Провадження № 1-кп/947/399/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.10.2025 року

Київський районний суд м. Одеси, у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі с/з ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілих ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000124 від 22.01.2023 року у відношенні: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Київського районного суду м. Одеси знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000124 від 22.01.2023 року у відношенні: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України.

В судовому засіданні захисник заявив клопотання про скасування арешту на майно, а саме на транспортний засіб, який визнано речовим доказам, а саме на автомобіль марки «RENAULT SCENIC», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із скасуванням заборон на відчуження, розпорядження та користування ним.

Обвинувачений та другий захисник підтримали вищезазначене клопотання.

Прокурор та представник потерпілого категорично заперечували проти клопотання про скасування арешту на майно та просили відмовити у повному обсязі.

Вислухавши думку учасників судового засідання, дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, оцінивши всі обставини у сукупності, суд приходить до наступного.

Арешт майна як захід забезпечення кримінального провадження застосовується для досягнення цілей, визначених п. 14 ч. 2 ст. 170 КПК України (зокрема, збереження речових доказів; забезпечення спеціальної конфіскації; відшкодування шкоди; стягнення неправомірної вигоди).

Відповідно до ст. 98 КПК України транспортний засіб, що зберіг на собі сліди кримінального правопорушення або містить інші відомості, є речовим доказом.

За ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасований повністю або частково, якщо в подальшому його застосування стало недоцільним або непропорційним поставленим завданням.

За ст. 132 КПК застосування заходів забезпечення провадження має відповідати принципам необхідності, співмірності та найменшого втручання у права і свободи особи.

Ст. 100 КПК України передбачає можливість зберігання речових доказів у власника (відповідальне зберігання) за умови забезпечення їх належного стану та готовності бути наданими за вимогою суду/сторін.

Право власності гарантується ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; втручання у нього має бути «законним, переслідувати легітимну мету та бути пропорційним». Практика ЄСПЛ (зокрема, Sporrong and Lonnroth v. Sweden, Smirnov v. Russia) вимагає підтримувати «справедливий баланс» між загальним інтересом і захистом прав особи.

Правові позиції Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду послідовно наголошують, що арешт майна як тимчасове обмеження права власності є винятковим заходом і підлягає корекції (скасуванню/зміні), коли зникає потреба в окремих елементах обмеження або коли таке обмеження є надмірним стосовно легітимної мети (див. узагальнені висновки ККС ВС щодо критеріїв необхідності та пропорційності арешту, застосовні при вирішенні питань за ст. 174 КПК).

Проведення експертних досліджень автомобіля зменшує ризики втрати доказової інформації, що первісно обґрунтовували арешт у частині «користування». За відсутності конкретних даних про наявні невідкладні процесуальні дії, які неможливо забезпечити за умови відповідального зберігання у власника, подальша повна заборона користування виглядає надмірною. Водночас автомобіль і надалі має статус речового доказу (ст. 98, 100 КПК), що зумовлює потребу у його збереженні в незміненому технічному та ідентифікаційному стані та готовності до огляду/дослідження/пред`явлення.

Враховуючи заявлену представником потерпілих позицію та характер інкримінованого діяння, збереження заборон на відчуження та розпорядження є виправданим способом забезпечення можливого відшкодування шкоди (п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК) і потенційних майбутніх наслідків майнового характеру (в тому числі у випадку прийняття судом відповідних рішень за главою 13-1 КК України). Такі заборони є значно менш інтенсивним втручанням, ніж повна заборона користування, та ефективно протидіють ризику відчуження майна третім особам, його перереєстрації або приховування майнової вартості.

З огляду на ст. 132 КПК та стандарти ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції, суд зобов`язаний обрати найменш обтяжливий спосіб досягнення легітимних цілей арешту. Скасування арешту в частині користування за одночасного збереження заборон на відчуження і розпорядження, передачі автомобіля на відповідальне зберігання власникові та покладення обов`язку негайного надання транспортного засобу за першою вимогою суду відповідає балансу між інтересами правосуддя і правами власника. Такий підхід: гарантує реальну можливість подальшого використання речового доказу в суді; унеможливлює його правове вибуття з майнової сфери обвинуваченого; мінімізує втручання у право власності понад необхідне.

Передача автомобіля на відповідальне зберігання (ст. 100 КПК) із прямою забороною змінювати ідентифікаційні ознаки, конструктивні елементи, комплектність чи технічний стан, а також із обов`язком забезпечити його збереження та пред`явлення на першу вимогу, в достатній мірі нівелює ризики, на які вказували сторона обвинувачення та представник потерпілих. Додаткове роз`яснення наслідків, передбачених ст. 388 КК України, слугує превентивним механізмом належної процесуальної поведінки власника.

Враховуючи проведення експертних досліджень, потреби провадження на стадії судового розгляду та принцип пропорційності, суд доходить висновку про часткове задоволення клопотання: арешт у частині користування підлягає скасуванню; заборони щодо відчуження та розпорядження зберігаються до остаточного вирішення питання про речові докази/майнові наслідки вироку.

З метою дотримання вимог ст. 100 КПК України автомобіль підлягає невідкладному поверненню власнику на умовах відповідального зберігання з обов`язком: забезпечувати його збереження у незмінному стані, не вчиняти дій щодо зміни ідентифікаційних номерів, конструкції, агрегатів, комплектності; за першою вимогою суду надавати транспортний засіб для проведення необхідних слідчих (розшукових) та/або процесуальних дій; утримуватися від будь-яких дій, що можуть створити перешкоди для виконання можливих судових рішень майнового характеру (з урахуванням чинності заборон на відчуження та розпорядження).

Власнику роз`яснюється кримінальна відповідальність за ст. 388 КК України за незаконні дії з майном, на яке накладено арешт або яке передано на відповідальне зберігання.

Таким чином, часткове скасування арешту у частині користування при збереженні заборон на відчуження та розпорядження, поверненні автомобіля на відповідальне зберігання і покладенні відповідних обов`язків відповідає завданням кримінального провадження, принципам необхідності та пропорційності (статті 132, 170, 174, 98, 100 КПК України), а також стандартам захисту права власності, встановленим Конституцією України і Конвенцією.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.2, 100, 110, 131, 132, 174, 309, 369-372, 392-395 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника ОСОБА_7 , що діє в інтересах ОСОБА_5 , про скасування арешту на майно в порядку ст.174 КПК України задовольнити частково.

Скасувати арешт, в частині користування,накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 26.01.2023 року (Справа № 947/3271/23, Провадження № 1-кс/947/1043/23) на автомобіль марки «RENAULT SCENIC», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заборони щодо відчуження та розпорядження у відношенні вищезазначеного транспортного засобу залишити без змін.

Вищезазначений транспортний засіб невідкладно повернути власнику.

Попередити власника майна про те, що зазначений автомобіль є речовим доказом у кримінальному провадженні, та передається йому на відповідальне зберігання з обов`язком забезпечити його збереження у незмінному стані.

Зобов`язати ОСОБА_5 за першою вимогою суду надати автомобіль для проведення необхідних слідчих (розшукових) чи процесуальних дій.

Роз`яснити, що відповідно до статті 388 Кримінального кодексу України, незаконні дії з майном, на яке накладено арешт або яке передане на відповідальне зберігання (приховування, пошкодження, відчуження чи використання всупереч встановленому порядку), тягнуть за собою кримінальну відповідальність, передбачену законом.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її постановлення та оскарженню не підлягає.

Суддя Київського районного

суду м. Одеси ОСОБА_1