УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши в судовому засіданні клопотання слідчого СВ Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в рамках кримінального провадження № 0001571, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22 грудня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання слідчого СВ Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 .

Клопотання мотивовано тим, що проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001571, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22 грудня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 у порушення вимог ст. ст. 7, 12, 17, 25 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 року, Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» від 15.02.1995 року, постанови Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000 та Наказу Міністерства охорони здоров`я України № 188 від 01.08.2000 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу» з наступними змінами та доповненнями до наведених нормативних актів), маючи умисел на незаконне придбання та зберігання з метою збуту особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено, діючи умисно, за невстановлених обставин в невстановлені дату, місце і час (але не пізніше 22.12.2025), незаконно придбав психотропну речовину, обіг якої заборонено 4-ММС (4-метилметкатинон), з метою подальшого її зберігання, розфасування у окремі полімерні пакети та збуту іншим особам, шляхом залишення закладок кожного разу у новому таємному місці різних частин міста Вінниці.

В подальшому ОСОБА_6 , продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне зберігання з метою збуту особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено 4-ММС (4-метилметкатинон), 22 грудня 2025 року, близько 22 години 40 хвилин, незаконно зберігаючи при собі в наплічній термосумці особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - 4-ММС (4-метилметкатинон), знаходився по вулиці Олега Антонова, поблизу будинку 19-А, в місті Вінниці, де був зупинений працівниками ВКП Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області та на запитання про наявність при собі заборонених речей, усвідомлюючи, що його дії, спрямовані на незаконне зберігання особливо небезпечної психотропної речовини, будуть викриті працівниками поліції, повідомив, що у нього при собі в наплічній термосумці наявна особливо небезпечна психотропна речовина, обіг якої заборонено 4-ММС (4-метилметкатинон), яку він зберігає з метою її подальшого збуту.

В подальшому, 23.12.2025 слідчим слідчого відділення Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області за адресою: вулиця Олега Антонова, поблизу будинку 19-А, в місті Вінниці, було затримано ОСОБА_6 в порядку ст. 208 КПК України, під час затримання у ОСОБА_6 в присутності двох понятих було виявлено та вилучено: поліетиленове упакування із вмістом кристалічної речовини, яке він зберігав при собі з метою подальшого збуту.

Відповідно до висновку експерта, надана на експертизу кристалічна речовина, загальною масою 150,2660 г, містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено 4-ММС (4-метилметкатинон), масою 120,5434 г, що відповідно до Таблиці 2 «Невеликі, великі та особливо великі розміри психотропних речовин, що знаходяться у незаконному обігу», затвердженої Наказом Міністерства охорони здоров`я України № 1183 від 28.07.2025 «Зміни до таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин, що знаходяться у незаконному обігу», затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України, від 01 серпня 2000 року № 188, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 16 серпня 2000 року за № 512/4733», є особливо великими розмірами (15,0 г і більше).

При всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, 23 грудня 2025 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Лубни, Полтавської області громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, - повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України тобто в незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту психотропних речовин, якщо предметом таких дій були особливо небезпечні психотропні речовини в особливо великих розмірах.

Обґрунтованість повідомленої ОСОБА_6 підозри доводиться наступними доказами зібраними в ході досудового розслідування:

?протоколом затримання ОСОБА_6 в порядку ст. 208 КПК України від 23.12.2025;

?протоколом обшуку за місцем помешкання ОСОБА_6 від 23.12.2025;

?протоколом проведення огляду місця події за участі ОСОБА_6 від 23.12.2025;

?допитами свідків від 23.12.2025;

?висновком експерта Вінницького НДЕКЦ № СЕ-19/10-25/27970-НЗПРАП від 23.12.2025;

?іншими матеріалами досудового розслідування в їх сукупності.

ОСОБА_6 підозрюється у вчинені особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Підставою застосування вказаного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

?переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки ОСОБА_6 усвідомлює тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання винним в інкримінованому кримінальному правопорушенні;

?знищення, приховування або спотворення речей чи документів;

?незаконного впливу підозрюваного на свідків, оскільки перебуваючи на волі та знаючи анкетні дані свідків ОСОБА_6 матиме можливість незаконно впливати на свідків з метою створення сприятливих для себе умов;

?перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, оскільки використання підозрюваним засобів конспірації (термосумка «Glovo», використання месенджерів для координації «закладок») свідчить про його здатність вживати активних заходів для затруднення та спотворення ходу розслідування.

?вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити кримінальне правопорушення у вчиненні якого він підозрюється;

Всі вищевказані обставини, у своїх сукупності свідчать про те, що застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_6 , в рамках даного кримінального провадження є недоцільним та малоефективним, оскільки вони не можуть запобігти наявним ризикам, тому виникла необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_6 забіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий просив клопотання задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 та слідчий ОСОБА_4 , в судовому засіданні клопотання підтримали, оскільки під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, тому вважали за необхідне застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначенням розміру застави.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання, просив визначити розмір застави.

Підозрюваний ОСОБА_6 в судовому засіданні по суті клопотання підтримав думку захисника.

Слідчий суддя, вислухавши думку підозрюваного та його захисника, прокурора, слідчого, дослідивши матеріали клопотання, характеризуючі дані підозрюваного, прийшов до наступного висновку.

Слідчими СВ Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001571, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22 грудня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

В рамках вказаного провадження 23.12.2025 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, тобто незаконне придбання, зберігання, психотропних речовин з метою збуту, якщо предметом таких дій були особливо небезпечні психотропні речовини у особливо великих розмірах.

Щодо обґрунтованості підозри слідчий суддя зазначає, що оскільки чинне законодавство не розкриває це поняття, враховуючи ст. ст. 8, 9 КПК України, слід керуватися позиціями Європейського суду з прав людини. З точки зору практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри - це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. При чому факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи.

При розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя також враховує вимоги п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При цьому, слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження.

При вирішенні питання про наявність підстав для задоволення клопотання слідчий суддя приймає до уваги, що згідно ч. 1 ст. 183 КПК України взяття під варту є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Так, на час розгляду клопотання підозра щодо вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України обґрунтована, про що свідчать докази, які зібрані в кримінальному провадженні та доведені прокурором та слідчим при розгляді даного клопотання.

Зокрема, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Згідно із позицією Європейського суду з прав людини, зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Тяжкість можливого покарання може спонукати підозрюваного переховуватися від суду. Це твердження узгоджується з практикою ЄСПЛ, зокрема у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. У рішенні по справі «Летельє проти Франції» Європейський суд з прав людини визначив, що тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, слід враховувати, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав від свідків під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного статтею 615 цього Кодексу (ч.4 ст.95 КПК України). За таких обставин ризик впливу на свідків може існувати не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Крім того, суд звертає увагу на те, що на момент розгляду клопотання органом досудового розслідування не встановлено всіх обставин вчинення вищевказаного кримінального правопорушення, зокрема, де та яким чином підозрюваний ОСОБА_6 закупляв та зберігав наркотичні речовини, а також не встановлено всіх осіб через кого та в яких обсягах останній здійснював збут особливо небезпечних наркотичних речовин.

Також, під час затримання підозрюваного ОСОБА_6 було вилучено ряд речовин та речей, зокрема наплічну сумку Glovo жовтого кольору на застібці, яку останній використовував задля маскування своєї протиправної діяльності, що свідчить про існування ризику передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто перебуваючи на волі ОСОБА_6 може вживати активні дії для перешкоджання кримінальному провадженню.

Враховуючи значний обсяг вилучених речовин, характер дій підозрюваного, а саме використання ним вищевказаних засобів конспірації, зокрема маскування під кур`єра служби доставки та системність розміщення «закладок» у різних районах міста, дають підстави вважати, що незаконний збут наркотичних речовин є основним джерелом заробітку для підозрюваного ОСОБА_6 , тому перебуваючи на волі останній може надалі незаконно займатись придбанням, зберіганням та збутом особливо небезпечних психотропних речовин у особливо великих розмірах з метою отримання прибутку, що свідчить про існування ризику вчинення підозрюваним іншого правопорушення або продовженням кримінального правопорушення, у якому він підозрюється (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України).

При цьому слід зазначити, що чинне законодавство не вимагає підтвердження того, що підозрюваний обов`язково здійснюватиме такі дії, однак має об`єктивну можливість їх реалізації в майбутньому.

Відповідно до ст. 178 КПК України, слідчий суддя враховує тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , вагомість наявних доказів вчинення інкримінованого кримінального правопорушення в умовах воєнного стану, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винним, особу підозрюваного, який раніше не судимий, не одружений, міцних соціальних зв`язків не має, а також стан його здоров`я, який не виключає можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За змістом ст. 131 КПК запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження, а відтак їх застосування має на меті досягнення дієвості цього провадження.

Дослідивши матеріали клопотання слідчого, слідчий суддя приходить до висновку, що застосування іншого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та запобігти встановленим ризикам, які вказані слідчим та доведені матеріалами справи. Тому, для досягнення мети застосування запобіжних заходів, на даному етапі досудового розслідування запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є необхідним та доцільним.

Згідно п. 5 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Своїми діями ОСОБА_6 показав зневагу до існуючих правил і норм поведінки, вчиняючи інкриміноване кримінальне правопорушення, пов`язане з порушенням Законів України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», розуміючи суспільну небезпеку злочину, пов`язаного з метою придбання та збутом наркотичних засобів, проявив самовпевненість у безкарності за свій вчинок, що свідчить про його підвищену суспільну небезпеку.

Таким чином, враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 в умовах воєнного стану, особу підозрюваного, який міцних соціальних зв`язків не має, відомості про його майновий та сімейний стан, стан його здоров`я, обсяги вилучених наркотичних речовин, наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а також, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства, слідчий суддя приходить до висновку, що на даній стадії кримінального провадження клопотання слідчого обґрунтоване та наявні підставі для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 183, 193, 194, 196, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_4 задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів.

Строк тримання під вартою рахувати з дня фактичного затримання особи, тобто з 22.12.2025 по 19.02.2026 року.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя