печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 грудня 2025 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора четвертого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна, в рамках кримінального провадження № 0000902,

В С Т А Н О В И В :

В провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання про арешт майна.

Мотивуючи означене клопотання прокурор у клопотанні вказує наступне.

Головним слідчим управлінням Національної поліції України за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора розслідується кримінальне провадження № 0000902 від 08.10.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

Відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено за результатами розгляду рапорту прокурора третього відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України Офісу Генерального прокурора № 08/3-83019ВН-25 від 01.10.2025 щодо виявлення кримінального правопорушення під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000040 від 08.08.2024.

З отриманих матеріалів убачається, що під час проведення негласних слідчих (розшукових) дій задокументовано факти, які свідчать про те, що громадянин України ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою із наразі невстановленими особами, вимагав та отримував неправомірну вигоду від представників суб`єктів господарювання приватного права за вплив на прийняття рішень посадовими особами податкового органу, тобто особами, уповноваженими на виконання функцій держави.

Зокрема, в ході вказаних заходів отримано інформацію про те, ОСОБА_5 , будучи адвокатом, вимагав та отримав 17.07.2025 від співвласника будівельної групи компаній «РІЕЛ» ОСОБА_6 та фінансового директора будівельної групи компаній «РІЕЛ» ОСОБА_7 неправомірну вигоду в розмірі 100 тис дол США за вирішення питання щодо не нарахування працівниками податкового органу податкових зобов`язань на суму 1 млрд грн під час проведення перевірки діяльності одного з товариств компанії - ТОВ «Київметбудінвест» ().

Так, ухвалою слідчого судді Київського апеляційного суду від 03.11.2025 надано дозвіл на використання матеріалів кримінального провадження № 0000040 від 08.08.2024 під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000902 від 08.10.2025.

Проведеними заходами встановлено, що ОСОБА_4 безпосередньо здійснював вплив на прийняття службовими особами Головного управління ДПС у м. Києві позитивного рішення за наслідками проведення перевірки діяльності ТОВ «Київметбудінвест» ().

Крім того, проведеними заходами встановлено, що ОСОБА_4 від третіх осіб, у тому числі працівника органу прокуратури ОСОБА_8 , систематично надавалась інформація з обмеженим доступом щодо проведення слідчих (розшукових) дій у кримінальних провадженнях з метою попередження осіб, що яких планувались слідчі дії та процесуальні рішення. Отримані відомості надавали можливість ОСОБА_4 впливати на посадових осіб державних органів на прийняття потрібних рішень в інтересах третіх осіб та прийняття неправомірної вигоди за відповідні дії.

Так, під час досудового розслідування виникла необхідність у проведенні обшуку об`єкту нерухомості, розташованого за адресою: м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, який використовується Головним управлінням ДПС у м. Києві, з метою відшукання та вилучення речей і документів, які мають доказове значення у вказаному кримінальному провадженні, зокрема документи щодо діяльності підприємств будівельної групи компаній «РІЕЛ», ТОВ «Київметбудінвест» ().

Так, на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 10 грудня 2025 року у справі № 757/62196/25-к, 15 грудня 2025 року проведено обшук за адресою: м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, у приміщенні, що використовується Головним управлінням ДПС у м. Києві.

Під час проведення обшуку, у порядку, передбаченому ст.ст. 233-236 КПК України, було тимчасово вилучено оригінали документів, що належать Товариству з обмеженою відповідальністю «Київметбудінвест» (), а саме: наказ Головного управління ДПС у місті Києві від 24.04.2025 № 3059-п про проведення документальної планової виїзної перевірки на 1 аркуші; письмове повідомлення від 28.04.2025 № 1185/26-15-07-01-01-19 на 1 аркуші; направлення на перевірку від 28.05.2025 на 5 аркушах; наказ Головного управління ДПС у місті Києві від 19.06.2025 № 4505-п про продовження перевірки на 1 аркуші; акт від 15.07.2025 № 60467/Ж 5/26-15-07-01-01-20/42166317 «Про результати документальної планової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Київметбудінвест» () на 42 аркушах; додатки до зазначеного акта перевірки на 63 аркушах; податкові повідомлення-рішення від 04.08.2025 на 8 аркушах; запит щодо визначення вини посадових осіб на 4 аркушах; службову записку до управління інформаційних технологій та відповідь на неї на 2 аркушах; лист до Територіального управління Бюро економічної безпеки у місті Києві та відповідь на нього на 3 аркушах; лист до Державної податкової служби України на 2 аркушах; лист до Шевченківського районного суду міста Києва з копією протоколу про адміністративне правопорушення на 3 аркушах; службові записки на 6 аркушах, загальною кількістю 141 аркуш.

Вказані документи були добровільно видані уповноваженою особою підприємства, належним чином описані в протоколі обшуку та додатку до нього, прошиті, пронумеровані та долучені до матеріалів кримінального провадження.

Зміст зазначених документів містить відомості, які мають суттєве доказове значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, зокрема щодо порядку проведення та результатів податкової перевірки діяльності ТОВ «Київметбудінвест», прийняття управлінських і податкових рішень, а також можливого незаконного впливу на службових осіб контролюючого органу.

16.12.2025 постановою прокурора, вищевказане майно визнано речовим доказом в кримінальному провадженні оскільки містять відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення та являються майном яке здобуте в результаті його вчинення.

Метою арешту майна є забезпечення збереження речових доказів.

У судове засідання учасники процесу не з`явилися.

З урахуванням положень ч. 1 ст. 172 КПК України, слідчий суддя визнав за можливе розглянути клопотання за відсутності власника майна, оскільки останній у судове засідання не з`явився, про розгляд клопотання повідомлявся належним чином.

Слідчий суддя, вивчивши матеріали провадження за клопотанням, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною 2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Частиною 10 ст. 170 КПК України, передбачено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно положень ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Згідно частин 1 3 статті 64-2 КПК України третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особи. Третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна. Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, має права і обов`язки, передбачені цим Кодексом для підозрюваного, обвинуваченого, в частині, що стосуються арешту майна. Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, повідомляється про прийняті процесуальні рішення в кримінальному провадженні, що стосуються арешту майна, отримує їх копії у випадках та в порядку, встановлених цим Кодексом.

Статтею 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

Статтею 98 КПК України, визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним.

Постановою прокурора четвертого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 від 16.12.2025 майно на арешті якого наполягає прокурор, визнано речовими доказами.

Як вбачається із матеріалів клопотання, вилучене майно оглянуто та визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, оскільки воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, так як містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також наявні достатні підстави вважати, що набуте кримінально-протиправним шляхом.

Таким чином, є передбачені кримінальним процесуальним законом підстави для накладення арешту на майно з метою забезпечення збереження речових доказів, оскільки на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.

Крім цього, вирішуючи питання щодо законності і обґрунтованості арешту майна враховує і сталу судову практику ЄСПЛ щодо «відповідності втручання в право володіння майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями ст. 1 Першого протоколу до Конвенції», згідно якої підлягають оцінці три головні критерії, а саме: а) чи є втручання законним; б) чи переслідує воно «суспільний інтерес»; в) чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.

Таким чином, втручання держави у право володіння майном у даному конкретному випадку є законним і обґрунтованим, оскільки таке втручання здійснено на підставі чинного КПК України, який є доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм, сумісних з принципами Конвенції.

Втручання у вказаному вище кримінальному провадженні є виправданим, так як воно здійснено з метою задоволення «суспільного інтересу» та за наявності об`єктивної необхідності в цьому у формі публічного, загального інтересу, який включає інтерес держави, громади, а також здійснено з дотриманням принципу «пропорційності» - «справедливої рівноваги (балансу)» між інтересами держави (суспільства, громади), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання, який передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. При цьому, застосовані обмеження стосовно вказаного вище майна не є надмірними або ж такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, не надано та не встановлено.

Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення ймовірною, вірогідною та достатньою певною мірою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, правильності правової кваліфікації дій особи, на майно якої накладено арешт, переваги одних доказів над іншими тощо.

Слідчий суддя, враховуючи вище викладені обставини, приходить до висновку про задоволення клопотання, оскільки застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна є співрозмірним завданням кримінального провадження, спрямоване на досягнення цілей розслідуваного кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 175, 309, 372, 392 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора четвертого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна, в рамках кримінального провадження № 0000902 - задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно у кримінальному провадженні № 0000902 від 08.10.2025, яке вилучено під час проведення 15.12.2025 обшуку за адресою: м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19 , у приміщенні, що використовується Головним управлінням ДПС у м. Києві, а саме:

- наказ Головного управління ДПС у місті Києві від 24.04.2025 № 3059-п про проведення документальної планової виїзної перевірки - на 1 аркуші;

- письмове повідомлення від 28.04.2025 № 1185/26-15-07-01-01-19 - на 1 аркуші;

- направлення на перевірку від 28.05.2025 - на 5 аркушах;

- наказ Головного управління ДПС у місті Києві від 19.06.2025 № 4505-п про продовження перевірки - на 1 аркуші;

- акт від 15.07.2025 № 60467/Ж 5/26-15-07-01-01-20/42166317 «Про результати документальної планової виїзної перевірки ТОВ «Київметбудінвест» - на 42 аркушах;

- додатки до акта документальної перевірки - на 63 аркушах;

- податкові повідомлення-рішення від 04.08.2025 - на 8 аркушах;

- запит щодо визначення вини посадових осіб - на 4 аркушах;

- службова записка до управління інформаційних технологій та відповідь на неї - на 2 аркушах;

- лист до Територіального управління Бюро економічної безпеки у місті Києві та відповідь на нього - на 3 аркушах;

- лист до Державної податкової служби України - на 2 аркушах;

- лист до Шевченківського районного суду міста Києва з копією протоколу про адміністративне правопорушення - на 3 аркушах;

- службові записки - на 6 аркушах.

Загальна кількість визнаних речових доказів становить 141 аркуш.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1