Справа № 461/8293/25
Провадження № 1-кс/461/6287/25
У Х В А Л А
15.10.2025 року. м. Львів
в с т а н о в и в :
Клопотання вмотивоване тим, що мобільний телефон та жорсткий диск не є знаряддям чи засобом вчинення правопорушення , не зберіг на собі його сліди , не є об`єктом кримінального протиправного діяння, не набутий протиправним шляхом або внаслідок кримінального правопорушення. Даних, які б вказували про те, що арештований телефон та жорсткий диск належать підозрюваному або обвиуцнваченому у кримінальному провадженні матеріали кримінального провадження не містять. За наведених підстав, просить клопотання задовольнити.
Адвокат ОСОБА_4 та заявник ОСОБА_3 у судове засідання не з`явились, належним чином повідомлені про час та місце розгляду клопотання. Скерували на адресу суду заяву про розгляд клопотання за їх відсутності.
Враховуючи передбачені ч.2 ст.174 КПК України, строки розгляду зазначеної категорії клопотань, слідчий суддя, виходячи з загальних засад кримінального провадження: змагальності та розумних строків, приходить до висновку про можливість проведення судового розгляду за відсутності учасників процесу з урахуванням наявних у слідчого судді матеріалів.
Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Вивчивши матеріали клопотання про скасування арешту майна та долучені до нього документи, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.
Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до ч.1 ст.9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Постановою слідчого відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого управління ГУНП у Львівській області ОСОБА_5 від 07.07.2025р. вилучені речі та предмети визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.
Зі змісту вказаної ухвали слідчого судді вбачається, що підставою для накладення вказаного арешту була необхідність проведення слідчих дій з метою виконання завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК України та збереження речових доказів.
У відповідності до ч.1 ст. 100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею був вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.
При цьому, слідчий суддя приймає до уваги та враховує ту обставину, що однією з засад кримінального провадження є принцип змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, тоді як стороною обвинувачення не представлено слідчому судді належних доказів для безспірного висновку щодо необхідності продовження дії даного заходу забезпечення кримінального провадження, та принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що віднесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
У відповідності до ч.1 ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Також, слідчий суддя звертає увагу на те, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи, в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.
Отже, оскільки жодних доказів, які б спростовували доводи клопотання заявника та підтверджували обставини, які є підставою для продовження такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, до суду не надано, слідчий суддя вважає, що доводи, зазначені в клопотанні, є обґрунтованими.
Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що обставини, які були враховані слідчим суддею при накладені арешту на майно, на даний час перестали існувати, а тому в подальшій забороні арешту майна відпала потреба.
Приймаючи до уваги вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку про те, що на сьогодні відпала потреба у подальшому застосуванні арешту майна, належного ОСОБА_3 та про відсутність обставин, які б виправдовували подальше втручання держави у право на мирне володіння та розпорядження фізичними особами своїм майном, а також обумовлювали б подальший арешт їх майна, а відтак наявні достатні підстави для скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 10.07.2025 року.
Керуючись ст.ст.100, 170, 171, 173, 174, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя, -
п о с т а н о в и в:
Повернути зазначене майно власнику ОСОБА_3 , або уповноваженій нею особі.
Ухвала підлягає негайному виконанню та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 15 жовтня 2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1