657, 33.4045435 поблизу будинку за адресою: АДРЕСА_4 , з метою подальшої передачі іншим невставленим на даний час органом досудового розслідування особам.

У наслідок вищезазначених умисних дій співучасників, за невстановлених на даний час органом досудового розслідування обставин, приблизно о 13 год. 35 хв. за координатами GoogleMaps 47.8957296, 33.4049244 поблизу адреси: Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вул. Вадима Гурова, буд. 17а, відбувся вибух вищезазначеного саморобного вибухового пристрою, який створив небезпеку для життя та здоров`я людей, а також міг призвести до заподіяння значної майнової шкоди та настання інших тяжких наслідків.

Наведені дії ОСОБА_3 кваліфіковано за частиною 5 статті 27, за частиною 2 статті 258 КК України - пособництво у терористичному акті, тобто вчиненні вибуху, який створював небезпеку для життя та здоров`я людини, заподіяння значної майнової шкоди та настання інших тяжких наслідків, вчинений з метою порушення громадської безпеки та залякування населення, за попередньому змовою групою осіб.

Так, 08.07.2025 ОСОБА_3 , діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, перебуваючи за місцем свого фактичного мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , на виконання завдання представника спеціальних служб Російської Федерації, який використовує обліковий запис « ОСОБА_6 » в месенджері «Telegram», прийняв рішення про виготовлення СВП.

В той же день, діючи умисно, реалізуючи спільний злочинний умисел, направлений на пособництво на вчинення терористичного акту, за попередньою змовою групою осіб, на виконання вказівок представника спеціальних служб Російської Федерації, ОСОБА_3 , перебуваючи за місцем свого фактичного мешкання зв`язався з представником спеціальних служб Російської Федерації, який використовує обліковий запис « ОСОБА_6 », за допомогою аудіо виклику для отримання подальших покрокових інструкцій з виготовлення СВП.

У подальшому, 08.07.2025 більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_3 , діючи умисно, всупереч «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України №622 від 21.08.1998, не маючи дозволу, передбаченого положенням «Про дозвільну систему», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року № 576, поєднав в скляній банці ацетон, електроліт, очисний засіб «Ваніш», запік селітру в духовій шафі, яку в подальшому поєднав з алюмінієвою пудрою та помістив у бутиль. Після чого, використовуючи мобільні телефони, шприци, гірлянду та сім картки виконав всі дії для закінчення виготовлення СВП.

Таким чином, 08.07.2025 більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_3 , діючи умисно, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , здійснив виготовлення саморобного вибухового пристрою, який став технічно придатним до використання.

Наведені дії ОСОБА_3 кваліфіковано за частиною 1 статті 263-1 КК України - незаконне виготовлення вибухового пристрою.

Так, 08.07.2025 після виготовлення технічно придатного до використання саморобного пристрою вибухової дії, ОСОБА_3 діючи умисно, без передбаченого законом дозволу, всупереч «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України №622 від 21.08.1998, не маючи дозволу, передбаченого положенням «Про дозвільну систему», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року № 576, продовжив зберігати СВП за місцем свого фактичного мешкання за адресою: АДРЕСА_2 .

Продовжуючи реалізовувати спільний злочинний умисел, 09.07.2025

ОСОБА_3 на виконання вказівок представника спеціальних служб Російської Федерації, який використовує обліковий запис «VASHA_PODDERGKA_UA», діючи умисно без передбаченого законом дозволу, всупереч «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21.08.1998, не маючи дозволу, передбаченого положенням «Про дозвільну систему», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року № 576, переніс виготовлений СВП та залишив (передав) за координатами GoogleMaps 47.9690647, 33.4334749, які йому надіслав обліковий запис « ОСОБА_6 » в месенджері «Telegram», з метою його використання іншими особам.

Таким чином, ОСОБА_3 , діючи умисно, 08.07.2025 зберігав за адресою: АДРЕСА_2 , саморобний вибуховий пристрій, який, в подальшому 09.07.2025, переніс з вказаної адреси до ділянки місцевості з координатами GoogleMaps 47.9690647, 33.4334749, поблизу будинку за адресою: Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вул. Покровська, буд. 15, де залишив (передав) його іншим співучасникам злочину, без передбаченого законом дозволу.

Наведені дії ОСОБА_3 кваліфіковано за частиною 1 статті 263 КК України - носіння, зберігання та передача вибухового пристрою без передбаченого законом дозволу.

17 вересня 2025 року, між прокурором відділу нагляду за додержанням законів регіональними органами безпеки Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_4 , якому на підставі ст. 37 КПК України, надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0001772 від 08.09.2025, та ОСОБА_3 , за участю адвоката ОСОБА_5 , в порядку, передбаченому ст.ст. 468, 469 та 472 КПК укладено угоду про визнання винуватості. Згідно вказаної угоди, сторони угоди узгодили покарання обвинуваченому ОСОБА_3 за вчинені кримінальні правопорушення:

- за ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 258 КК України у виді 7 років позбавлення волі, з конфіскацією майна.

- за ч. 1 ст. 263 КК України у виді 5 років позбавлення волі.

- за ч. 1 ст. 263-1 КК України у виді 7 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворих покарань більш суворим остаточно призначити до відбування покарання у вигляді 7 років позбавлення волі, з конфіскацією майна.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим суд виходить з наступного.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим.

Прокурор в судовому засіданні вважав, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання. Обмеження щодо оскарження вироку при затвердженні угоди йому відомо, також обізнаний щодо права звернутись до суду із заявою про скасування вироку , в разі його невиконання.

Обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст.258, ч. 1 ст. 263 та ч. 1 ст. 263-1 КК України визнає повністю; жалкує у скоєному та щиро кається. Цілком розуміє права визначені п.1 ч. 5 ст. 474 КПК України; наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом та наполягає на затвердженні угоди про визнання винуватості. Угоду він уклав добровільно, жодного тиску чи незаконних пропозицій з боку правоохороних органів чи стороніх осіб, при затверджені угоди, він не зазнав. Дійсно, події, вказані в обвинувальному акті мали місце.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 підтримав позицію обвинуваченого і просив суд затвердити укладену між прокурором і обвинуваченим ОСОБА_3 угоду про визнання винуватості, ніяких порушень прав його підзахисного , при укладанні угоди , не було.

Вислухавши думку сторін кримінального провадження, які не заперечували щодо затвердження судом угоди про визнання винуватості, суд приходить до висновку, що угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченою підлягає затвердженню з наступних підстав.

Відповідно до ст.469 КПК України, за ініціативою прокурора, підозрюваного чи обвинуваченого може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим у провадженні щодо кримінальних проступків та злочинів середньої тяжкості.

Згідно із п.3 ч.1 ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 КПК України.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених за частиною 5 статті 27, за частиною 2 статті 258 КК України - пособництво у терористичному акті, тобто вчиненні вибуху, який створював небезпеку для життя та здоров`я людини, заподіяння значної майнової шкоди та настання інших тяжких наслідків, вчинений з метою порушення громадської безпеки та залякування населення, за попередньому змовою групою осіб; частиною 1 статті 263-1 КК України - незаконне виготовлення вибухового пристрою, частиною 1 статті 263 КК України - носіння, зберігання та передача вибухового пристрою без передбаченого законом дозволу.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Сторони кримінального провадження розуміють наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені ст.473 КПК України. Зміст, умови та порядок укладення угоди про визнання винуватості відповідають вимогам ст.469, 472 КПК України, міра покарання, узгоджена прокурором та обвинуваченим, визначена у межах санкцій ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст.258, ч. 1 ст. 263 та ч. 1 ст. 263-1 КК України, а тому не суперечить інтересам суспільства. Порушень прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб не встановлено. Підстав для відмови в затверджені угоди про визнання винуватості, передбачених ч.7 ст. 474 КПК України, не встановлено.

Відповідно до вимог ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду та призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Обставиною, яка пом`якшує покарання, відповідно до ст. 66 КК України, суд вважає щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання, відповідно до ст.67 КК України, рецидив злочинів.

Виходячи з викладеного, враховуючи тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, який визнав свою вину повністю, щиро розкаявся у вчиненому, на обліку у лікаря-психіатра не перебував та не перебуває , на утриманні дітей не має, раніше судимий, звільнений по відбуттю покарання, суд приходить до висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим і призначення обвинуваченому ОСОБА_3 узгоджену сторонами міру покарання.

Вирішуючи питання щодо призначення додатково покарання у виді конфіскації майна, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 258 КК України суд виходить з наступного.

Відповідно до положень ст. 59 КК конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, а також за злочини проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від ступеня їх тяжкості, і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині КК. Корисливим тяжким або особливо тяжким злочином може бути визнаний будь-який із злочинів, визначених у частинах 5 чи 6 ст. 12 КК, якщо його вчинено з корисливих спонукань. Під корисливими спонуканнями слід розуміти бажання винного одержати внаслідок вчинення злочину матеріальні блага для себе або інших осіб, одержати чи зберегти певні майнові права, уникнути матеріальних витрат чи обов`язків або досягти іншої матеріальної вигоди. Призначення додаткового покарання за ч. 2 ст. 258 КК України у виді конфіскації майна допускається лише в разі, якщо особа вчинила це кримінальне правопорушення з корисливого мотиву.

За змістом обвинувального акту, органом досудового розслідування не встановлена наявність у ОСОБА_3 корисливого мотиву при кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 258 КК України, так само не встановлено корисливого мотиву й судом в ході судового розгляду.

Так, прокурор, в обгрунтування вимоги щодо застосування додаткового покарання у виді конфіскації майна обвинуваченого, суду вказав на те, що органом досудового розслідування було встановлено, що обвинуваченому були перераховані кошти.

Однак, як вказано в Обвинувальному акті та Угоді про визнання винуватості, ОСОБА_3 отримав кошти в розмірі 250 доларів США з метою закупівлі необхідних компонентів для виготовлення саморобного пристрою вибухової дії. Жодного згадування щодо корисливого мотиву вказані процесуальні документи не містять, а згідно п.2 ч.1ст. 91 КПК України у кримінальному провадженнея доказуванні підлягають, зокрема, мотив обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення. Відповідно до ч.1 ст.92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Суд вважає, що стороною обвинувачення не доводився та недоведений корисливий мотив дій обвинуваченого.

Застосування у цьому випадку додаткового покарання за ч. 2 ст. 258 КК України у виді конфіскації майна навіть за умови, що воно передбачене санкцією цієї частини статті як обов`язкове додаткове покарання, є безпідставним, адже суперечить положенням Загальної частини КК, зокрема положенням ст. 59 КК. На такі правові орієнтири вказав у своїх рішеннях касаційний кримінальний суд у постановах по справах №686/11385/21, №201/6586/22, №154/2423/16, №418/689/16-к.

Таким чином, суд не находить правових підстав для застосування до обвинуваченого додаткового покарання у виді конфіскації майна.

Суд вважає, що призначення покарання без застосування додаткового покарання, яке було узгоджено сторонами Угоди про визнання винуватості, не є перешкодою для затвердження Угоди, оскільки не погіршує становища особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

У зв`язку із призначенням обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у вигляді позбавлення волі, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою останньому до набрання вироком законної сили слід залишити без змін.

Згідно ч. 5 ст. 72 КК України попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавленні волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.

Згідно ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Оскільки відповідно до ч. 2 ст. 176 КПК України затримання особи є тимчасовим запобіжним заходом, і за матеріалами кримінального провадження 12 липня 2025 року відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень ОСОБА_3 було затримано в порядку ст.. 208 КК України, то зазначений період зарахувати в строк покарання з співвідношення день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Питання речових доказів судом вирішується в порядку, передбаченому ст.100 КПК України.

Так, обвинувачений ОСОБА_3 суду пояснив, що вилучені під час обшуку мобільний телефон «Redmi» та картки операторів мобільного зв`язку належать йому. Мобільний телефон він використовував для виходу в застосунок "Телеграм", при спілкуванні з предстаником спец.служб РФ та особами 1 та 2. Картки операторів мобільного зв`язку він не використовував.

Відповідно до ч.1 ст. 96-1 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Згідно ч.1 ст.96-2 КПК України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно: призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; були предметом кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави; були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Вирішуючи долю речових доказів, а саме мобільного телефону марки «Redmi» IMEI: НОМЕР_6 , ІМЕІ2: НОМЕР_7 з сім-карткою з номером НОМЕР_8 , суд вважає за необхідне застосувати положення ст. 96-1, ст. 96-2 КК України, тобто застосувати спеціальну конфіскацію, оскільки вказаний мобільний телефон безпосередньо був знаряддям вчинення злочину, передбаченого частиною 2 статті 258 КК України.

Речові докази, вилучені під час обшуку за місцем проживання обвинуваченого: пляшка з розчином «Ацетон +», пляшка з елекролітом кислотним, пакет у якому міститься розсипчаста речовина білого кольору у вигляді гранул, ємність з алюмінієвою пудрою, пляшка з розчином «Ацетон Д», тримач для сім-карти оператора мобільного зв`язку «Київстар» з номером НОМЕР_9 ; тримач для сім-карти оператора мобільного зв`язку «Київстар» з номером НОМЕР_10 , які зберігаються в камері зберігання речових доказів Управління СБ України у Дніпропетровській області, відповід но до ч. 9 ст. 100 КПК УКрпаїни підлягають знищенню.

Судові витрати на проведення експертизи згідно із ст.124 КПК України відсутні.

На підставі викладеного та керуючись 314, 373, 374, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості укладену 17 вересня 2025 року, між прокурором відділу нагляду за додержанням законів регіональними органами безпеки Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_4 , якому на підставі ст. 37 КПК України, надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0001772 від 08.09.2025, та ОСОБА_3 , за участю адвоката ОСОБА_5 .

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст.258, ч. 1 ст. 263 та ч. 1 ст. 263-1 КК України:

за ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 258 КК України у виді 7 років позбавлення волі, без конфіскації майна.

- за ч. 1 ст. 263 КК України у виді 5 років позбавлення волі.

- за ч. 1 ст. 263-1 КК України у виді 7 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити призначити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у виді 7 років позбавлення волі, без конфіскації майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 рахувати з 12 липня 2025 року, а саме з часу взяття під варту.

На підставі ст. 72 КК України зарахувати обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строк попереднього ув`язнення у строк відбування покарання з 12.07.2025 р. по день набрання цим вироком законної сили.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без змін до набрання вироком законної сили.

На підставі ст. ст. 96-1, 96-2 КК України застосувати спеціальну конфіскацію до мобільного телефону марки «Redmi» IMEI: НОМЕР_6 , ІМЕІ2: НОМЕР_7 з сім-карткою з номером НОМЕР_8 .

Речові докази: пляшка з розчином «Ацетон +», пляшка з елекролітом кислотним, пакет у якому міститься розсипчаста речовина білого кольору у вигляді гранул, ємність з алюмінієвою пудрою, пляшка з розчином «Ацетон Д», тримач для сім-карти оператора мобільного зв`язку «Київстар» з номером НОМЕР_9 ; тримач для сім-карти оператора мобільного зв`язку «Київстар» з номером НОМЕР_10 , які зберігаються в камері зберігання речових доказів Управління СБ України у Дніпропетровській області - знищити (т.2 а.с.141-143);

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст.394 КПК України, а обвинуваченим, який тримається під вартою - з часу отримання копії вироку суду .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а в разі подачі після перегляду апеляційним судом.

Копія вироку негайно після його проголошення направляється для вручення обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Роз`яснити право на ознайомлення з Журналом судового засідання та подачі своїх зауважень та право подачі клопотання про помилування.

Суддя ОСОБА_1