У Х В А Л А

Справа № 183/13018/25

№ 1-кс/183/2110/25

23 грудня 2025 року м.Самар

Слідчий суддя Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого СВ Самарівського РВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000216 від 21.12.2025 у відношенні:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця: с. Голубівка Новомосковського району Дніпропетровської області, громадянина України, який має базову середню освіту, неодруженого,офіційноне працюючого,який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст.89 КК України,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України

В С Т А Н О В И В:

Згідно поданого клопотання слідчий просить застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 строком на 60 днів.

На обґрунтування клопотання сторона обвинувачення вказує, що під час досудового розслідування встановлено, що 21 грудня 2025 року, приблизно у період часу з 10 години 00 хвилин по 13 годин 00 хвилин, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував в будинку за адресою: АДРЕСА_2 разом із ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В цей час та місці у ОСОБА_5 , раптово виник прямий умисел спрямований на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_8 .

Реалізуючи свій прямий умисел, перебуваючи у зазначеному місці та час, ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно - небезпечних наслідків у вигляді смерті потерпілого, діставши із кишені свого бушлату розкладний ніж, наблизився до ОСОБА_7 та почергово наніс йому 5 ударів в область передньої та бокової поверхні шиї, 5 ударів в область лівої сідниці, 3 удари в область пахової зони та 7 різаних ран в область лівого стегна, спричинивши своїми умисними діями ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді проникаючих колото-різаних поранень, травми сонної артерії, гострої крововтрати, від яких ОСОБА_7 помер на місці події.

Після чого, ОСОБА_5 з місця скоєння злочину зник.

Відомості за вказаним фактом внесено до ЄРДР 21 грудня 2025 року за №0000216 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

21 грудня 2025 року в порядку ст. 208 КПК України затримано ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 о 23 годині 30 хвилин за адресою: АДРЕСА_1 .

22 грудня 2025 року повідомлено про підозру, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України ОСОБА_5 .

Під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених у п.1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

З метою запобігання переліченим ризикам, прокурор та слідчий просять застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Прокурор у судовому засіданні просив застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, посилаючись на наявність ризиків зазначених в п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які вказані в клопотанні.

Підозрюваний у судовому засіданні не заперечував проти застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Зазначив, що не пам`ятає обставин вчинення злочину у зв`язку зі станом сп`яніння та щиро розкаюється у скоєному.

Захисник у судовому засіданні не заперечував проти клопотання.

Заслухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали клопотання та кримінального провадження, приходжу до наступного.

Так, під час судового розгляду встановлено, що у провадженні Самарівського РВП ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000216 від 21.12.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України.

21.12.2025 о 23:30 год., ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

22.12.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115КК України.

Надані стороною обвинувачення докази свідчать про обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України.

При розгляді письмових доказів, наданих слідчим в підтвердження клопотання, слідчий суддя вважає на підставі ст. 178 КПК України їх вагомими та обґрунтованими. У відповідності до рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Фокс, Камбел і Харлі проти Сполученого Королівства», вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення. Тому слідчий суддя вважає, що існують всі підстави вважати підозру у скоєнні кримінальних правопорушень обґрунтованою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України - тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя враховує, що вказаний у клопотанні прокурора ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, є доведеним.

Суд враховує, що ОСОБА_5 раніше не судимий в силу ст.89 КК України, раніше відбував покарання у місцях позбавлення волі, офіційно не працевлаштований, не одружений, неповнолітніх дітей не має, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину із застосуванням насильства, усвідомлює, що у разі визнання його судом винуватим у вчиненні вказаного злочину його може буде засуджено судом до позбавлення волі на строк від 10 до 15 років або довічного позбавлення волі, тому існує можливість переховування останнього від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від покарання.

Тому, з урахуванням вищевикладеного, а також, розуміючи можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на тривалий строк за кримінальне правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі Ilijkov v. Bulgaria від 26.06.2001 (§ 80, заява № 33977/96), за якою суворість можливого вироку є відповідним елементом в оцінці ризику ухилення, а погляд на серйозність обвинувачення проти заявника давав уповноваженим органам можливість обґрунтовано вважати, що такий початковий ризик був установлений.

Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від суду, суд вважає, що існує достатньо висока ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину, може вдатися до відповідних дій.

Про наявність ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України, свідчить те, що ОСОБА_5 мешкає в одному населеному пункті з свідками ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та потерпілим ОСОБА_14 а тому підозрюваний з метою уникнення покарання за вчинення особливо тяжкого злочину, матиме реальну можливість впливати на свідків. Ризик незаконного впливу на свідків залишається актуальним з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме усно шляхом допиту особи в судовому засіданні відповідно до положень ст. 23 КПК України. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України.

З доводами захисника про те, що свідки у кримінальному провадженні не були очевидцями подій слідчий суддя не погоджується, оскільки під час розгляду кримінального провадження підлягає доказуванню, у тому числі, поведінка підозрюваного, яка передувала вчиненню злочину.

Таким чином, стороною обвинувачення доведено наявність ризиків, передбачених п.п.1,3 ст.177 КПК України.

Разом з тим, слідчий суддя вважає недоведеним існування ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки як на підставу його існування сторона обвинувачення посилається на те, що ОСОБА_5 раніше вчиняв умисне вбивство. Як убачається з наявної у матеріалах клопотання інформації, ОСОБА_5 було засуджено вироком суду від 21.10.1999 та звільнено 21.06.2007. Тобто, після засудження сплило 26 років, а після звільнення 18 років. Тому слідчий суддя вважає непереконливими доводи слідчого та прокурора про існування ризику вчинити інше кримінальне правопорушення.

З урахуванням особи підозрюваного, враховуючи доведеність ризиків, передбачених п.п.1,3 КПК України, слідчий суддя вважає, що запобігти зазначеним ризикам за допомогою більш м`яких запобіжних заходів неможливо.

Означене є беззаперечною підставою для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Вважаю, що підозрюваному не слід визначати заставу згідно з ч.4 ст.183 КПК України, оскільки злочин, у вчиненні якого він підозрюється, спричинив загибель людини.

Керуючись ст.ст. 182, 183, 193,194, 196, 309 КПК України, слідчий суддя -

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 13 лютого 2026 року включно.

Строк дії ухвали - до 13 лютого 2026 року включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів.

Повний текст ухвали оголошено 24 грудня 2025 року о 09:00 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1