Дата документу 11.12.2025
Справа № 334/8428/25
Провадження № 1-кс/334/3069/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.12.2025 року м. Запоріжжя

Дніпровський районний суд м. Запоріжжя у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого ВР ЗСТ СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 , погоджене із прокурором Дніпровської окружної прокуратури міста Запоріжжя ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вільнянськ Запорізької області, громадянина України, українця, який має середню освіту, водію-механіка ТОВ «Продовольча база Запоріжжя», раніше не засудженого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні ВР ЗСТ СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області, перебувають матеріали кримінального провадження № 0001889 від 05.10.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 04 жовтня 2025 року, приблизно о 09 годині 50 хвилин, водій ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем «Daewoo Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по проїзній частині вул. Магістральної з боку вул. Олексія Поради в напрямку автошляху «Харків - Сімферополь» в м. Запоріжжі. При цьому, швидкість руху транспортного засобу під керуванням водія ОСОБА_7 складала 83.8 км/год., що перевищує максимально дозволену швидкість руху на даній ділянці - 50 км/год.

В цей же час, в районі електроопори № 12, пішохід ОСОБА_8 здійснював перетин проїзної частини вул. Магістральної, рухаючись зліва - направо, відносно напрямку руху транспортного засобу під керуванням водія ОСОБА_7 , по позначеному дорожньою розміткою 1.14 Правил дорожнього руху та дорожніми знаками 5.38.1-2 Правил дорожнього руху нерегульованому пішохідному переході.

Наближаючись до вищевказаного нерегульованого пішохідного переходу, водій ОСОБА_7 , діючи зі злочинною недбалістю, маючи об`єктивну можливість виявити зазначений нерегульований пішохідний перехід та пішохода ОСОБА_8 порушуючи вимоги п. 18.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001. зі змінами та доповненнями, відповідно до якого:

п. 18.1: «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека», маючи технічну можливість уникнути наїзду на останнього, своєчасних заходів для зниження швидкості аж до повної зупинки свого транспортного засобу не вжив, дорогу пішоходу, який перетинав проїзну частину по нерегульованому пішохідному переходу, не надав, в результаті чого допустив наїзд передньою частиною кузова керованого ним транспортного засобу на пішохода ОСОБА_8 .

Після дорожньо-транспортної пригоди водій ОСОБА_7 на керованому ним транспортному засобі залишив місце пригоди, до якої він був причетний.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_8 , згідно висновку судової медичної експертизи, отримав тілесні ушкодження від яких помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у лікарні під наглядом лікарів. Безпосередньою причиною смерті ОСОБА_8 стала поєднана тупа травма голови, тулуба, правої верхньої та обох нижніх кінцівок у вигляді множинних ушкоджень м`яких тканин, множинних переломів кісток скелету з ушкодженням внутрішніх органів з подальшим розвитком поліорганної недостатності.

У сукупності тілесні ушкодження, а саме поєднана тупа травма голови, тулубу, правої верхньої та обох нижніх кінцівок у вигляді множинних ушкоджень м`яких тканин, множинних переломів кісток скелету з ушкодженням внутрішніх Органів. ЩО ускладнена поліорганною недостатністю, виникла незадовго до госпіталізації, є небезпечною для життя і за цією ознакою кваліфікується, як тяжке тілесне ушкодження (п.№2.1.3. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» - наказ № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року), знаходиться з настанням смерті у прямому причинному зв`язку.

10.12.2025, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вільнянськ Запорізької області, громадянина України, українця, який має середню освіту, водія-механіка ТОВ «Продовольча база Запоріжжя», раніше не засудженого, який зареєстрований та фактично мешкає за адресою: в АДРЕСА_1 , повідомлено про те, що він Підозрюється у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, в стані алкогольного сп`яніння, що спричинило смерть потерпілого, тобто у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.З ст. 286-1 КК України.

Наявність обгрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.З ст. 286-1 КК України підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами:

протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, в ході якого зафіксовано слідову інформацію, складено схему, вилучено реєстраційний номер « НОМЕР_1 »;

протоколом огляду, в ході якого на проїзній частині вул. Військбуд було виявлено та вилучено автомобіль «Daewoo Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на якому наявні механічні пошкодження;

протоколом допиту свідка ОСОБА_9 , який пояснив, що 04.10.2025 став свідком дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце на проїзній частині вул.Магістральної, внаслідок якої було травмовано пішохода, що здійснював перетин проїзної частини по нерегульованому пішохідному переходу;

протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 , який пояснив, що 04.10.2025 в якості пішохода здійснював перетин проїзної частини вул. Магістральної по нерегульованому пішохідному переході та був збитий автомобілем, водій якого рухався від вул. Олексія Поради в сторону автошляху «Харків - Сімферополь», в результаті чого отримав тілесні ушкодження та був госпіталізований до лікарні;

висновком судової-медичної експертизи № 6324 від 03.12.2025, згідно з яким ОСОБА_8 в результаті ДТП отримав тілесні ушкодження від яких помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у лікарні під наглядом лікарів. Безпосередньою причиною смерті ОСОБА_8 стала поєднана тупа травма голови, тулуба, правої верхньої та обох нижніх кінцівок у вигляді множинних ушкоджень м`яких тканин, множинних переломів кісток скелету з ушкодженням внутрішніх органів з подальшим розвитком поліорганної недостатності;

протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 , який пояснив, що є сином загиблого ОСОБА_8 . Безпосереднім свідком події ДТП за участі свого батька він не був, однак зі слів батька йому стало відомо, що наїзд на нього скоїв автомобіль «Деу Ланос» коли батько переходив дорогу по пішохідному переходу;

висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 7300 від 04.10.2025. проведеному в КПП «ОКЗ ПНД та СЗХ» ЗОР. згідно якого ОСОБА_11 станом на 13:25 годин перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

висновком судової інженерно-транспортної експертизи за експертним напрямом дослідження обставин та механізму ДТП № СЕ-19/108-25/25622-ІТ від 18.11.2025, відповідно до яких в діях водія ОСОБА_7 у даній дорожній ситуації вбачається невідповідність вимогам п. 18.1 ПДР України, що перебуває у прямому причинному зв`язку з подією ДТП;

протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_7 ;

ОСОБА_12 обгрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від п`яти до десяти років, у зв`язку з чим. з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, виникла необхідність в обранні підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час проведення досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ОСОБА_7 :

може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

може незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

На даний час підозрюваний ОСОБА_7 , усвідомлюючи ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення і невідворотність покарання, у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від п`яти до десяти років, може вчинити спроби переховуватись від органів досудового розслідування та суду, чим перешкоджатиме встановленню істини по справі, що являється ризиком, передбаченим п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

При обрані запобіжного заходу, необхідно взяти до уваги те, що ОСОБА_7 , вчинив тяжкий злочин перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, що демонструє зухвалість та схильність до ризикової поведінки на дорозі, небажання дотримуватись правил безпеки руху, що істотно підвищує ймовірність вчинення нового правопорушення чи то адміністративного чи кримінального та зможе вплинути на обставини, які згідно ст. 91 КПК України підлягають доказуванню, а саме, шляхом незаконного впливу на свідків, шляхом погроз, вмовляння тощо, може схилити останніх давати неправдиві покази, або змінити їх відносно механізму пригоди, що являється ризиком, передбаченим п. З ч.І ст.177 КПК України. Таким чином, намагаючись уникнути відповідальності, ОСОБА_7 може змусити свідків змінити покази з приводу обставин ДТП, як під час досудового розслідування так і у суді.

Крім того, варто враховувати й те, що ОСОБА_7 може перешкоджати кримінальному провадженню шляхом періодичного невиконання вимог слідчого про явку до органу досудового розслідування та суду, а також перешкоджання ним кримінальному провадженню іншим чином, наприклад впливати на швидкість проведення досудового розслідування (затягувати його проведення) мотивуючи неможливістю своєї явки будь яким чином, що являється ризиком, передбаченим п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

На даний час досудове розслідування по вказаному кримінальному провадженні триває та маючи можливість вільно пересуватись та вільно залишати місце проживання ОСОБА_7 може перешкоджати проведенню досудового розслідування, шляхом залишення місця свого фактичного проживання, тим самим призвести до необгрунтованого затягування проведення досудового розслідуванні, що вплине на швидке, повне та неупереджене проведення досудового розслідування та на встановлення обставин, які згідно ст. 91 КПК України підлягають доказуванню, що дає підстави вважати, що у разі не застосування запобіжного заходу неможливо запобігти зазначеним ризикам.

Жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, з наступних підстав:

при обранні особистого зобов`язання підозрюваний зобов язується не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, житла, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу слідчого. Враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення при обранні запобіжного заходу у виді осооистого зобов`язання, є ризик того, що підозрюваний ОСОБА_7 вчинить спроби переховуватися від органів досудового розслідування.

тяжкість та обставини вчиненого кримінального правопорушення унеможливлює застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, оскільки перебуваючи за місцем проживання, особисто або через своїх знайомих може вчинити спроби незаконного впливу на свідків, шляхом погроз, вмовляння тощо, може схилити останніх давати неправдиві показання або їх змінювати.

Враховуючи вищезазначене, слідчий просить обрати відносно ОСОБА_7 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Прокурор у судовому засіданні підтримала клопотання та просила його задовольнити. Слідчий зазначив, що із моменту внесення до ЄРДР відомостей стосовно ДТП, учасником якого був ОСОБА_7 , з ним неодноразово проводилися слідчі дії процесуального характеру. На виклики слідчого завжди з`являвся вчасно та добровільно у визначений час.

ОСОБА_7 свою провину визнав, зазначив що добровільно відшкодував потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду, на підтвердження надав розписки останнього про відшкодування шкоди, відсутності претензій до ОСОБА_7 та обрання стосовно ОСОБА_7 запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою. Крім того, зауважив, що скриватися від слідства не збирається. Просив суд застосувати до нього більш м`який запобіжний захід домашній арешт.

Захисник у судовому засіданні зазначив, просив суд застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід домашній арешт.

Вислухавши доводи та пояснення прокурора, підозрюваного та його захисника, слідчий суддя приходить до таких висновків.

Підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення.

10.12.2025 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 286-1 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При цьому, слідчий суддя, надаючи оцінку обґрунтованості підозри, враховує, що на даній стадії кримінального провадження слідчий суддя не вирішує питання, які повинні вирішуватися судом під час судового розгляду кримінального провадження, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, кваліфікації її дій, а лише на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу.

Таку ж позицію виклав Європейський суд з прав людини у рішенні «Мюррей проти Сполученого Королівства», у якому зазначив, що факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу. Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати „обґрунтованим, залежить від усіх обставин справи, про що зазначено у рішенні «Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства».

У судовому засіданні не було встановлено відомостей та доказів того, що підозрюваний ОСОБА_7 переховувався від органу досудового розслідування чи суду, вчиняв тиск на свідків, потерпілого, чи перешкоджав кримінальному провадженню іншим чином, що підтвердив слідчий у судовому засіданні.

Відтак, в матеріалах провадження, наданих суду, не достатньо доказів, які б давали підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 п.1,3,4 ст. 177 КПК України.

З моменту внесення відомостей до ЄРДР про ДТП, учасником якого був ОСОБА_7 , минуло більш двох місяців, за цей час він, за кожним викликом слідчого, з`являвся вчасно. Заяв від потерпілого, свідків, про можливий вплив на них з боку підозрюваного, до правоохоронних органів або суду не надходило.

Крім того, сам ОСОБА_7 , завірив суд, що буде сумлінно виконувати покладені на нього судом обов`язки.

Зважаючи на характер вчиненого кримінального правопорушення, який законодавцем віднесений до категорії тяжких злочинів, враховуючі дані про особу підозрюваного, позицію потерпілого, щодо обрання запобіжного заходу ОСОБА_7 не пов`язаного із триманням під вартою, суд вважає, що він заслуговує на застосування до нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Згідно ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Отже, заявлене стороною обвинувачення клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суперечить вимогам закону і не може бути задоволено в цій частині.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Проте, суд вважає, що самим підозрюваним та його адвокатом надані суду обґрунтовані підстави вважати, що до ОСОБА_7 можливо застосувати більш м`який запобіжний захід.

Враховуючи наявність постійного місця проживання, стійкі соціальні з`язки, характер вчиненого кримінального правопорушення, а також поведінку підозрюваного та його ставлення, слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу у виді домашнього арешту у певний час доби, що на думку суду забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та зможе запобігти ризикам, встановленим ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч.5 ст. 194 КПК України на підозрюваного покладаються додатково обов`язки прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду; не відлучатися з Запорізької області без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування зі свідками, потерпілим.

Керуючись ст. 176-178, 181, 183, 184, 194, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого ВР ЗСТ СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0001889 від 05.10.2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби, заборонивши залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 22:00 год. до 05:00 год. наступної доби.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_7 обов`язки:

-прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду;

-не відлучатися із Запорізької області, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання;

-утримуватися від спілкування зі свідками, потерпілим.

Роз`яснити підозрюваному, що в разі невиконання зазначених обов`язків щодо нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань та, що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.

Ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Забезпечення виконання застосованого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту покласти на орган Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого та прокурора у кримінальному провадженні.

Строк дії ухвали про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту та покладення обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, визначити до 10.02.2026 року.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1