КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

з участю особи, яка подала скаргу ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві, шляхом проведення відеоконференцзв`язку між Київським апеляційним судом та ОСОБА_5 , який використовував власний технічний засіб, апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 19 вересня 2025 року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 19 вересня 2025 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність уповноваженої особи Державного бюро розслідувань, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою від 04 лютого 2025 року.

Таке рішення слідчий суддя мотивувала тим, що аналіз положень ст. 214 КПК України, ст.ст. 2, 11 КК України свідчить, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають лише ті заяви чи повідомлення, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення, а такими є наявність в них об`єктивних даних (доказів), що підтверджують реальність конкретної події кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення). Однак заява ОСОБА_5 не містить конкретних обставин об`єктивної сторони кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 368 КК України, та в ній викладено лише абстрактні обставини про нібито вчинення кримінальних правопорушень, які, на переконання слідчого судді, мають характер лише власних припущень заявника. А відтак, доводи скарги ОСОБА_5 є необґрунтованими, тому відмовила в її задоволенні.

_________________________________________

Справа №11-сс/824/7821/2025 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_6

Категорія: ст. 303 КПК України Доповідач ОСОБА_1

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 , вважаючи ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою, просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою зобов`язати слідчого Державного бюро розслідувань, уповноваженого на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, невідкладно внести відповідні відомості про

вчинення кримінального правопорушення в період з 09 січня 2025 року до 29 січня 2025 року ОСОБА_7 , який займає посаду судді Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області, полягає в одержанні неправомірної вигоди за прийняття потрібного рішення у справі № 686/3854/23, тобто вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, яка була зареєстрована за вх. № 571зкп 04 лютого 2025 року та видати ОСОБА_5 витяг про внесення відомостей в ЄРДР.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що слідчий суддя, всупереч вимог ч. 1 ст. 23, ч. 1 ст. 94, ч. 3 ст. 370, п. 2 ч. 1 ст. 372 КПК України, якими визначено процедуру прийняття процесуального рішення та обов`язок досліджувати докази, самоусунулася від виконання вимог КПК та свідомо внесла неправдиві відомості в оскаржувану ухвалу.

Зазначає, що предметом доказування у цій справі було саме невиконання слідчим ДБР вимог ч. 1 ст. 25, ч. 1 ст. 214 КПК України у частині невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви про кримінальне правопорушення. Враховуючи, що положення ч. 1 ст. 214 КПК України зобов`язують прокурора невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви про вчинення кримінального правопорушення, внести відомості до ЄРДР, розпочати досудове розслідування та через 24 години видати заявнику витяг з ЄРДР, слідчому судді потрібно було встановити під час судового розгляду саме ці обставини, а саме: дослідити докази подання та реєстрації заяви про вчинення кримінального правопорушення від 04 лютого 2025 року; відомості про реєстрацію заяви підрозділом діловодства ДБР, у разі наявності сумнівів щодо реєстрації - витребувати відповідні відомості шляхом постановлення ухвали про витребування відомостей про реєстрацію у ДБР; наявність або відсутність у ОСОБА_5 витягу з ЄРДР, що прямо підтвердило б невиконання слідчим вимог ч. 1 ст. 214 КПК України; витребувати інші відомості з ДБР щодо внесення відомостей до ЄРДР за заявою про злочин від 04 лютого 2025 року.

У разі встановлення обставин, які підтверджують невиконання слідчим вимог ч. 1 ст. 25, ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий суддя мала зобов`язати внести такі відомості до ЄРДР.

Між тим, під час розгляду скарги слідчим суддею докази не досліджувались і жодна оцінка їм не надавалась.

Окрім того, зазначає, що встановлення факту вчинення кримінального правопорушення шляхом збирання, перевірки та оцінки доказів в порядку, передбаченому ст. 93 та Главами 20, 21 КПК України, віднесено до обов`язків слідчого та прокурора, саме в ході проведення досудового розслідування встановлюється подія злочину та винуватість особи, а слідчий суддя не наділений повноваженнями збирати, перевіряти та оцінювати докази. До повноважень слідчого судді, відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, віднесено здійснення судового контролю за дотриманням прав і свобод осіб у кримінальному провадженні.

В даному випадку слідчий суддя фактично привласнила собі повноваження слідчого, провела збирання, перевірку та оцінку доказів, при цьому в оскаржуваному рішенні відсутня будь яка оцінка таких доказів, в тому числі і з точки зору їх належності, допустимості та достатності.

Також ОСОБА_5 ставить питання про поновлення пропущеного строку на оскарження ухвали слідчого судді, посилаючись на ті обставини, що 19 вересня 2025 року було проголошено лише її резолютивну частину. Повний текст рішення слідчого судді з`явився у електронному кабінеті системи Електронний суд 25 вересня 2025 року, а без розуміння суті прийнятого рішення та мотивів прийняття слідчим суддею ухвали, він не міг належним чином обґрунтувати апеляційну скаргу та подати її. У зв`язку з цим ОСОБА_5 просить визнати причину пропуску строку поважною.

Будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце апеляційного розгляду, прокурор в призначений час до суду апеляційної інстанції не з`явився, про поважність причин своєї неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду не надсилав. За таких обставин, апеляційний суд, враховуючи, що, відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК України, неявка учасників провадження не перешкоджає проведенню розгляду, вважає можливим розглянути апеляційну скаргу ОСОБА_5 без участі прокурора.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_5 на підтримку доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження за скаргою та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 395 КПК України, апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Згідно п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК України, апеляційна скарга повертається, якщо подана після закінчення строку апеляційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

З наведеного слідує, що пропущений строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції підлягає поновленню за умови, що особа, яка подає таку скаргу, ставить питання про його поновлення та доведе поважність причин його пропуску.

Враховуючи, що 19 вересня 2025 року було проголошено лише резолютивну частину ухвали слідчого судді, а її повний текст надійшов в електронний кабінет системи «Електронний суд» ОСОБА_5 лише 25 вересня 2025 року, та те, що виготовлення обґрунтованої апеляційної скарги потребує ознайомлення зі змістом оскарженого рішення, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді пропущений з поважних причин, а тому підлягає поновленню.

Що стосується апеляційних вимог ОСОБА_5 , то колегія суддів враховує наступне.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржена, зокрема, бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КК України, кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Статтею 2 КПК України визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь - якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до ч. 2 ст. 214 КПК України, досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Приписи ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

За приписами п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України та п. 2 Розділу ІІ Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генерального прокурора України №298 від 30.06.2020 року, до Єдиного реєстру досудових розслідувань, крім іншого, має бути внесено короткий виклад обставин про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Вищезазначені положення закону дають підстави для висновку, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні та обґрунтовані відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність події кримінального правопорушення, а саме час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення. Якщо ж зі змісту заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення є очевидним, що обставини, викладені в ньому, не свідчать про те, що існує ймовірність вчинення будь-якого кримінального правопорушення і ці обставини для отримання зазначеного вище висновку не потребують перевірки засобами кримінального процесу, то такі повідомлення не мають вноситися до Єдиного реєстру досудових розслідувань і це слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Таким чином, закон передбачає необхідність попереднього вивчення слідчим, прокурором, слідчим суддею (у разі оскарження заявником бездіяльності уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань) змісту заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення на предмет викладення в ньому інформації саме про кримінальне правопорушення.

Як вбачається з наданих матеріалів, до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_5 було подано скаргу на бездіяльність уповноваженої особи Державного бюро розслідувань, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_5 від 04 лютого 2025 року.

В самій заяві про вчинення кримінального правопорушення від 04 лютого 2025 року ОСОБА_5 зазначає, що в провадженні слідчого судді Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_7 перебувала його скарга на постанову від 04 грудня 2024 року про закриття кримінального провадження № 0000076. Розгляд вказаної скарги відбувся з грубим порушенням вимог КПК, нехтуванням усіма клопотаннями потерпілого, без об`єктивного дослідження доказів та завершився прийняттям явно незаконного рішення, яким підтверджено правомірність постанови про закриття кримінального провадження, що вказує на наявність в діях слідчого судді Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_7 ознак кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 368 КК України.

Між тим, наведені у заяві ОСОБА_5 обставини не містять жодних фактів та доказів, які б підтверджували реальність події кримінальних правопорушень.

Зі змісту заяви вбачається, що викладені в ній обставини є лише суб`єктивним судженням заявника, без посилання на конкретні факти чи обставини, які б давали розумні підстави і підозри вважати про вчинення конкретною особою кримінально-караних діянь. Сама по собі незгода заявника з процесуальними діями та прийнятим слідчим суддею рішенням, не може бути підставою для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Це слугує гарантією захисту особи від необґрунтованого кримінального переслідування.

Отже, наведені у заяві ОСОБА_5 обставини, не є відомостями, які можуть об`єктивно свідчити про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 368 КК України.

У зв`язку із зазначеним, заява ОСОБА_5 від 04 лютого 2025 року не є заявою про вчинення кримінального правопорушення в розумінні ст. 214 КПК України. Таким чином, невнесення по цій заяві відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань не є бездіяльністю, про яку зазначає апелянт.

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що перевірка фактів, викладених у заяві, покладається на слідчого або дізнавача, то цей обов`язок покладається на орган досудового розслідування лише стосовно заяв про кримінальне правопорушення.

Не кожна заява є заявою про кримінальне правопорушення лише через те, що так іменується, а лише та, яка містить очевидні факти та відомості, які б свідчили про вчинення кримінальних правопорушень, саме така заява є заявою про кримінальне правопорушення в розумінні ст. 214 КПК України, відомості по якій підлягають обов`язковому внесенню до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Також, всупереч тверджень апелянта, слідчий суддя розглянув скаргу у відповідності до вимог закону, на підставі повного і об`єктивного дослідження усіх наданих йому матеріалів, з наведенням мотивів прийняття відповідного рішення.

Зважаючи на викладене, колегія суддів приходить до висновку про законність і обґрунтованість ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 19 вересня 2025 року, у зв`язку з чим не вбачає підстав для її скасування, а відтак, апеляційна скарга ОСОБА_5 не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

поновити ОСОБА_5 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 19 вересня 2025 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 19 вересня 2025 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність уповноваженої особи Державного бюро розслідувань, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою від 04 лютого 2025 року, - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

___________________ ____________________ __________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3