Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/4973/25
Провадження № 1-кс/332/374/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2025 р. м. Запоріжжя

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши винесене в кримінальному провадженні № 0000615 від 16.09.2025 слідчим ОСОБА_3 клопотання про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні ВП № 1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області перебувають матеріали досудового розслідування, відомості про які внесені до ЄРДР за № 0000615 від 16.09.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , 16.09.2025, близько о 03-30 годині, знаходячись біля контейнерів сміттєвих баків, навпроти будинку АДРЕСА_1 , діючи на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин до раніше знайомого ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, маючи намір на умисне протиправне заподіяння смерті останньому, тримаючи в правій руці ніж, який мав при собі, наніс ОСОБА_5 один удар ножом в шию, чим спричинив, згідно лікарського свідоцтва про смерть № 5183 від 17.09.2025 тілесні ушкодження у вигляді різаного поранення шиї з ушкодженням крупних кровоносних судин та гостру крововтрату, від яких настала смерть потерпілого ОСОБА_5 .

16.09.2025 о 14-36 годині ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

За участі підозрюваного ОСОБА_4 було проведено слідчий експеримент, в ході якого останній пояснив та продемонстрував, що після вчинення вищевказаного кримінального правопорушення він знайшов на місці конфлікту мобільний телефон, який належить ОСОБА_5 , та заховав його в обшивці біля вікна будинку АДРЕСА_2 .

19.09.2025 проведено огляд місця події на прибудинковій ділянці місцевості, яка знаходиться біля будинку 57 по вулиці Павлокічкаській в місті Запоріжжі, під час якого виявлено і вилучено мобільний телефон марки «РОСО» у корпусі чорного кольору, який належить ОСОБА_5

19.09.2025 вищевказане вилучене майно визнано речовими доказами та вирішено питання щодо його тимчасового зберігання.

Вилучене майно має доказове значення у кримінальному провадженні, оскільки містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

З цих підстав у органа досудового розслідування виникла необхідність у забезпеченні збереження речового доказу, шляхом накладання арешту.

Від прокурора та слідчого надійшли заяви про розгляд клопотання у їх відсутність.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього додатки, слідчий суддя доходить до наступного висновку.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

За нормами ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

У зв`язку із тим, що вилучене майно має істотне значення для проведення досудового розслідування, слідчий суддя вважає, що застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, є виправданим і необхідним у даному кримінальному провадженні, оскільки сприятиме досягненню мети щодо швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування, запобігатиме настанню будь-яких негативних наслідків, в тому числі приховування та знищення майна, а тому з метою забезпечення кримінального провадження, запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення або перетворення тимчасово вилученого майна, задовольняє клопотання слідчого про арешт майна.

Керуючись ст.ст. 170, 172 КПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання про арешт майна задовольнити.

З метою збереження речових доказів накласти арешт на майно, яке належить ОСОБА_5 та яке було вилучено 19.09.2025 під час огляду місця події на прибудинковій ділянці місцевості, яка знаходиться біля будинку 57 по вулиці Павлокічкаській в місті Запоріжжі, а саме на мобільний телефон марки «РОСО» у корпусі чорного кольору.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1