Справа № 635/6972/25
Провадження № 1-кп/635/1211/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2025 року сел. Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі прокурора ОСОБА_2 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

секретар судового засідання ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286-1 КК України надійшов до Харківського районного суду Харківської області 28 серпня 2025 року.

Прокурором у підготовчому судовому засіданні 29 жовтня 2025 року заявлено клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_3 із встановленням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України. Метою продовження запобіжного заходу є забезпечення обвинуваченим ОСОБА_3 належної процесуальної поведінки, шляхом запобігання ризиками, передбаченими пп.1,3 ч.1 ст.177 КПК України: переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

В обґрунтування клопотання прокурор посилався на те, що підставою продовження обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ними кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України. Так обвинувачений вчинив тяжкий злочин, за який передбачене покарання від 3 до 8 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від 5 до 8 років, що може бути мотивом і підставою переховуватись від суду. Крім того, він є пенсіонером, що дає йому можливість безперешкодно покинути територію України. Обвинуваченому відомі анкетні дані і місце проживання свідків і потерпілих, що свідчить про реальну можливість вчинення неправомірного впливу на них з метою надання ними необхідних для нього показів. Відтак ризики, передбачені п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України, які були встановлені при обранні запобіжного заходу не зникли і не зменшилися і виправдовують продовження даного запобіжного заходу.

Обвинувачений ОСОБА_3 не заперечував проти клопотання прокурора про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, проте зазначив, що він планує лікування і йому потрібно буде виїжджати за межі населеного пункту, де він проживає.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, суд приходить до наступного.

Згідно вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосований до особи, яка підозрюється, обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до ч. 6 ст. 194 КПК України обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

Строк дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту спливає 29.10.2025 року.

Під час застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту ОСОБА_3 слідчим суддею було встановлено наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, на які посилається прокурор в обґрунтування клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, а саме ризику можливості обвинуваченого переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні.

Вирішуючи питання про продовження відносно ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, суд оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, тяжкість кримінального правопорушення вчинення якого йому інкримінується, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання ОСОБА_3 винним, дані про його особу.

Так ОСОБА_3 є пенсіонером, одружений, раніше не судимий, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Надаючи оцінку можливості обвинуваченому вчинити дії, передбачені п.п.1,3 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд бере до уваги, що з метою уникнення покарання за вчинене кримінальне провопорушення останній може переховуватись від суду, адже обвинувачений вчинив тяжкий злочин, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років з позбавленням права керувати транспортним засобом на строк від 5 до 8 років. Крім того, ОСОБА_3 є пенсіонером, що дає йому можливість безперешкодно покинути територію України, а тому існує ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України.

В той же час обвинувачений може незаконно впливати та свідків та потерпілих у кримінальному провадженні, що підтверджується тим, що обвинуваченому відомі дані та місце перебування свідків та потерпілих, що свідчить про можливість вчинення спроб неправомірного впливу на останніх з метою надання необхідних обвинуваченому показів у майбутньому, а тому існує ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України.

Так, відповідно до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу та особисту недоторканність можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Об`єктивність існування зазначених підстав щодо ризиків вбачається з вищенаведених відомостей, а тому суд не не вбачає на даний час підстав для обрання іншого запобіжного заходу ніж цілодобовий домашній арешт.

При цьому суд зауважує, що у разі необхідності обвинуваченому виїхати за межі населеного пункту, в якому він проживає для лікування, обвинувачений не позбавлений можливості у разі підтвердження відповідними документами звернутись до суду для отримання такого дозволу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177-178, 181, 194, 315, 331 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту обвинуваченого ОСОБА_3 - задовольнити.

Продовжити стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на два місяці.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 протягом часу дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту наступні обов`язки:

- прибувати за першою вимогою у визначений час до суду;

- повідомляти суд про зміну місця свого проживання;

- не відлучатися за межі Харківської області, без дозволу суду;

Строк дії ухвали визначити до 29 грудня 2025 року включно.

Роз`яснити ОСОБА_3 , що відповідно до частини п`ятої статті 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а обвинуваченим в той же строк, але з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Суддя ОСОБА_1