УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2025 року

слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

підозрюваної ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу зі злочинами у сфері захисту національних та міжнародних інвестицій, Департаменту нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, та захисту інвестицій Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Харкова, громадянки України, працюючої, заміжньої, маючої на утриманні двох неповнолітніх дітей, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 111-2 КК України, в рамках кримінального провадження №0000561, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.07.2025 року, -

В С Т А Н О В И В:

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу зі злочинами у сфері захисту національних та міжнародних інвестицій, Департаменту нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, та захисту інвестицій Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_4 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 111-2 КК України, в рамках кримінального провадження №0000561, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.07.2025 року.

В обґрунтування клопотання прокурор зазначає, що Головним слідчим управлінням СБ України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000561 від 15.07.2025 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111-2 КК України.

Процесуальне керівництво у вказаному кримінальному провадженні здійснюється прокурорами Офісу Генерального прокурора.

03.09.2025 року повідомлено про підозру громадянку України ОСОБА_4 у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 111-2 КК України.

Строк досудового слідства у даному кримінальному провадженні, відповідно до ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва, продовжено до шести місяців, тобто до 03.03.2026 року.

Прокурор зазначає, що проведеним у кримінальному провадженні досудовим розслідуванням встановлено, що підозрювана ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування.

Відповідно до ст. 12 КК України злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , є особливо тяжким та посягає на основи національної безпеки України, яка перебуває у стані війни з російською федерацією, має високий ступінь суспільної небезпеки та передбачає можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років з конфіскацією майна, тому усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання, що їй загрожує, в разі визнання винуватою у його вчиненні, підозрювана спробує переховуватися від органів досудового розслідування.

При визначенні імовірності переховування ОСОБА_4 від органів досудового розслідування та суду відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України слід враховувати тяжкість покарання, що загрожує їй у разі визнання винною у інкримінованому злочині.

Зазначене свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України щодо об`єктивної можливості переховування підозрюваної від органів досудового розслідування у разі не обрання їй запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Проведеним у кримінальному провадженні досудовим розслідуванням встановлено, що підозрювана може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Досудовим розслідуванням встановлено, що частина об`єктивної сторони злочину інкримінованого підозрюваній вчинений на території російської федерації.

Орган досудового розслідування позбавлений можливості збирання доказів на вказаній території, зокрема речей та документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 .

Враховуючи зазначене, ОСОБА_4 , будучи обізнаною про те, що її злочинні дії викрито, розуміючи методику збору стороною обвинувачення доказів (зі змісту вручених їй процесуальних документів), з великим ступенем ймовірності вчинятиме дії щодо знищення та переховування будь-яких доказів, які можуть вказувати на її причетність до вчинення злочину.

Крім того, на цей час у кримінальному провадженні проведений не увесь комплекс необхідних слідчих (розшукових) дій, не встановлено усі обставини, що мають значення для досудового розслідування, місця зберігання документів і речових доказів, допитано не всіх свідків, що володіють інформацією з приводу кримінального правопорушення та отримано не всі дані щодо місць проживання та перебування інших осіб, причетних до вчинення злочину.

Проведеним у кримінальному провадженні досудовим розслідуванням встановлено, що підозрювана ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Так, у встановленому законом порядку ОСОБА_4 повідомлено про підозру, та відповідно до отриманого статусу остання отримала можливість знайомитися з матеріалами кримінального провадження, які додано до цього клопотання.

В ході проведення досудового розслідування встановлено, що до вчинення відповідного кримінального правопорушення можуть бути причетні й інші особи, з числа мешканців як України, так і мешканців російської федерації.

З урахування вказаної обставини підозрювана матиме можливість обговорювати з іншими невстановленими особами обставини підготовки та вчинення кримінальних правопорушень, та усвідомлюючи невідворотність покарання, з великим ступенем ймовірності намагатиметься вплинути на інших учасників кримінального провадження з метою повідомлення органу досудового розслідування неправдивих відомостей щодо реалізації злочинного плану, відмовитися надавати викривальні показання.

Враховуючи вищевикладене, прокурор просить продовжити строк застосованого відносно підозрюваної ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на певний період доби та покладених на неї судом обов`язків, оскільки більш м`який запобіжний захід не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваної.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу відносно підозрюваної ОСОБА_4 підтримав та просив задовольнити на підставі наведених у ньому доводів. Між тим, зазначив, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшились та продовжують існувати, а більш м`який запобіжний захід не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваної.

Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу відносно підозрюваної ОСОБА_4 та просив застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Підозрювана ОСОБА_4 у судовому засіданні думку захисника підтримала та просила відмовити у задоволенні клопотання прокурора щодо продовження відносно неї запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши думку прокурора, підозрюваної, захисника, дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

За приписами ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно зі ст. 7 КПК України кримінальне провадження здійснюється на засадах, в тому числі, верховенства права, згідно якої людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, законності, згідно якої під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, а також забезпечення права на свободу та особисту недоторканність, згідно якої ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.

Так, відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини, а також ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Згідно до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного, обвинуваченого. Орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це слідчому або суду, якщо запобіжний захід застосовано під час судового провадження. Працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

Водночас, обов`язковою умовою для застосування запобіжного заходу має бути доведеність сукупності обставин, визначених ч. 1 ст. 194 КПК України, яка вимагає від прокурора довести не лише наявність обґрунтованої підозри, а надати докази на підтвердження підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, на які посилається прокурор у клопотанні та обґрунтувати недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризикам, визначеним у клопотанні.

Так судом встановлено, що Головним слідчим управлінням СБ України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000561 від 15.07.2025 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111-2 КК України.

Процесуальне керівництво у вказаному кримінальному провадженні здійснюється прокурорами Офісу Генерального прокурора.

Строк досудового слідства у даному кримінальному провадженні, відповідно до ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва, продовжено до шести місяців, тобто до 03.03.2026 року.

03.09.2025 року повідомлено про підозру громадянку України ОСОБА_4 у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 111-2 КК України.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 05.09.2025 року відносно ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, останній заборонено залишати місце свого проживання у період з 20 год. 00 хв. по 07 год. 00 хв. наступної доби, крім часу переміщення до найближчого укриття під час повітряної тривоги строком до 03.11.2025 включно.

В подальшому, ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 29.10.2025 року ОСОБА_4 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, останній заборонено залишати місце свого проживання у період з 21 год. 00 хв. по 07 год. 00 хв. наступної доби, крім часу переміщення до найближчого укриття під час повітряної тривоги строком до 03.12.2025 включно.

У зв`язку з закінченням строку дії запобіжного заходу відносно підозрюваної ОСОБА_4 стороною обвинувачення ініційоване клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Не вдаючись до детального аналізу, оцінки дій, винуватості особи та не порушуючи презумпції невинуватості на цій стадії кримінального провадження, слідчий суддя повинен пересвідчитись, що повідомлена підозра є обґрунтованою, тобто такою, що передбачає наявність достатніх даних, які б могли переконати об`єктивного та стороннього спостерігача у тому, що особа могла вчинити правопорушення, у якому її підозрюють.

При цьому, ці докази не повинні бути до такої міри переконливими та очевидними, щоб свідчити про винуватість особи, однак створювати у слідчого судді реальне бачення причетності особи до вчинення кримінального правопорушення, яке їй інкримінується.

З врахуванням вищевказаних письмових доказів, що додані до клопотання та досліджені в судовому засіданні, здійснюючи їх оцінку за своїм внутрішнім переконанням, слідчий суддя приходить до висновку, що повідомлена ОСОБА_4 підозра не може вважатись не обґрунтованою, а докази, надані органом досудового розслідування є, на даний час, досить вагомими, щоб свідчити про причетність останньої до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 111-2 КК України.

Надаючи оцінку можливості підозрюваної ОСОБА_4 переховуватися від органу досудового розслідування, слідчий суддя вважає такі дії цілком вірогідними з огляду на покарання, яке загрожує підозрюваній у разі визнання її винуватою у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, що може спонукати до вчинення спроби ухилитися.

Ризик переховування від правосуддя обумовлюється можливістю притягнення до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого санкцією ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 111-2 КК України покарання.

Враховуючи вищевикладене, а також дані про особу підозрюваної, слідчий суддя приходить до висновку про доведеність прокурором у клопотанні ризику можливості підозрюваної переховуватися від органів досудового розслідування, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне, в матеріалах провадження відсутні.

Між тим, слідчий суддя вважає доведеним наявність ризику знищення, приховання та спотворення речей чи документів, що мають значення для кримінального провадження, оскільки досудове розслідування триває, наразі здійснюються заходи з метою встановлення всіх обставин кримінального правопорушення. Крім того, ОСОБА_4 може вчинити дії, спрямованні на знищення речей та документів, що є доказами у кримінальному провадженні.

Встановлюючи ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя виходить із передбаченої КПК України процедури отримання, зокрема, свідчень від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

Тобто, ризик незаконного впливу існує як на початковому етапі кримінального провадження, так і на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Слідчий суддя враховує, що покази свідків у вказаному кримінальному провадженні мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження та можуть суттєво вплинути на становище ОСОБА_4 як підозрюваної, а тому наявні обґрунтовані підстави вважати, що остання наділена потенційною можливістю впливати на свідків у кримінальному провадженні з метою схилити їх не давати правдиві, послідовні показання у ході досудового розслідування та/або змінити свої показання у подальшому в суді, для уникнення або мінімізації кримінальної відповідальності.

Враховуючи конкретні обставини справи, особу підозрюваної ОСОБА_4 , яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до дванадцяти років, слідчий суддя не знаходить підстав для застосування іншого, більш м`якого, запобіжного заходу та вважає за необхідне задля дотримання прав підозрюваної обмежити час її перебування під домашнім арештом певним періодом доби.

Крім того, при продовженні запобіжного заходу, слідчим суддею враховуються дані про особу ОСОБА_4 , які на думку суду, не є достатнім стримуючим фактором для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

За таких обставин, на переконання слідчого судді, запобіжний захід у виді домашнього арешту у певний час доби буде співрозмірним із тяжкістю кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 та у повній мірі зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної та запобігти визначеним ризикам.

Крім того, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: не відлучатися за межі м. Радехів Львівської області, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; прибувати до слідчого, в провадженні якого перебуватиме кримінальне провадження, прокурора та суду за першим викликом; здати на зберігання до відповідного органі державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Таким чином, враховуючи, що прокурором доведено наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне продовжити строк дії запобіжного заходу відносно підозрюваної ОСОБА_4 у вигляді домашнього арешту у певний період доби.

Керуючись ст. 131, 132, 176-178, 181, 194, 196, 309 КПК України, слідчий суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу зі злочинами у сфері захисту національних та міжнародних інвестицій, Департаменту нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, та захисту інвестицій Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 - задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 днів, тобто до 30 січня 2026 року включно.

Заборонити підозрюваній ОСОБА_4 залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , у період часу з 21 год. 00 хв. по 07 год. 00 хв. наступної доби, за виключенням необхідності отримання медичної допомоги або/та необхідності забезпечення особистої безпеки у період дії воєнного стану, шляхом перебування у захисних спорудах (бомбосховищах) на випадок оголошення повітряної тривоги у Київській області.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- не відлучатися за межі м. Радехів Львівської області, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- прибувати до слідчого, в провадженні якого перебуватиме кримінальне провадження, прокурора та суду за першим викликом;

- здати на зберігання до відповідного органі державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Виконання ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту покласти на органи Національної поліції за місцем проживання підозрюваної.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1