В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2025 року с-ще Магдалинівка

Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області

у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000185 від 17.09.2025 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки м.Олександрія Кіровоградської області, не заміжньої, малолітніх та неповнолітніх дітей на утриманні не має, із середньою освітою, не працюючої, яка проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , не судимої,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» та Закону України «Про затвердження Указу Президента

України « Про введення воєнного стану в Україні» з 24.02.2022 року на всій території України введено воєнний стан (строк дії воєнного стану в Україні продовжено відповідно до Указу Президента України від 14 липня 2025 року №478/2025).

Водночас, 28 серпня 2025 року (більш точний час встановити досудовим розслідуванням не вдалося) ОСОБА_4 перебувала в житловому будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_5 , та у якому ОСОБА_4 проживала разом з ОСОБА_6 , сином власниці будинку, з яким перебувала у близьких особистих стосунках.

Того ж дня ОСОБА_4 шляхом вільного доступу, через незачинені міжкімнатні двері зайшла до спальної кімнати ОСОБА_5 , де на дерев`яній тумбі помітила шкатулку з ювелірними виробами, та в цей час в ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану, а саме золотих прикрас, належних ОСОБА_5 .

В подальшому ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, діючи таємно, умисно, в умовах воєнного стану , з корисливих мотивів, достовірно знаючи, що вдома нікого не має, та що її дії залишаться таємними для оточуючих, викрала з шкатулки дві пари золотих сережок 585 проби загальною вагою 2,10 грам, вартістю 5816 грн. 98 коп., після чого місце вчинення кримінального правопорушення покинула, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Своїми неправомірними діями ОСОБА_4 спричинила потерпілій ОСОБА_5 матеріальний збиток на загальну суму 5816 грн. 98 коп.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою провину визнала в повному обсязі, підтвердила усі обставини, викладені в обвинувальному акті та суду показала, що вона проживала разом зі своїм хлопцем, ОСОБА_6 та його мамою, ОСОБА_7 , за адресою АДРЕСА_3 . У неї був вільний доступ до усіх приміщень будинку. 28 серпня 2025 року, під час прибирання, у кімнаті ОСОБА_5 вона побачила шкатулку, в якій були прикраси. Їй дуже сподобались дві пари сережок і вона їх взяла собі. Через деякий час вона посварилася з ОСОБА_8 та поїхала, а сережки забрала з собою разом зі своїми речами. ОСОБА_9 вона здала в ломбард, щоб не зберігати вдома. Потім їй стало соромно та вона їх викупила з ломбарду, хотіла повернути, але не встигла. Коли тітка ОСОБА_10 ( ОСОБА_11 ) викрила, що сережок немає, то зателефонувала їй. Вона сказала потерпілій, що може повернути сережки, але ОСОБА_10 повідомила, що чекати не буде та викликає поліцію. Це відбулося приблизно через тиждень після того, як вона взяла сережки. Під час проведення слідчих дій вона добровільно видала працівникам поліції викрадені сережки. Їй відомо, що на території України діє воєнний стан. Свою провину визнає у повному обсязі, розуміє, що вчинила кримінальне правопорушення, щиро розкаюється та шкодує у вчиненому.

Також обвинувачена підтвердила, що цілком розуміє зміст обставин інкримінованого їй кримінального правопорушення, їх не оспорює та повністю визнає свою вину, така її позиція є добровільною, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших негативних обставин.

Потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, подала заяву, в якій просила розглянути кримінальне провадження без її участі, міру покарання ОСОБА_4 просила обрати на розсуд суду. Цивільний позов не заявляє.

Прокурор та обвинувачена не заперечували проти розгляду кримінального провадження за відсутності потерпілої. Тому суд, на підставі ст. 325 КПК України, враховуючи думку учасників судового провадження, можливість за відсутності потерпілої з`ясувати всі обставини під час судового розгляду для прийняття рішення, ухвалив про проведення судового розгляду без участі потерпілої.

Згідно до ч. 3 ст.349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

У судовому засіданні суд з`ясував, що обвинувачена ОСОБА_4 правильно розуміє зміст обставин вчинення кримінального правопорушення, добровільно визнає себе винною у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, і роз`яснив, що погодившись на визнання недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обвинувачена і прокурор будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи показання обвинуваченої ОСОБА_4 , її повне визнання своєї провини, а також те, що остання не оспорює фактичні обставини кримінального правопорушення, зазначені в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, і не наполягає на дослідженні інших доказів по справі, то у відповідності до положень ч. 3 ст.349 КПК України суд визнає недоцільним дослідження доказів, поданих на підтвердження події кримінального правопорушення та винуватості ОСОБА_4 у його вчинені.

Оскільки сторони кримінального провадження вважають, що фактичні обставини кримінального провадження доведені зібраними доказами, які не вимагають дослідження в ході судового розгляду, суд також визнає їх доведеними.

До таких фактичних обставин відносяться обставини щодо дати, часу, місця, способу вчинення кримінального правопорушення, форми вини, розміру заподіяної шкоди.

Досліджена у судовому засіданні правова кваліфікація кримінального правопорушення відповідає дійсним обставинам скоєного діяння.

На підставі викладеного, суд визнає доведеною винуватість ОСОБА_4 у скоєнні інкримінованого їй кримінального правопорушення, і кваліфікує її дії за ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Призначаючи покарання, суд керується положеннями ст. 65 КК України, відповідно до якої особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

При призначенні покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд враховує, що обвинувачена вчинила кримінальне правопорушення, яке у відповідності до ст.12 КК України класифікується як тяжкий злочин, в силу ст.89 КК України не судима, не заміжня, не працевлаштована, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога за місцем проживання не перебуває, групи інвалідності не має, за місцем проживання характеризується задовільно, в судовому засіданні негативно оцінила власну протиправну поведінку та готова понести передбачене законом покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

З урахуванням ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинуваченої, враховуючи обставини, що пом`якшують покарання, суд вважає, що необхідним і достатнім покаранням для виправлення обвинуваченої і запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень буде покарання у виді позбавлення волі у мінімальному розмірі, встановленому санкцією ч.4 ст.185 КК України.

Разом з цим, враховуючи обставини вчиненого кримінального правопорушення та його наслідки, дані про особу обвинуваченої ОСОБА_4 , а також думку прокурора в судових дебатах, який просив призначити покарання з випробуванням, суд дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченої без відбування покарання, та вважає можливим на підставі ст.75 КК України звільнити її від відбуття покарання з випробуванням, якщо обвинувачена протягом зазначеного судом строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї обов`язки, передбачені ст.76 КК України, що відповідатиме меті покарання, буде справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

В ході досудового розслідування були понесені витрати, пов`язані з залученням експерта ОСОБА_12 для проведення судової товарознавчої експертизи №2359 від 25.09.2025 у розмірі 424,08 грн., що підтверджено звітом про фактичні затрати на проведення експертизи.

Відповідно до ст.118 КПК України, процесуальні витрати складаються, зокрема, із витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів.

Відповідно до ч.1 ст.122 КПК України витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів, несе сторона кримінального провадження, яка заявила клопотання про виклик свідків, залучила спеціаліста, перекладача чи експерта, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Аналізуючи вказані норми права, суд дійшов до висновку, що суд має право стягнути з обвинуваченого процесуальні витрати, в тому числі ті, що пов`язані із залученням експерта, лише у випадку ухвалення стосовно особи обвинувального вироку. При цьому слід зауважити, що такі витрати, відповідно до ч.2 ст.124 КПК України, стягуються на користь держави. Перерахування таких витрат на рахунки експертів даною нормою не передбачено.

Згідно до ст.7 Закону України «Про судову експертизу», судово- експертну діяльність здійснюють державні спеціалізовані установи, а також судові експерти, які не є працівниками зазначених установ, та інші фахівці (експерти) з відповідних галузей знань у порядку та на умовах, визначених цим Законом.

Статтею 9 ЗУ «Про судову експертизу» визначено, що атестовані відповідно до цього Закону судові експерти включаються до державного Реєстру атестованих судових експертів, ведення якого покладається на Міністерство юстиції України.

Особа або орган, які призначають або замовляють судову експертизу, можуть доручити її проведення тим судовим експертам, яких внесено до державного Реєстру атестованих судових експертів, або іншим фахівцям з відповідних галузей знань, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст.10 Закону України «Про судову експертизу», судовими експертами можуть бути особи, які мають необхідні знання для надання висновку з досліджуваних питань.

До проведення судових експертиз, крім тих, що проводяться виключно державними спеціалізованими установами, можуть залучатися також судові експерти, які не є працівниками цих установ, за умови, що вони мають відповідну вищу освіту, освітньо-кваліфікаційний рівень не нижче спеціаліста, пройшли відповідну підготовку в державних спеціалізованих установах Міністерства юстиції України, атестовані та отримали кваліфікацію судового експерта з певної спеціальності у порядку, передбаченому цим Законом.

До фахівця у відповідній галузі знань, який проводить судову експертизу, застосовуються положення цього Закону щодо гарантій, прав, обов`язків, відповідальності судового експерта, крім відповідальності за відмову від проведення експертизи та положень розділу III цього Закону.

Як вбачається з матеріалів справи, експерт ОСОБА_12 який проводив вищевказану судово-товарознавчу експертизу, є атестованим судовим експертом, який включений до державного Реєстру атестованих судових експертів, але не є працівником державної спеціалізованої установи.

Враховуючи вище зазначене, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для стягнення витрат на проведення судових товарознавчої експертизи у сумі 424,08 гривень на користь експерта ОСОБА_12 , а також і неможливість стягнення цих коштів на користь держави.

Долю речових доказів вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Запобіжний захід у кримінальному провадженні відносно обвинуваченої не обирався. Цивільний позов не заявлений.

Керуючись ст. ст. 349, 368-370, 373- 374, 392 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбуття покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік, якщо протягом зазначеного строку вона не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Контроль за поведінкою засудженої ОСОБА_4 покласти на уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання останньої.

Речові докази:

- дві пари жіночих вушних прикрас, які передані на зберігання потерпілій ОСОБА_5 залишити потерпілій за належністю;

- два ДВД-диски з відеофайлами огляду та слідчого експерименту за участю ОСОБА_4 залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду через Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області на протязі 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Копію вироку не пізніше наступного дня після його ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1