ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 676/6981/25

Провадження № 11-сс/820/507/25

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Хмельницького апеляційного суду у складі

судді-доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хмельницькому в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 19 вересня 2025 року у кримінальному провадженні № 0000169, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23 квітня 2024 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Кам`янець-Подільський, Хмельницька область, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 407 КК України, та

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені судом обставини

Слідчим суддею встановлено, СВ Кам`янець-Подільського РУП ГУНП в Хмельницькій області за процесуального керівництва Хмельницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0000169, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23 квітня 2024 року за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , проходячи військову службу за призовом під час мобілізації, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 25.03.2024 на посаді курсанта навчального курсу школи загальновійськової підготовки військової частини НОМЕР_1 , будучи військовослужбовцем (крім строкової служби), у порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1, п. 3 ч. 9 ст. 1, п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 127-131, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, порушуючи військову дисципліну, маючи намір тимчасово ухилитись від несення обов`язків військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, в умовах воєнного стану, без поважних причин та дозволу командування військової частини НОМЕР_1 , 29.03.2024 самовільно залишив місце несення служби військової частини за місцем її дислокації: АДРЕСА_2 та перебував за адресою власного проживання: АДРЕСА_1 , проводячи час на власний розсуд та не виконуючи обов`язки військової служби, тим самим припинив виконувати свій Конституційний обов`язок щодо захисту суверенітету, територіальної цілісності та недоторканості України.

Таким чином, ОСОБА_6 підозрюється у самовільному залишенні військової частини військовослужбовцем без поважних причин тривалістю понад три доби, вчиненому в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

09 вересня 2025 року ОСОБА_6 у спосіб, передбачений КПК України, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

16 вересня 2025 року слідчий СВ Кам`янець-Подільського РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_8 звернулася до слідчого судді Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області з клопотанням, погодженим з процесуальним прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_5 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 .

Ухвалою слідчого судді Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 19 вересня 2025 клопотання слідчого задоволено та щодо ОСОБА_6 було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 16 листопада 2025 включно, без визначення розміру застави.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

У поданій апеляційній скарзі захисник підозрюваного ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 19 вересня 2025 року про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та постановити нову ухвалу, якою обрати його підзахисному запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Захисник зазначає, що при обґрунтуванні рішення суд мав мотивувати свій висновок та навести аргументи на користь того, що ОСОБА_6 може переховуватись від органів досудового розслідування, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Однак, перебуваючи на волі ОСОБА_6 не зможе завадити проведенню жодної зі слідчих дій, оскільки вже долучені матеріали першочергових слідчих дій, які слідство отримало при їх проведенні, а у більшості з цих дій (огляд та залучення доказів, проведення перевірок та експертиз, витребування характеризуючих документів, винесення постанов і т.д.), він не приймає безпосередньої участі, або приймаючи участь, не може вплинути на їх результат (очні ставки, додаткові допити інших осіб, відтворення обставин вчиненого злочину), оскільки особи, з якими може виникнути необхідність проведення таких слідчих дії, вже допитані під час досудового слідства.

Можливість же переховуватись від органів досудового розслідування, незаконно

впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, у якому підозрюється ОСОБА_6 обґрунтовувалася слідством тільки тими обставинами, які зазначені в КПК України, а не доказами, які би підтверджували ці обставини.

ОСОБА_6 має міцні соціальні зв`язки, позитивно характеризується, раніше до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувався, хворіє ОСОБА_9 та хронічним панкреатитом, перебуваючи на волі зможе виконувати покладені на нього обов`язки.

Позиції учасників судового провадження

Підозрюваний ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_7 підтримали апеляційну скаргу захисника, просили застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Прокурор у судовому засіданні просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, оскільки інші запобіжні заходи не зможуть запобігти наявним ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового розгляду, перевіривши надані матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви суду

Відповідно до статті 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі статтею 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Стаття 5 Конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожному право на свободу та особисту недоторканість.

В апеляційній скарзі захисник оскаржує наявність ризиків для застосування щодо ОСОБА_6 саме виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно з вимогами частини 1 статті 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до вимог частини 1 статті 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у скоєнні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити вище перелічені дії.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, слідчий суддя, суд, відповідно до статті 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Слідчий суддя зазначив, що є вагомі докази того, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, тож дійсно існує обґрунтована підозра вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування найбільш тяжкого запобіжного заходу - тримання під вартою.

Потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного, про який йдеться у клопотанні слідчого, оскільки з застосуванням цього запобіжного заходу правопорушення буде належно розслідуване і будуть виконані завдання, для виконання яких слідчий та прокурор звернулися з клопотанням.

Висновки слідчого судді щодо обґрунтованості на поточній стадії досудового розслідування підозри, повідомленої ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення з боку органу досудового розслідування, є обґрунтованими та не викликають сумнівів у колегії суддів, бо існує достатньо об`єктивної інформації, що підозрюваний міг вчинити вказане кримінальне правопорушення, про що свідчать матеріали кримінального провадження та доведено прокурором, що також не оскаржується стороною захисту.

У відповідності до частини 5 статті 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Норми кримінального процесуального закону не містять визначення поняття «обґрунтованої підозри», тому колегією суддів враховується практика Європейського суду з прав людини з питання визначення поняття «обґрунтованої підозри» (по справі «Нечипорук і Йонкало проти України» та «Луканов проти Болгарії» (Lukanov v. Bulgaria)), відповідно до якої слідчий суддя, оцінюючи докази на предмет доведеності обставин, передбачених пунктом 1 частини 1 статті 194 КПК, повинен виходити з того, що підозра визнається обґрунтованою лише у тому випадку, якщо «існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про котру йдеться, могла вчинити правопорушення».

Стандарт доказування «обґрунтована підозра» вважається досягнутим, якщо фактів та інформації достатньо, аби переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення (рішення ЄСПЛ «Фокс, Кембел і Хартлі проти Сполученого Королівства», «Лабіта проти Італії», «Мюррей проти Сполученого Королівства», «Ільгар Маммадов проти Азейбарджану», «Нечипорук і Йонкало проти України»).

При вирішенні питання щодо обґрунтованості підозри з метою застосування заходу забезпечення кримінального провадження, оцінка наданих доказів здійснюється не з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а лише для визначення певної вірогідності причетності особи до вчинення кримінального правопорушення, а також того чи є підозра обґрунтованою настільки, щоби виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення, оскільки на стадії досудового розслідування слідчий суддя не вирішує питання, які повинен вирішувати вже суд під час розгляду кримінального провадження за суттю.

Факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Така інформація щодо ОСОБА_6 в матеріалах справи існує та доведена прокурором, тож обґрунтованість підозри для поточної стадії досудового розслідування є достатньою для можливості застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу, тоді як наявність у підозрюваного поважних причин для самовільного залишення військової частини буде перевірятися в ході досудового розслідування.

Стосовно існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, які зазначені у клопотанні слідчого. то колегія суддів із урахуванням як діючого законодавства, так і практики Європейського суду з прав людини, враховуючи ступінь тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , а саме у самовільному залишенні військової частини військовослужбовцем без поважних причин тривалістю понад три доби, вчиненому в умовах воєнного стану, обставини, передбачені ст. 178 КПК України, вважає, що під час розгляду клопотання слідчого доведено наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Відповідно до практики ЄСПЛ, у рішеннях по справах «Каучор проти Польщі» від 03.02.2009 року, та «Александр Макаров проти Росії» від 12.03.2009 року, Суд вказав, що наявність вагомих підстав підозрювати затриманого у вчиненні злочину є неодмінною умовою правомірності тримання під вартою, а врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Слідчий суддя зазначив, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 407 КК України, яке відноситься до категорії тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, а тому, зважаючи на покарання, яке загрожує особі у випадку визнання винуватою, співставляючи можливі негативні наслідки у вигляді засудження до покарання у виді позбавлення волі, слідчий суддя вважає, що ризик переховування від органів досудового розслідування та суду існує, оскільки опинившись на волі, підозрюваний може потенційно переховуватись від органів досудового розслідування чи суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкриміноване йому кримінальне правопорушення.

Крім того, слідчим суддею взято до уваги той факт, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, що передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років, а у відповідності до рішення Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів», а також у справі «Летельє проти Франції» зазначено, що тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Відтак, слідчим суддею враховано обставини справи в сукупності з відомостями про особу підозрюваного, які вказують на можливість останнього вчиняти дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК України, у зв`язку з чим стосовно ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який, на думку колегії суддів, в сукупності з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю інкримінованого йому кримінального правопорушення та його наслідками, є обґрунтованим, підстав для застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, колегія суддів не вбачає.

Твердження в апеляційній скарзі про невмотивованість висновків суду щодо необхідності застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 є безпідставними, оскільки як клопотання слідчого, так і ухвала слідчого судді містять обґрунтування наявності потреб досудового розслідування та завдань кримінального провадження, для реалізації яких перебування підозрюваного ОСОБА_6 саме під вартою є необхідним та виправданим для забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості.

Колегія суддів звертає увагу, що ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваного кримінальному провадженню у формах, передбачених частиною 1 статті 177 КПК України.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто в такому випадку, слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд мають зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

З огляду на наведене, у колегії суддів є достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, які визнані слідчим суддею доведеними, тому доводи захисту про відсутність доказів, які би підтверджували ці обставини, є неспроможними.

За таких обставин, враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого тяжкого кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які знайшли підтвердження як під час розгляду клопотання слідчого в суді першої інстанції, так і в ході апеляційного розгляду, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість застосування слідчим суддею до ОСОБА_6 найбільш обтяжливого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Таке обмеження права ОСОБА_6 на свободу не суперечить положенням статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки існують ознаки суспільного інтересу, які незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.

Посилання в апеляційній скарзі захисника підозрюваного на те, що ОСОБА_6 має міцні соціальні зв`язки, позитивно характеризується, раніше до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувався, має тяжкі захворювання, не зменшують наявних ризиків при обранні стосовно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Також колегія суддів звертає увагу, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, тоді як відповідно до вимог ч.8 ст.176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405,407,408,429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Доводи апеляційної скарги щодо можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не знайшли підтвердження, з огляду на сукупність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, з урахуванням обставин цього кримінального провадження, даних про особу підозрюваного, оскільки інший запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного та не зможе запобігти встановленим ризикам на цій стадії досудового розслідування, а також суперечить вимогам ч.8 ст.176 КПК України.

При вирішенні питання про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя не визначив розмір застави, відповідності до ч.4 ст.183 КПК України, оскільки ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, який вчинено під час дії воєнного стану.

Отже, за результатами апеляційного розгляду колегія суддів дійшла висновку, що рішення слідчого судді є законним, обґрунтованим і вмотивованим, постановленим згідно з нормами КПК України, а висновок про неможливість застосування до підозрюваного ОСОБА_6 іншого запобіжного заходу ніж тримання під вартою є правильним. Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були би підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

На підставі наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні вимоги захисника підозрюваного є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 19 вересня 2025 року про застосування до ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 407 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 16 листопада 2025 року включно, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2