Справа № 645/5900/25
Провадження № 1-кп/645/500/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2025 року м. Харків

Немишлянський районний суд міста Харкова у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судових засідань - ОСОБА_2

прокурора Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Немишлянської окружної прокуратури м.Харкова - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові виділені матеріали кримінального провадження № №0001104 від 07.08.2025 року відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сніжків, Валківського району, Харківської області, громадянина України, українця, одруженого, має на утриманні неповнолітнього сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рядового, розвідника-радиста групи управління та зв`язку роти спеціальної розвідки розвідувального батальйону військової частини НОМЕР_1 , солдата, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КПК України не судимий, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 301 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 у невстановлений судом день та час, однак не пізніше 07.08.2025 року, знаходячись за місцем свого фактичного перебування, а саме в районі виконання бойових завдань в н.п. Мала Данилівка Дергачівської ТГ Харківського району Харківської області, діючи умисно, сфотографував фотозображення та записав відеозаписи, порнографічного характеру, тим самим виготовив їх, які став зберігати на своєму телефоні, для подальшого розповсюдження шляхом пересилання з використанням мобільного телефону ТМ «WP33Pro» через мобільний додаток «Телеграм» з номеру мобільного телефону НОМЕР_2 , imei НОМЕР_3 (imei 2) НОМЕР_4 . В подальшому, період часу з 01.06.2025 по 01.08.2025, точний день та час в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 за допомогою мобільного додатку «Телеграм» з номеру мобільного телефону НОМЕР_2 , зі створеного аккаунту користувача з ім`ям « ОСОБА_6 », діючи умисно, всупереч моральним засадам суспільства в частині заборони поширення серед населення вульгарно-натуралістичних, цинічних способів демонстрації статевих органів та статевих відносин, порушуючи ст.2 Закону України «Про захист суспільної моралі» №1296-IV від 20.11.2013, в режимі приватного спілкування через мобільний додаток «Телеграм» з неповнолітньою ОСОБА_7 , достовірно знаючи та усвідомлюючи, що остання є неповнолітньою, з номеру мобільного телефону НОМЕР_2 , надіслав їй власні фотозображення статевого органу та відеозапис порнографічного характеру із зображенням статевого органу, тим самим розповсюдив фотозображення та відеозаписи порнографічного характеру, які містять порнографію та які виводилися на екран мобільного телефону «iPhone XR» за місцем проживання неповнолітньої потерпілої ОСОБА_7 у АДРЕСА_2 .

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 беззаперечно визнав себе винним у скоєні кримінальних правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 301 КК України, щиро розкаявся, пояснив суду про обставини вчиненого ним кримінального правопорушення, що всі обставини, викладені в обвинувальному актів відповідають дійсності, зазначивши, що дійсно, орієнтовно на початку серпня 2025 року за місцем проходженням служби в н.п. Мала Данилівка Дергачівської ТГ Харківського району Харківської області сфотографував фотозображення та записав відеозаписи, порнографічного характеру, які через мобільний додаток «Телеграм» надіслав їх неповнолітній ОСОБА_7 , з якою підтримував спілкування.

Показання обвинуваченого повністю відповідають фактичним обставинам справи, які він не заперечує, зокрема, як і кількість і вартість викраденого майна. З урахуванням повного визнання вини у вчинені вищенаведеного кримінального правопорушення, а також враховуючи думку учасників судового провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позиції, суд на підставі ст. 349 ч.3 КПК України визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, вважає за доцільне обмежитись дослідженням доказів, які стосуються особи обвинуваченого. При цьому судом з`ясовано, чи правильно розуміють зазначені особи зміст обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції. Учасникам процесу роз`яснено, що у такому випадку сторони будуть позбавлені права оскаржувати дані обставини в апеляційному порядку.

Дії ОСОБА_4 , суд кваліфікує в межах пред`явленого прокурором обвинувачення за ч. 2 ст. 301 КК України, як виготовлення, зберігання, розповсюдження зображень та відеопродукції порнографічного характеру, а також розповсюдження серед неповнолітніх зображень порнографічного характеру.

Вину обвинуваченого ОСОБА_4 в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 301 КК України суд вважає доведеною.

Згідно ст.66 КК України, обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 є щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання, передбаченою ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Вивченням в ході судового розгляду даних особи обвинуваченого встановлено, що він в силу ст. 89 КК України раніше засуджений (довідка №58-19082025/63059),одруженого (свідоцтво НОМЕР_5 ,особова картка), має на утриманні неповнолітнього сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (актовий запис про народження №159) є військовослужбовцем (Витяг з наказу командира військової частини №115 від 20.04.2024 року, військовий квиток серія НОМЕР_6 ), за місцем проходження служби характеризується позитивно (службові характеристики від 13.08.2025 року, від 23.10.2025 року) на Д обліку у лікаря-психіатра та лікаря- нарколога не перебуває (повідомлення КНП «Валківська центральна районна лікарня» від 14.08.2025 року).

В ст. 50 КК України встановлено, що покарання є заходом примусу, яке застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Згідно до ст.17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права». У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Згідно п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 « Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначення покарання суди мають суворо додержувати вимог ст.65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Виходячи з положень ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для виправлення та попередження нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності, індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості вчиненого злочину.

Призначаючи ОСОБА_4 покарання, суд виходить з положень ст. 65 КК України, а саме - принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, враховує характер та ступінь тяжкості скоєних кримінальних правопорушень, які, за змістом ст. 12 КК України, є умисним нетяжким кримінальним правопорушеннями, наслідки вчинених кримінального правопорушення, обставину, що пом`якшує покарання, особу обвинуваченого, який є військовослужбовцем, відношення обвинуваченого до скоєного кримінального правопорушення, а також вимоги ст. 50 КК України, що метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого, а також попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

З урахуванням всіх обставин у справі, даних, що характеризують особу обвинуваченого, суд вважає необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_4 та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень призначити покарання у межах санкції інкримінованої статті у виді позбавлення із звільненням обвинуваченого від відбування призначеного основного покарання з іспитовим строком в порядку ст. 75 КК України, оскільки його виправлення та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень можливо без ізоляції від суспільства. що повною мірою узгоджується з соціально-відновлювальною та запобіжною функціями покарання, які спрямовані на відновлення особистості з правослухняною поведінкою та запобігання вчиненню нових правопорушень як засудженим, так і іншими особами.

Призначене обвинуваченому остаточне покарання у виді позбавлення волі із подальшим звільненням від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком є необхідним й достатнім для його виправлення, запобігатиме вчиненню нових кримінальних правопорушень в майбутньому та є домірним скоєному.

Таке покарання за глибоким переконанням суду буде обґрунтованим і необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним та іншими особами кримінальних правопорушень.

Окрім того, у зв`язку зі звільненням від відбування покарання з випробуванням покласти на засудженого ОСОБА_4 , який є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , обов`язки передбачені п.п.1, 2 ч.1 ст. 76 КК України.

Питання про речові докази суд вирішує у відповідності до ч.9 ст. 100 КПК.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 373, 374, 395 КПК України суд, -

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого КК України, та призначити йому покарання ч. 2 ст. 301 КК України у виді двох років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік.

Відповідно до п.п. 1,2 ч.1, ч. 3 ст.76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Відповідно до ч. 4 ст. 76 КК України, на період військової служби ОСОБА_4 , контроль за його поведінкою як особи, звільненої від відбування покарання з випробуванням, здійснює командир військової частини НОМЕР_1 за місцем проходження військової служби. У разі звільнення ОСОБА_4 з військової служби, такий контроль покладається на уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженого.

Електронний носій інформації - CD-R диск 700 MB 52х, без будь-яких записів на лицевій та зворотній стороні диску, на якому містяться медіафайли в кількості 6 штук, який знаходиться на зберіганні в матеріалах кримінального провадження, після набрання вироком законної сили - залишити там зберігати.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Немишлянський районний суд м.Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення, засудженим, який перебуває під вартою, протягом 30 днів з дня вручення копію вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження якщо таку скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок який набрав законної сили є обов`язковим для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для всіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Відповідно до приписів ч.6 ст. 376 КПК України копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору.

Роз`яснити сторонам кримінального провадження право подати клопотання про помилування, право ознайомитися з журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Роз`яснити, що учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий суддя: