Справа №203/8749/25
Провадження №1-кс/0203/5375/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2025 року Центральний районний суд міста Дніпра у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність керівника та слідчого третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в місті Полтаві, у кримінальному провадженні №0000138,

у с т а н о в и в:

1. 28 листопада 2025 року заявник через систему «Електронний суд» звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність керівника та слідчого третього СВ (з дислокацією у м. Дніпрі) ТУ ДБР, розташованого в м. Полтаві, у кримінальному провадженні №0000138. Заявлену скаргу обґрунтовано тим, що 29.10.2025 заявник звернувся до органу досудового розслідування з клопотанням про надання інформації у кримінальному провадженні, а також проведення слідчих дій, проте останній не розглянув його відповідно до процесуального закону. Викладене стало причиною звернення заявника до суду зі скаргою, у якій він просить зобов`язати керівника та слідчого органу досудового розслідування розглянути заявлене клопотання (а.с.а.с. 1, 2).

2. Заявник до суду не з`явився, звернувшись із заявою про розгляд справи за його відсутності.

3. Слідчий до суду також не з`явився, був повідомлений належним чином.

4. Дослідивши матеріали скарги, суд дійшов висновку про необхідність її відхилення з таких підстав.

5. Судом встановлено, що у провадженні третього СВ (з дислокацією у м. Дніпрі) ТУ ДБР, розташованого в м. Полтаві, перебуває кримінальне провадження №0000138, відкрите за повідомленням заявника за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 367 Кримінального кодексу України.

6. 29 жовтня 2025 року заявник звернувся до органу досудового розслідування з клопотанням про надання інформації у кримінальному провадженні, допит свідків та вручення йому пам`ятки про права та обов`язки потерпілого (а.с.а.с. 3, 4).

7. Станом на день звернення заявника до суду заявлене ним клопотання не розглянуте.

8. Відповідно до частини 3 статті 306 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

9. При цьому норми КПК не визначають порядку розгляду таких скарг у випадках неявки до суду їх ініціаторів.

10. Разом з цим аналіз другого речення частини 3 статті 306 КПК у логічному зв`язку з рештою зазначеної норми абсолютно свідчить про те, що відсутність у судовому засіданні особи, яка подала скаргу, її захисника, представника є перешкодою для розгляду скарги.

11. Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини від 04.11.1950 (далі Конвенція) кожній фізичній або юридичній особі гарантоване право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у яких вона є стороною.

12. Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

13. Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, у тому числі й процесуальні заборони і обмеження, метою яких є недопущення перетворення судового розгляду у безладний процес.

14. Таким чином, небажання заявника брати участь у розгляді ініційованої ним же скарги суд сприймає як законну підставу для залишення її без задоволення.

15. Відмовляючи у задоволенні заявленої у справі скарги, суд також вважає за необхідне звернути увагу заявника на недотримання ним принципу добросовісності.

16. Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, №15123/03, §45, 06.12.2007).

17. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність (пункт 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 №15-рп/2004).

18. Добросовісність це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

19. У цій справі суд вважає за можливе застосувати доктрину «venire contra factum proprium» (заборони суперечливої поведінки), яка базується ще на римській максимі «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці).

20. Очевидно, що дії заявника, який звернувся до суду зі скаргою, а згодом попри імперативний характер частини 3 статті 306 КПК проігнорував судове засідання, суперечать одна одній і містять ознаки недобросовісності.

21. Суд не вбачає й підстав для подальшого відкладення розгляду справи, оскільки таке відкладення потягне порушення строків, визначених частиною 2 статті 306 КПК.

22. Суд також звертає увагу заявника на свідоме нехтування ним інституту розгляду справ у режимі відеоконференції (у разі неможливості з`явитися до суду).

23. Аналізуючи заявлену у справі скаргу по суті, суд виходить з такого.

24. Із змісту заявленого 29.10.2025 ОСОБА_3 клопотання вбачається, що він декларує себе заявником у кримінальному провадженні, про що абсолютно свідчить посилання на приписи статті 60 КПК та однозначне твердження про наявність й нього саме такого статуса.

24. За правилами, встановленими частиною 2 статті 60 КПК, заявник має право: отримати від органу, до якого він подав заяву, документ, що підтверджує її прийняття і реєстрацію; отримувати витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань; подавати на підтвердження своєї заяви речі і документи; отримати інформацію про закінчення досудового розслідування.

25. Між тим, зміст клопотання заявника свідчить про те, що його метою було отримання інформації про стадію кримінального провадження, допит свідків та вручення йому пам`ятки про права та обов`язки потерпілого, тобто відомостей, які заявник в силу статті 60 КПК витребовувати не має права.

26. З огляду на викладене суд не знаходить підстав для задоволення заявленої у справі скарги.

27. Керуючись статтями 220, 221, 303 307, 369 372 Кримінального процесуального кодексу України, суд

п о с т а н о в и в :

Скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність керівника та слідчого третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в місті Полтаві, у кримінальному провадженні №0000138 залишити без задоволення.

Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1