Справа № 202/629/26
Провадження № 1-кс/202/566/2026
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРА
У Х В А Л А

Іменем України

23 січня 2026 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду міста Дніпра ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

захисника, адвоката ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі клопотання слідчого СВ ДРУП №2 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 , погоджене з прокурором Західної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Петропавлівка, Луганської області, громадянина України, не одруженого, на утриманні малолітніх дітей не має, військовослужбовця за контрактом, зарахованого у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 (солдат резерву 7 запасної роти військової частини НОМЕР_1 ), у військовому званні солдат, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшло клопотання слідчого СВ ДРУП №2 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 , погоджене з прокурором Західної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 .

Обґрунтовуючи клопотання, слідчий зазначає, що у провадженні ДРУП №2 ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження №0003448, відомості про яке внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.03.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Зазначено, що солдат ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у тому, що він, будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом на посаді солдата резерву 7 запасної роти ВЧ НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від військової служби, в умовах воєнного стану, з мотивів небажання переносити труднощі військової служби через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 9, 11, 12, 14, 16, 127, 128, 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 14 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, достовірно знаючи, що він є військовослужбовцем і повинен проходити військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України та, не одержавши відповідних дозволів (наказів) начальників (командирів), які за законодавством уповноважені надавати такі дозволи (накази), 04 грудня 2023 року,самовільно залишив місце дислокації військової частини НОМЕР_1 , що дислокується поблизу АДРЕСА_2 . Так, солдат ОСОБА_6 , усвідомлюючи, що він є військовослужбовцем Збройних Сил України і не звільнений з військової служби, без поважних причин був відсутній на службі та не виконував службові обов`язки, а службовий час проводив час на власний розсуд, про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв,та був незаконно відсутній на військовій службі до 20 січня 2026 року, тобто ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України самовільне залишення військової частини військовослужбовцем тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

21.01.2026 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України.

Обґрунтованість повідомленої ОСОБА_6 підозри у вчиненні вказаного кримінального правопорушення зібраними під час досудового розслідування доказами, а саме, витягом із наказу від 301 від 23.10.2022; витягом із наказу № 320 від 11.11.2022; витягом із наказу №90 від 31.03.2023; витягом із наказу від № 130 від 10.05.2023; витягом із наказу № 349 від 15.12.2023; протоколами допиту військовослужбовців; іншими матеріалами кримінального провадження у своїй сукупності.

Слідчий зазначає, що під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Про наявність ризику, передбаченого у п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчить те, що ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування, оскільки він підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення проти встановленого порядку несення військової служби, за який передбачено виключно покарання у вигляді позбавлення волі. Суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, адже усвідомлюючи тяжкість вчиненого злочину та розмір покарання, яке йому загрожує, підозрюваний може умисно переховуватись від органу досудового розслідування та суду як на території України так і поза її межами з метою уникнення від відповідальності. Також, враховуючи, що Дніпропетровська область значно наближена до кордонів територія яких, визначена статусом тимчасово окупованою територію, останній може покинути території Дніпропетровської області та України.

Про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчить те, що слідчі дії на даний час органом досудового розслідування не проведено в повному обсязі, тому наявний ризик того, що ОСОБА_6 , у разі обрання йому більш м`якого запобіжного заходу, не позбавляється можливості впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчить те, що аналізуючи особу ОСОБА_6 , встановлено, що останній, являється особою яка самовільно залишила військову частину, у разі застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, може вчинити інші, в тому числі, аналогічні кримінальні правопорушення.

Враховуючи сукупність вищевикладених обставин, у разі застосування більш м`яких запобіжних заходів щодо підозрюваного таких як: особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешт, існує реальна загроза переховування його від досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків, та вчинення ним інших кримінальних правопорушень.

У зв`язку з вищезазначеним, слідчий просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60діб, без визначення розміру застави.

Під час розгляду клопотання підозрюваний ОСОБА_6 заперечував щодо обрання відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Захисник підозрюваного, адвокат ОСОБА_5 , у судовому засіданні заперечував стосовно клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під ватрою; зазначивши, що підозра є необґрунтованою, а ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, відсутні. Просив відмовити у задоволенні вказаного клопотання.

23.01.2026, через систему Електронний суд, від захисника підозрюваного, адвоката ОСОБА_5 , надійшла заява про незаконне затримання підозрюваного, де зазначено, що 20 січня 2026 року, о 20:15 год., слідчим СВ Дніпровського РУП №2 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 було затримано ОСОБА_6 в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Стверджує, що дане затримання є незаконним, проведеним без ухвали слідчого судді у ситуації, яка не вимагала негайного втручання, що є порушенням ст. 29 Конституції України, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. 208 КПК України. СЗЧ (ст. 407 КК), у чому підозрюється ОСОБА_6 , розпочалося 04.12.2023 року. Затримання відбулося 20.01.2026 року, тобто через понад два роки після події. У слідчого органу було достатньо часу для отримання ухвали слідчого судді на затримання з метою приводу (ст. 187-190 КПК України). Ігнорування цієї процедури, на думку захисника, є свавіллям. У протоколі затримання слідчий обґрунтовує свої дії п. 3 ч. 1 ст. 208 КПК (ризик втечі при вчиненні корупційного злочину). Однак, ст. 407 КК України (СЗЧ) є військовим злочином і не належить до корупційних. Таким чином, слідчий використав норму, яка не підлягає застосуванню в даній справі, що робить протокол юридично нікчемним.

Заяву про незаконне затримання підозрюваного захисник підтримав під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу.

Прокурор підтримав клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу, просив його задовольнити. З приводу заяви сторони захисту про незаконне затримання підозрюваного, зазначив, що затримання ОСОБА_6 було обґрунтоване, стороною обвинувачення були дотримані всі вимоги, передбачені КПК України, права підозрюваного не були порушені; захисник був присутній під час затримання; ОСОБА_6 роз`яснено, у зв`язку з чим його затримано, роз`яснено всі права та надано доступ та можливість скористатися правничою допомогою.

Вислухавши учасників судового процесу, перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, кримінальне провадження №0003448 від 12.03.2025 року, приходжу до наступних висновків.

Встановлено, що у провадженні ДРУП №2 ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження №0003448, відомості про яке внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.08.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Постановою першого заступника керівника Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_8 від 16.10.2025 визначено підслідність кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України у кримінальному провадженні №0003448 від 12.03.2025, слідчим ВП №3 ДРУП №2 ГУНП в Дніпропетровській області.

Постановою заступника керівника Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_9 від 19.01.2026 року визначено підслідність кримінального провадження №0003448 від 12.03.2025, розпочатого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, за слідчим відділом Дніпровського РУП №2 ГУНП в Дніпропетровській області.

20.01.2026, о 23-15 год., ОСОБА_6 затримано на підставі пункту 2 частини 1 ст. 208 КПК України.

21.01.2026 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України.

Відповідно до частини 2 статті 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Статтею 178 КПК України визначені обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу.

Відповідно до частини 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя виходить з практики Європейського суду з прав людини (рішення «Нечипорук і Йонкало проти України»), відповідно до якої «обґрунтована підозра» означає наявність фактів чи інформації, які могли б переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що особа, можливо, вчинила злочин.

У розглядуваному клопотанні наведені дані, які вказують на підозру у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України, що не викликає розумних сумнівів у цьому і підтверджується: витягом із наказу від 301 від 23.10.2022; витягом із наказу № 320 від 11.11.2022; витягом із наказу №90 від 31.03.2023; витягом із наказу від № 130 від 10.05.2023; витягом із наказу № 349 від 15.12.2023; протоколами допиту військовослужбовців; іншими матеріалами кримінального провадження у своїй сукупності.

Таким чином, при застосуванні запобіжного заходу слідчим суддею враховується наявна обґрунтована підозра вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.407 КК України.

Зважаючи на встановлене, слідчий суддя вважає наявним ризик переховування ОСОБА_6 від органів досудового слідства та суду, враховуючи тяжкість покарання, що йому загрожує у разі доведення його винуватості, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років.

Таким чином, вважаю можливим застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят діб з моменту затримання, без визначення розміру застави.

Відповідно до ч. 4 статті 183 КПК України, слідчий суддя не визначає розмір застави у даному кримінальному провадженні, оскільки під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України.

Стосовно заяви захисника підозрюваного про незаконність затримання ОСОБА_6 , оскільки затримання було проведено без ухвали слідчого судді, слід зазначити наступне.

З протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 20.01.2026, котре міститься в матеріалах клопотання, вбачається, що ОСОБА_6 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України, був затриманий 20.01.2026, о 20 год. 15 хв., за адресою: м.Дніпро, вул.Кільчевська, біля будинку №4.

Згідно з ч. 1 ст. 206 КПК України, кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Відповідно до ч. 3 ст. 206 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення свободи особи.

Таким чином, звільнення особи з-під варти може бути здійснено слідчим суддею вже за результатами перевірки відомостей, які створили у нього обґрунтовану підозру, що особа позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, чи інших правових підстав для позбавлення свободи, утримується під вартою незаконно.

Ніхто не може бути затриманий без ухвали слідчого судді, суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (ч. 1 ст. 207 КПК України).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України, уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі, лише у випадках, якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин.

Відповідно до ст. 211 КПК України, строк затримання особи без ухвали слідчого судді, суду не може перевищувати сімдесяти двох годин з моменту затримання, який визначається згідно з вимогами статті 209 цього Кодексу. Затримана без ухвали слідчого судді, суду особа не пізніше шістдесяти годин з моменту затримання повинна бути звільнена або доставлена до суду для розгляду клопотання про обрання стосовно неї запобіжного заходу.

Згідно положень ст. 193 КПК України, обставини затримання особи і тримання під вартою є предметом дослідження під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу встановлено, що ОСОБА_6 , який підозрюється за частиною 5 ст. 407 КК України з 04.12.2023 року, під час його затримання продовжував вчиняти інкриміноване кримінальне правопорушення. Підозрюваному своєчасно вручено повідомлення про підозру; граничний строк затримання ОСОБА_6 , визначений ст. 211 КПК України, не перевищено, а тому відсутні обґрунтовані підстави вважати, що його затримання було незаконним.

У зв`язку із зазначеним, у задоволенні заяви захисника щодо незаконного затримання підозрюваного ОСОБА_6 слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 183, 193, 194, 196, 197, 309 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання слідчого СВ ДРУП №2 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 , погоджене з прокурором Західної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , задовольнити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, котрий відраховувати з моменту затримання, тобто з 20.01.2026, 20 год. 15 хв., без визначення розміру застави.

Відмовити у задоволенні заяви захисника, адвоката ОСОБА_5 щодо незаконного затримання підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого СВ ДРУП №2 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 .

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1