Справа № 502/19/26
УХВАЛА

09 січня 2026 року м. Кілія

Слідчий суддя Кілійського районного суду Одеської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши скаргу ОСОБА_4 , подану адвокатом ОСОБА_5 , на бездіяльність слідчого ВП №1 Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області,

В С Т А Н О В И В:

07.01.2026 ОСОБА_4 звернувся зі скаргою на бездіяльність слідчого ВП №1 Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області у зв`язку з визнанням незаконним рішення начальника СВ ВП № 1 Ізмаїльського ГУНП в Одеській області про відмову у визнанні заявника потерпілим та зобов`язанні допитати його як потерпілого, відповідно до заяви від 14.11.2025 про вчинення кримінального правопорушення, яке, на думку заявника підпадають під кваліфікацію ч.2 ст. 383 КК України.

В обґрунтування поданої скарги вказано, що 14.11.2025 року в порядку передбаченому ст.214 КПК України, ОСОБА_4 , до відділення поліції № 1 Ізмаїльської районного відділу поліції ГУНП в Одеській області було подано заяву про скоєння відносно нього злочину, передбаченого ч.2 ст. 383 КК України, за кваліфікуючими ознаками: «Завідомо неправдиве повідомлення слідчому, дізнавача або органу досудового розслідування про вчинення кримінального правопорушення, поєднані з обвинуваченням особи в тяжкому чи особливо тяжкому злочині» .

Вказану заяву 14.11.2025 було зареєстровано в канцелярії відділенні поліції № 1 Ізмаїльського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області. Проте, станом на 16.11.2025 відомості викладені в заяві ОСОБА_4 , СВ відділення поліції № 1 Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області до ЄРДР внесені не були. Зазначені відомості СВ ВП № 1 Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області, були внесені до ЄРДР лише на підставі ухвали слідчого судді Кілійського районного суду Одеської області від 19.11.2025, судова справа № 502/2321/25.

В подальшому, 02.12.2025, у відповідності до ст.ст. 55, 56 КПК України, ОСОБА_4 на ім`я начальника СВ відділення поліції № 1 Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 було подано клопотання про залучення ОСОБА_4 як потерпілого у кримінальному провадженні № 0001501.

Незважаючи на подане ОСОБА_4 02.12.2025 клопотання про його залучення до провадження як потерпілого, станом на 06.01.2026 він не допитаний в якості потерпілого у кримінальному провадженні №0001501 та йому не вручено пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого.

На підставі викладеного, скаржник просить слідчого суддю:

-визнати незаконним рішення начальника СВ відділення поліції № 1 Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 про відмову у визнанні ОСОБА_4 потерпілим у кримінальному провадженні № 0001501.

-зобов`язати СВ відділення поліції № 1 Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області допитати ОСОБА_4 , як потерпілого у кримінальному провадженні № 0001501, та вручити ОСОБА_4 пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого у кримінальному провадженні № 0001501.

Начальник СВ відділення поліції № 1 Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області в судове засідання не з`явився, надав клопотання про розгляд справи у його відсутність, просив відмовити в задоволенні клопотання, оскільки скаржник не є стороною у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0001501 від 23.11.2025, яке кваліфіковано за ч. 1 ст. 382 КПК України, в якому вже було вручено підозру.

Скаржник ОСОБА_4 , в судовому засіданні покладався на розсуд суду.

Прокурор в судовому засіданні проти доводів скарги заперечував, обґрунтовуючи доводи тим, що жодного відношення до кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 0001501 від 23.11.2025, яке кваліфіковано за ч. 1 ст. 382 КК України скаржник не має, крім того зазначив, що жодного процесуального документу про відмову у визнанні потерпілим скаржником не надано, на підставі цього просив відмовити у задоволенні скарги.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали скарги, встановлено наступне.

Положенням п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України передбачено, право особи оскаржити рішення слідчого про відмову у визнанні потерпілим.

Згідно з приписами ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

Отже, підставою для визнання особи потерпілим є:

1) подання особою заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого, а також письмової згоди на залучення до провадження як потерпілого, якщо це здійснюється слідчим, прокурором:

2) завдання особі кримінальним правопорушенням шкоди, при цьому, якщо це стосується юридичної особи, шкода має носити виключно майновий характер.

Лише сукупність фактичної (завдання шкоди) та формальної (подання заяви чи надання згоди) складової є умовою для набуття особою статусу потерпілого у кримінальному провадженні.

Згідно ч. 5 ст. 55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

14.11.2025 ОСОБА_4 подав до ВП №1 Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області заяву про вчинення кримінального правопорушення.

19.11.2025 відомості викладені в заяві ОСОБА_4 , внесено до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 383 КК України.

02.12.2025 представником заявника до СВ ВП № 1 Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області подано клопотання про залучення ОСОБА_4 , в якості потерпілого у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0001501 за ознаками кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 383 КК України.

Між тим, з наданого начальником СВ ВП № 1 Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області витягу з ЄРДР № 0001501 від 23.11.2025 вбачається, що відповідні відомості внесено за фактом не виконання особою рішення суду за ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Таким чином, ні скаржником, ні його представником не надано доказів завдання ОСОБА_7 шкоди в рамках вказаного кримінального провадження, що, відповідно до ст. 55 КПК України, є обов`язковою підставою для визнання особи потерпілою та не надано підтвердження винесення посадовою особою відповідного рішення щодо відмови в залученні в якості потерпілого, яке, відповідно до ст. 303 КПК України, може бути оскаржено слідчому судді, у зв`язку з чим скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 55, 110, 220, 303-307, 309 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_4 , поданої адвокатом ОСОБА_5 , на бездіяльність слідчого ВП №1 Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1