УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.10.2025 року м. Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , його захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 яке погоджене прокурором відділу Одеської Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_7 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000191 від 18.02.2025 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ромни, Сумської області, громадянина України, одруженого, має малолітню дитину, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , займаючого посаду начальника складу паливно-мастильних матеріалів 306-го окремого батальйону радіоелектронної боротьби (в/ч НОМЕР_1 ),

якому повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

І. Суть клопотання

10 жовтня 2025 року до Київського районного суду м. Одеса надійшло зазначене клопотання, у якому слідчий просив продовжити строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000191 від 18.02.2025 року відносно до підозрюваного ОСОБА_4 ..

Згідно клопотання вбачається, що слідчим управлінням ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000191 від 18.02.2025 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191 КК України та за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.

Нагляд за додержанням законів під час здійснення досудового розслідування у формі процесуального керівництва здійснюється Одеською спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони Південного регіону.

25.06.2025 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч. 3 ст. 369-2 КК України.

25.06.2025 слідчим суддею Київського районного суду м. Одеси винесено ухвалу про обрання відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком до 23 серпня 2025 року включно. Та визначено розмір застави в розмірі 600 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 1 816 800 грн.

Прокурор зазначив, що на цей час продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були встановлені слідчим суддею під час обрання запобіжного заходу ОСОБА_4 що, на його думку, обумовлює необхідність продовження строку дії зазначеного запобіжного заходу.

ІІ. Позиція учасників судового засідання

2.1. Прокурор підтримав клопотання з наведених у ньому мотивів.

2.2. Захисник підозрюваного ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 подав письмові заперечення проти задоволення клопотання та звернув увагу, що заявлені ризики є формальними та суттєво зменшилися, підозрюваний має міцні соціальні зв`язки, крім того він є одружений, його дружина є вагітною, має малолітню дитину, проходить військову службу, має ряд хворіб, в тому числі, що пов`язані із військовою службою. Просив відмовити в задоволенні клопотання або визначити помірний розмір застави.

2.3. Підозрюваний ОСОБА_4 підтримав позицію свого захисника.

ІІІ. Мотиви слідчого судді

3.1. Дослідивши клопотання, надані прокурором матеріали, заслухавши думку учасників, висловлену у судовому засіданні, слідчий суддя дійшов таких висновків.

3.2. Норми кримінального процесуального закону, якими керується слідчий суддя

Відповідно до ст. 131 КПК України, з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи його забезпечення, до яких віднесені, зокрема і запобіжні заходи.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

3.3. Обставини, встановлені слідчим суддею

25.06.2025 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч. 3 ст. 369-2 КК України.

25.06.2025 слідчим суддею Київського районного суду м. Одеси винесено ухвалу про обрання відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком до 23 серпня 2025 року включно. Та визначено розмір застави в розмірі 600 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 1 816 800 грн.

19.08.2025 слідчим суддею Київського районного суду м. Одеси винесено ухвалу про продовження відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком до 17 жовтня 2025 року включно. Та визначено розмір застави в розмірі 500 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 1 514 000 грн.

3.4. Оцінка обґрунтованості підозри

Зміст повідомлення про підозру

25.06.2025 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч. 3 ст. 369-2 КК України.

Згідно з повідомленням про підозру кримінальні правопорушення були вчинені за таких обставин.

Досудовим розслідуванням встановлено, що

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 призначений на посаду начальника складу пально-мастильних матеріалів військової частини НОМЕР_1 . Так, на початку квітня 2025 року у ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 виник намір щодо мобілізації до лав Збройних сил України у вибраній ним військовій частині НОМЕР_1 .

За рекомендацією свого знайомого військовослужбовця військової частини № НОМЕР_1 , ОСОБА_10 він звернувся до начальника пально-мастильних матеріалів військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 .

Попередньо, ОСОБА_10 на прохання ОСОБА_9 пояснив ОСОБА_11 , що останній має намір мобілізуватися до лав Збройних сил України та, користуючись правом самостійно обрати місце несення служби, бажає служити у військовій частині НОМЕР_1 , а тому хотів з`ясувати процедуру такого зарахування на службу.

Дізнавшись про бажання ОСОБА_9 мобілізуватися і нести службу у військовій частині, що базується на території Одеської області та про те, що співробітники РТЦК та СП, при перевірці його військово-облікових документів, повідомили йому про необхідність оновлення документів та подальшої мобілізації, незважаючи на обізнаність з вимогами наведених вище нормативно-правових актів, керуючись прагненням до наживи, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, прийняв рішення про одержання неправомірної вигоди. Для цього він він миттєво розробив злочинний план та передбачив етапи для його втілення у життя, розуміючи уразливість та настання негативних наслідків для ОСОБА_9 у разі відмови йому у зарахуванні на службу до військової частини НОМЕР_1 , що полягають у примусовому призові останнього на військову службу під час мобілізації та направлення для несення служби за межі Одеської області.

Так, 26.05.2025 близько 11:45 в ході особистої зустрічі, ОСОБА_12 повідомив ОСОБА_10 , що може допомогти з прийняттям на службу до військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_9 , гарантуючи успішний результат. При цьому, він повідомив, що особисто спілкується з посадовими особами військової частини та органів РТЦК та СП, які приймають рішення щодо взяття військовозобов`язаних на службу та проходження відповідної лікарської комісії, додавши, що якщо ОСОБА_9 згоден, то має передати йому грошові кошти в сумі 2000 доларів США.

На наступний день, 27.05.2025 близько 17:40 в ході особистої зустрічі біля будинку за адресою АДРЕСА_2 з ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , ОСОБА_12 підтвердив свій намір надати допомогу останньому у зарахуванні його на службу до військової частини НОМЕР_1 . З метою переконання ОСОБА_9 у своїй спроможності здійснити вплив на військових посадових осіб ОСОБА_12 повідомив про наявність двох способів такого прийняття на службу. Першим способом він назвав визнання ОСОБА_9 за результатами пройденої військово-лікарської комісії обмежено придатним, що дасть йому змогу не бути направленим для несення служби до військових підрозділів за межами Одеської області для чого він здійснить вплив на посадових осіб органів РТЦК та СП. Другим способом він назвав зарахування останнього на службу у звичайному порядку, складання документів щодо самовільного залишення ним військової частини, та прийняття ОСОБА_9 на службу за його рекомендацією командиром військової частини НОМЕР_1 після зарахування останнього до відповідного військового підрозділу, який займається розподілом осіб, що самовільно залишили військову частину.

Також ОСОБА_12 повторно повідомив, що для того, щоб ОСОБА_9 був прийнятий на службу до вказаної вище військової частини, він повинен передати ОСОБА_11 грошові кошти в розмірі 2 000 доларів США за здійснення ним впливу на прийняття рішення відповідними військовими посадовими особами військової частини НОМЕР_1 та підрозлідів РТЦК та СП за зарахування ОСОБА_9 для несення військової служби до військової частини НОМЕР_1 . При цьому, останній додав, що в разі обрання ОСОБА_9 способу мобілізації без його участі, він не матиме гарантій призначення на службу саме до військової частини НОМЕР_2 .

Побоюючись втратити можливість добровільної мобілізації, несення служби у військовому підрозділі на території Одеської області та натомість бути мобілізованим примусово і направленим для несення служби у іншу область України ОСОБА_9 вимушено погодився на незаконну вимогу ОСОБА_4 передати йому неправомірну вигоду.

При зазначених обставинах, після завершення бесіди, ОСОБА_10 передав ОСОБА_11 грошові кошти в розмірі 2 000 (дві тисячі) доларів США, що станом на 27.05.2025 у еквіваленті за офіційним курсом у гривні складає 83 141, (вісімдесят три тисячі сто сорок одну) грн 40 коп. за здійснення ним впливу на прийняття рішення відповідними службовими особами військової частини НОМЕР_1 та підрозділів РТЦК та СП за зарахування ОСОБА_9 для несення військової служби до військової частини НОМЕР_1 .

На виконання взятих на себе зобов`язань, ОСОБА_12 здійснивши вплив на посадових осіб військової частини НОМЕР_1 та співробітників ІНФОРМАЦІЯ_3 , забезпечив мобілізацію ОСОБА_9 та взяття останнього на військовий облік 11.06.2025.

Щодо обґрунтованості підозри

Оцінюючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_12 кримінальних правопорушень за наведених у повідомленні про підозру обставин, слідчий суддя керується стандартом доказування «обґрунтована підозра». Цей стандарт є менш суворим у порівнянні зі стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується під час розгляду висунутого особі обвинувачення по суті, та не передбачає оцінку доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину.

Як зазначав Європейський Суд з прав людини у рішеннях «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України» під обґрунтованою підозрою Європейський суд розуміє існуючі факти або інформацію, яка може переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити кримінальне правопорушення. Отже, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення особі, але вони мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування та застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

На підставі оцінки сукупності отриманих фактів та обставин суд лише визначає, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.

Обґрунтованість повідомленої ОСОБА_12 підозри підтверджується наданими слідчим матеріалами, зокрема:

-протоколами допиту свідка ОСОБА_10 , який повідомив, що на прохання свого друга, ОСОБА_9 звернувся до ОСОБА_4 з метою з`ясування порядку добровільної мобілізації до в/ч НОМЕР_1 на що ОСОБА_12 повідомив, що він може допомогти з мобілізацією до вказаної військової частини за оплату в розмірі 2 000 доларів США, повідомивши, що в разі відмови, він буде мобілізований і направлений для несення служби в штурмові бригади. Також, 19.05.2025 при особистій зустрічі ОСОБА_9 та ОСОБА_4 останній повторив свої вимоги. 20.05.2025 він в присутності ОСОБА_9 передав ОСОБА_11 грошові кошти в сумі 2000 доларів США в якості неправомірної вигоди за сприяння останнім в мобілізації ОСОБА_9 до в/ч НОМЕР_1

-протоколами допиту свідка ОСОБА_9 , який надав свідчення, аналогічні свідченням ОСОБА_10 , додавши, що в червні 2025 його викликали до в/ч НОМЕР_1 , де надали вказівки щодо проходження ВЛК та збору документів і в подальшому він був мобілізований до вказаної військової частини;

-протоколом огляду та вручення грошових коштів яким зафіксований факт огляду та вручення грошових коштів в розмірі 2000 доларів США ОСОБА_10 ;

-протоколом про результати проведення аудіо-, відеоконтролю особи яким зафіксовано спілкування ОСОБА_4 з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 та вимагання у нього неправомірної вигоди за вплив на прийняття рішення уповноваженими особами щодо мобілізації ОСОБА_9 ;

Відомості, які містяться у наведених матеріалах, узгоджуються з обставинами, зазначеними у повідомленні про підозру, підтверджують їх та у своїй сукупності дають вагомі підстави для висновку про обґрунтованість підозри ОСОБА_12 у вчиненні нею кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.369-2 КК України.

Слід наголосити, що стандарт доказування «обґрунтована підозра» обмежує міру, до якої слідчий суддя може оцінювати обставини, відомості про які надані сторонами. В межах оцінки питань, обумовлених розглядом клопотання, слідчий суддя не констатує та не має права констатувати винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення.

3.4. Щодо наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Обґрунтовуючи клопотання, слідчий послався на існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, отже слідчий суддя має оцінити їх наявність, зокрема ризиків:

- переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

- знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

- незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних, експертів у цьому ж кримінальному провадженні;

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

3.5. Щодо ризику переховуватись від органів досудового розслідування та суду

Слідчий суддя вважає обґрунтованими доводи прокурора про те, що ОСОБА_12 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, які згідно класифікації, передбаченої ст. 12 КК України, належать до тяжких та корупційних, а саме ч.3 ст.369-2 КК України.

На переконання слідчого судді, очікування можливого суворого покарання саме по собі може бути реальним мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, який зазначав, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (п. 80 рішення у справі «Ілійков проти Болгарії»).

Разом з тим, сама лише тяжкість кримінального правопорушення та суворість можливого покарання без врахування інших факторів не є достатньою підставою для висновку про наявність такого ризику.

Слідчий суддя враховує, що у разі визнання підозрюваного винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України до нього неможливе буде застосування покарання зі звільненням від його реального відбування.

Слідчий суддя погоджується з доводами слідчого про те, що з огляду на військову агресію проти України в уповноважених органів ускладнене здійснення належного контролю за перетином особами державного кордону України. Зазначена обставина свідчить про можливість його перетину, у тому числі поза офіційними пунктами пропуску.

Наявність певних соціальних зв`язків та хворіб з врахуванням специфіки інкримінованого правопорушення суттєво не знижує вказаного ризику.

Викладене переконує слідчого суддю в обґрунтованості доводів слідчого щодо наявності цього ризику.

3.6. Щодо ризику незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних, експертів у кримінальному провадженні

Під час оцінки цього ризику слідчий суддя виходить з того, що:

- по-перше, показання свідків, як тих, що вже допитані в ході досудового розслідування, так і тих, які можуть бути допитані у подальшому, є процесуальними джерелами доказів (ч. 2 ст. 84 КПК України) та можуть мати важливе значення в контексті предмету доказування у цьому кримінальному провадженні;

- по-друге, встановлена кримінальним процесуальним законом процедура отримання показань свідків передбачає безпосереднє сприйняття їх судом у судовому засіданні (ст. 23, 224 КПК України). Отже, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Підозрюваному особисто відомий заявник у цьому кримінальному провадженні та щодо якого він за матеріалами підозри можливо вчинював дії із отримання неправомірної вигоди за вплив на прийняття рішення військовими посадовими особами.

Наведені обставини свідчать про обґрунтованість доводів прокурора в частині наявності ризику незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні з метою підбурення їх до зміни наданих раніше показань у кримінальному провадженні, надання неправдивих показань чи відмови від дачі показань на користь підозрюваної.

3.7. Щодо ризику знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення

ОСОБА_12 володіє інформацією про кримінальне провадження стосовно нього, обставин, що є предметом доказування у кримінальному провадженні, а тому може безперешкодно знищити, сховати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження, зокрема чорнові записи, засоби мобільного зв`язку, комп`ютерну техніку (ПЕОМ, нетбуки, ноутбуки, планшети), інші носії інформації, документи. Зокрема, з метою конспірації підозрюваний для спілкування використовував мобільні додатки, а тому останній може вжити заходи щодо видалення такого листування, перейменування контактів телефонної книги.

Слідчий суддя також звертає увагу, що підозрюваний не відсторонений від посади.

3.8. Перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

Зазначений ризик не був доведений під час судового розгляду.

3.9. Щодо наявності підстав для продовження запобіжного заходу

З урахуванням обґрунтованої підозри та встановлених ризиків кримінального провадження, на цьому етапі кримінального провадження продовження запобіжного заходу є об`єктивно необхідним з метою досягнення дієвості відповідного кримінального провадження і забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Також ч. 2 ст. 183 КПК України визначає виключний перелік осіб, до яких може бути застосований цей запобіжний захід. ОСОБА_12 належить до цього переліку як особа, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років (п. 4 ч. 2 цієї статті).

Більш м`якими запобіжними заходами, у порівнянні з триманням під вартою, є: домашній арешт, застава, особиста порука, особисте зобов`язання. Втім, на переконання слідчого судді, жоден з цих запобіжних заходів не здатний запобігти встановленим ризикам.

Окрім обґрунтованості підозри та встановлених ризиків, слідчий суддя враховує також інші обставини, передбачені ч. 1 ст. 178 КПК України, зокрема, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваною кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує їй у разі визнання винуватою у кримінальному правопорушенні, вік та стан здоров`я підозрюваного, майновий стан, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються ці обставини.

Оцінивши наведені обставини у сукупності, слідчий суддя дійшов висновку, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є пропорційним для запобігання ризикам, наведеним у клопотанні слідчого, а застосування підозрюваному іншого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не забезпечить досягнення мети запобіжного заходу та належне виконання підозрюваною процесуальних обов`язків.

Слідчий суддя вважає обґрунтованими доводи слідчого щодо необхідності продовження до підозрюваного ОСОБА_12 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який відповідає верхній межі, визначеній ч. 1 ст. 197 КПК України для цього запобіжного заходу. Необхідність визначення саме такого строку обумовлена тим, що досудове розслідування у кримінальному провадженні не завершене, а підстави вважати, що наведені ризики можуть зникнути чи зменшитися раніше цього строку, відсутні. Водночас, строк дії запобіжного заходу не може перевищувати строк досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні.

3.10. Щодо неможливості завершити досудове розслідування до закінчення дії попередньої ухвали

Зазначене питання вирішене під час продовження слідчим суддею строків досудового розслідування.

3.11. Щодо визначення розміру застави

Слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України (ч. 3 ст. 183 КПК України).

Розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та встановлених ризиків, передбачених статтею 177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього (ч. 4 ст. 182 КПК України).

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні особливо тяжкого злочину, визначається у межах від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно (ч. 5 ст. 182 КПК України).

У рішенні «Мангурас проти Іспанії» (п. 78, 820) ЄСПЛ зазначив, що гарантії, передбачені п. 3 ст. 5 Конвенції, покликані забезпечити не компенсацію втрат, а, зокрема, прибуття обвинуваченого на судове засідання. Таким чином, сума (застави) повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами, які мають забезпечити його безпеку, іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості), при якому перспектива втрати застави, у випадку відсутності на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб унеможливити перешкоджання особою встановленню істини у кримінальному провадженні. При цьому має бути врахована наявність грошових засобів у обвинуваченого.

Отже, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати стримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки.

Враховуючи обставини повідомлені захистом обставини та певне зменшення процесуальних ризиків, доходжу до висновку, що застава в розмірі 450 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб зможе забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_12 обов`язків, передбачених цим Кодексом.

3.12. Щодо покладення на підозрюваного обов`язків

У разі внесення застави, з метою мінімізації ризиків, встановлених у судовому засіданні, а також запобігання позапроцесуальній поведінці підозрюваного, наявні підстави для покладення на ОСОБА_12 обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України покласти процесуальні обов`язки, що визначені в ухвалі Київського районного суду м. Одеси від 27.06.2025 року.

3.13. Висновки слідчого судді

Слідчий суддя враховує, що згідно з усталеною практикою Європейського Суду з прав людини з плином часу інтенсивність ризику позапроцесуальної поведінки підозрюваного зменшується. Разом з тим, ступінь зменшення ризиків не досяг того рівня, який переконав би слідчого суддю у відсутності підстав для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_12 .

За таких обставин клопотання слідчого з врахуванням зменшення розміру застави слід задовольнити частково.

На підставі встановленого, керуючись ст.ст.176-178, 182-184, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 яке погоджене прокурором відділу Одеської Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_7 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000191 від 18.02.2025 року відносно ОСОБА_12 задовольнити частково.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити строк тримання під вартою до 25 листопада 2025 року включно з утриманням в ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Визначити розмір застави, як альтернативного запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язків, передбачених КПК України в сумі 450 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 1 362 600 (один мільйон триста шістдесят дві тисячі шістсот) гривень.

У разі внесення застави підозрюваного звільнити з-під варти негайно та покласти на підозрюваного ОСОБА_12 покласти процесуальні обов`язки строком до 25 листопада 2025 року включно, на умовах визначених в ухвалі Київського районного суду м. Одеси від 27.06.2025 року.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга, протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1