УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.12.2025 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника підозрюваного ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , яке погоджене заступником начальника відділу Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 , про застосування в рамках кримінального провадження № 0000766 від 10.07.2025 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Гардабані, Грузія, громадянина Грузії, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Одеській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000766від 10.07.2025за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України, Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, введено воєнний стан строком на 30 діб, який у подальшому було неодноразово продовжено відповідними Указами Президента України та законами України та який діє по теперішній час.

Пунктом п. 6 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» передбачено, що в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених Указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану, зокрема встановлювати у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, особливий режим в`їзду і виїзду, обмежувати свободу пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також рух транспортних засобів.

Відповідно до положень статтей 3, 27 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Кожен має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, ст. 321 Цивільного кодексу України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Так, відповідно до статті 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Разом з цим, будучи обізнаним із вказаним вимогами законодавства України та Порядку, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , для реалізації свого злочинного умислу пов`язаного з вимаганням передачі чужого майна - грошових коштів ОСОБА_9 , у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 09.01.2025, більш точний час в ході досудового слідства не встановлено, знаходячись у невстановленому місці, при невстановлених обставинах, підшукав та залучив для своєї протиправної діяльності ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якому запропонував за невстановлену грошову винагороду прийняти участь у вказаній злочинній діяльності та довів до його відома свій злочинний план, на що ОСОБА_10 дав свою згоду.

ОСОБА_11 як співучасника у вчинені умисного кримінального правопорушення полягала у створенні реальних погроз застосування насильства над ОСОБА_9 , у разі не надання добровільно останнім грошових коштів в сумі 2 500 доларів США, за нібито складання, видачу та передачу йому офіційного документу про зняття його з військового обліку за станом здоров`я, який надав би можливість ОСОБА_9 безперешкодно перетнути державний кордон України.

У подальшому, 08.01.2025 близько 11 год. 15 хв. під час телефонної розмови засобами мобільного зв`язку ОСОБА_8 домовився з ОСОБА_9 про зустріч о 17 год. 00 хв. 09.01.2025 на Книжковому ринку в м. Одеса по проспекту Олександрівський.

09.01.2025 близько 17 год. 20 хв., ОСОБА_10 , діючи умисно в умовах воєнного стану, за попередньою змовою групою осіб спільно з ОСОБА_8 , перебуваючи разом з останнім поблизу входу Книжкового ринку на куті вулиць Троїцька та Олександрівський проспект, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, під час особистої зустрічі висловили ОСОБА_9 вимогу передати їм чуже майно - грошові кошти в сумі 2 500 доларів США, за нібито складання, видачу та передачу останньому офіційного документу про зняття його з військового обліку за станом здоров`я, який надав би можливість ОСОБА_9 безперешкодно перетнути державний кордон України. На вказану вимогу ОСОБА_9 відповів відмовою. Одразу після цього, ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , діючи умисно, з корисливих мотивів, висловили ОСОБА_9 вимогу передати їм вищевказану суму грошових коштів з погрозою насильства над ним (а саме можливого заподіяння тілесних ушкоджень саморобним колюче-ріжучим предметом, незаконного позбавлення волі та відрізання пальця на руці), а також настанням інших негативних наслідків у разі відмови, зокрема передачею інформації щодо ОСОБА_9 до одного з районних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки м. Одеси з метою вжиття заходів мобілізаційного характеру відносно останнього.

Сприйнявши погрози ОСОБА_7 та ОСОБА_8 як реальні, ОСОБА_9 відповів останнім, що вищевказану суму грошових коштів віддасть на їх вимогу приблизно через тиждень.

Так, 17.01.2025 близько 15 год. 15 хв. ОСОБА_8 під час телефонної розмови засобами мобільного зв`язку через месенджер «WhatsApp», ОСОБА_8 , в умовах воєнного стану, діючи умисно, з корисливих мотивів, задля переконання ОСОБА_12 в реальності своїх погроз, відправив ОСОБА_9 відеоповідомлення, на якому зафіксовано як ОСОБА_8 демонстративно вчиняє дії спрямовані на пошкодження належного ОСОБА_9 майна - військового квитка, який він отримав від ОСОБА_9 18.11.2024 та безпідставно в подальшому утримував, не повертаючи його власнику, підпаливши внутрішню сторінку вказаного військового квитка.

17.01.2025 близько 20 год. 00 хв. ОСОБА_8 повідомив ОСОБА_9 про необхідність передачі йому іншої частини раніше обумовлених ним ( ОСОБА_8 ) грошових коштів через його знайомого на ім`я ОСОБА_13 , який знаходиться поблизу кафе «Манго» у м. Одеса.

У подальшому, 17.01.2025 приблизно о 21 год. 40 хв., ОСОБА_8 в умовах воєнного стану, діючи умисно, з корисливих мотивів, реалізуючи свій злочинний умисел направлений на заволодіння чужим майном, поблизу кафе «Манго» у м. Одеса по вул. Французький бульвар, 9, отримав від ОСОБА_9 через громадянина ОСОБА_14 , який не був обізнаний із злочинним наміром останнього, іншу частину раніше обумовлених ним ( ОСОБА_8 ) грошових коштів у сумі 2 500 (дві тисячі п`ятсот) доларів США, що за офіційним курсом гривні щодо іноземних валют Національного банку України станом на цей день становило 105 432,25 гривень (сто п`ять тисяч чотириста тридцять дві гривні двадцять п`ять копійок).

Після чого, ОСОБА_8 затримано співробітниками правоохоронних органів, а його протиправну діяльність припинено.

За вищевикладених обставин, 03.07.2025 відносно ОСОБА_4 було складено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, за кваліфікуючими обставинами: вимога передачі урго майна з погрозою насильства над потерпілим, пошкодження чи знищення його майна (вимагання), вчинене за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану.

З огляду на неможливість встановлення місцезнаходження ОСОБА_4 , органом досудового розслідування було вжито заходів для вручення даного повідомлення про підозру у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень (вручено під підпис дружині ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ).

Водночас, органом досудового розслідування встановлено, що 17.06.2025 ОСОБА_16 перетнув державний кордон України через пункт пропуску «Табаки» та виїхав за межі території України.

10.07.2025 на підставі постанови заступника начальника відділу Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону матеріали досудового розслідування за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, в порядку ст. 217 КПК України виділені з кримінального провадження № 0000080 від 03.09.2024 в окреме провадження за № 0000766 від 10.07.2025.

11.07.2025 постановою слідчого, погодженою прокурором, підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 оголошено в розшук, а досудове розслідування відносно останнього у кримінальному провадженні № 0000766 від 10.07.2025 зупинено, яку скеровано до уповноваженим правоохоронним органам до виконання.

25.11.2025 на підставі постанови слідчого ОСОБА_4 оголошено у міжнародний розшук.

Оскільки органом досудового розслідування було встановлено наявність достатніх підстав для переконання, що в рамках даного кримінального провадження наявні ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України та з огляду на оголошення підозрюваного ОСОБА_4 у міжнародний розшук, прокурор на підставі ч. 6 ст. 193 КПК України звертається до слідчого судді з даним клопотанням про обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за його відсутності.

В судовому засіданні:

-прокурор вимоги поданого клопотання підтримав у повному обсязі, клопотання просив задовольнити. Долучив копію постанови від 10.12.2025;

-захисник підозрюваного заперечував проти задоволення клопотання сторони обвинувачення.

Дослідивши клопотання та долучені в його обґрунтування матеріали, вислухавши думку учасників судового засідання, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України, слідчий суддя, суд може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

З матеріалів поданого клопотання вбачається, що 03.07.2025 відносно ОСОБА_4 було складено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

У справі «Мироненко і Мартенко проти України» від 10.12.2009 року ЄСПЛ зазначив, що компетентний суд повинен перевірити не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, на підставі якої буде здійснено затримання, та законність мети цього затримання й подальшого тримання під вартою.

Згідно п. 32 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фокс, Кембелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року, термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

До того ж, за відсутності обґрунтованої підозри особа не може бути за жодних обставин затримана або взята під варту з метою примушення її зізнатися у злочині, свідчити проти інших осіб або з метою отримання від неї фактів чи інформації, які можуть служити підставою для обґрунтованої підозри (рішення у справі «Чеботарі проти Молдови» (Cebotari v. Moldova), N 35615/06, п.48, від 13 листопада 2007 року).

Обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_17 підозри стороною обвинувачення підтверджується наступними матеріалами кримінального провадження: проколами допитів свідка ОСОБА_9 ; протоколом огляду місця події за адресою: АДРЕСА_2 від 17.01.2025; протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії «аудіо-, відеоконтроль особи» від 13.01.2025; протоколом огляду і вручення грошових коштів від 17.01.2025; протоколом про результати контролю за вчиненням злочину від 24.01.2025; висновком експерта № 119/25 від 12.06.2025; проколом допиту потерпілого ОСОБА_9 від 13.06.2025; висновком експерта № СЕ-19/116-25/15132-ВЗ від 24.06.2025; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю потерпілого ОСОБА_9 від 09.07.2025.

На переконання слідчого судді, дії, у ймовірному вчиненні яких наразі підозрюєтсья ОСОБА_16 підпадають під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України України, тобто є кримінально караними. Тому немає підстав для висновків, що такі дії не можуть становити жодного злочину. Водночас, описана у клопотанні слідчого та повідомленні про підозру фабула кримінального правопорушення у сукупності з наданими матеріалами досудового розслідування вказують на наявність вагомих доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з відповідним кримінальним правопорушенням, передбаченим ч. 4 ст. 189 КК України, і такі докази є достатніми щоб виправдати подальше розслідування та застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Разом із тим, слідчий суддя зазначає, що на цьому етапі провадження він не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності чи достовірності для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є ймовірною та встановлених обставин достатньо для виправдання подальшого розслідування та застосування заходів забезпечення кримінального провадження з ціллю висунення обвинувачення або спростування підозри.

11.07.2025 ОСОБА_4 оголошено в розшук, а досудове розслідування відносно останнього у кримінальному провадженні № 0000766 від 10.07.2025 зупинено.

25.11.2025 ОСОБА_4 оголошено в міжнародний розшук.

Слідчий суддя враховує, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 280 КПК України досудове розслідування може бути зупинене після повідомлення особі про підозру у разі, якщо підозрюваного оголошено в розшук.

Згідно із ч. 2 ст. 280 КПК України до зупинення досудового розслідування слідчий, дізнавач зобов`язаний виконати всі слідчі (розшукові) та інші процесуальні дії, проведення яких необхідне та можливе, а також всі дії для здійснення розшуку підозрюваного, якщо зупинити досудове розслідування необхідно у зв`язку з обставинами, передбаченими пунктом 2 частини першої цієї статті.

Положенням ч. 5 ст. 280 КПК України передбачена пряма заборона проведення слідчих (розшукових) дій після зупинення досудового розслідування, крім тих, які спрямовані на встановлення місцезнаходження підозрюваного.

Частиною 1 ст. 282 КПК України передбачено винесення слідчим або прокурором постанови про відновлення зупиненого досудового розслідування, якщо підстави для його зупинення перестали існувати (підозрюваний видужав, його місцезнаходження встановлено, завершено проведення процесуальних дій у межах міжнародного співробітництва, припинено чи скасовано воєнний стан, обмін підозрюваного як військовополоненого проведено або такий обмін не відбувся), або наявна можливість подальшого проведення досудового розслідування за таких умов, а також у разі потреби проведення слідчих (розшукових) чи інших процесуальних дій. Копія постанови про відновлення досудового розслідування невідкладно надається, а у випадку неможливості надання надсилається у триденний строк стороні захисту, потерпілому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.

Також слідчий суддя звертає увагу на те, що ст. 282 КПК встановлено співвідношення слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, як категорії окремих дій.

До слідчих (розшукових) дій, метою здійснення яких є визначення місцезнаходження підозрюваного, належать: обшук з метою встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб (ч. 1ст. 234 КПК України); обстеження публічно недоступних місць, житла чи іншого володіння особи з метою виявлення осіб, які розшукуються (п. 4 ч. 1ст. 267 КПК України); а також інші слідчі (розшукові) дії, завдяки яким можливо встановити місцезнаходження розшукуваної особи (ст. ст. 261, 262, 263, 268, 269, 270 КПК України), за умови, що така дія ініціюється саме з метою отримання інформації про можливе місце перебування підозрюваного, який розшукується органом досудового розслідування.

У свою чергу, процесуальні дії це дії, спрямовані на виконання завдань кримінального провадження на різних стадіях кримінального процесу, проведення яких забезпечується силами, засобами кримінального провадження на підставах і в порядку, передбачених кримінальним процесуальним законодавством.

Так, обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (у тому числі відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України) та в подальшому скерування відповідного клопотання до слідчого судді є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, порядок та мета реалізації яких регламентовано положеннями Розділу ІІ Кримінального процесуального кодексу України, та безпосередньо нормами Глави 18 Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Серед інших, до заходів забезпечення кримінального провадження, віднесено запобіжні заходи (п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України).

Вирішення питання щодо обрання запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Зі змісту ч. 6 ст. 193 КПК України вбачається, що слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Так, частиною 1 та частиною 2 ст. 177 КПК України встановлено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Таким чином у ст. 177 КПК України не закріплено встановлення місцезнаходження підозрюваного як мету або підставу для обрання запобіжного заходу.

З огляду на вищевикладене, слідчий суддя дійшов висновку, що подання клопотання про обрання запобіжного заходу відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України є процесуальною дією, яка не спрямована на встановлення місцезнаходження підозрюваного, а тому вчинення такої дії вимагає відновлення досудового розслідування.

Відтак, слідчий суддя звертає увагу, що для звернення до суду з даним клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, органу досудового розслідування необхідно відновити зупинене досудове розслідування кримінального провадження № 0000766 від 10.07.2025.

Водночас, прокурором в судовому засіданні було долучено копію постанови від 10.12.2025, якою кримінальне провадження № 0000766 від 10.07.2025 було відновлено, проте вже після звернення із таким клопотання до суду (03.12.2025).

З огляду на вищевикладені доводи у своїй сукупності на теперішній час слідчий суддя приходить до переконання щодо відсутності підстав для задоволення поданого клопотання, а тому керуючись ст. ст. 176, 177, 178,182, 183, 194 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1