ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 686/17910/25

Провадження № 11-кп/820/711/25

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді - доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000256 від 28.05.2025 за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 вересня 2025 року, -

в с т а н о в и л а :

Вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 вересня 2025 року

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Старокостянтинів Хмельницької області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, одруженого, непрацюючого, жителя АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_1 , виданий 14 травня 2014 року Старокостянтинівським РС УДМС України в Хмельницькій області, раніше судимого 05.11.2024 Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 17000 грн,

визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 309 КК України та призначено йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

Відповідно до ст.ст. 71, 72 КК України до цього покарання повністю приєднано невідбуту частину покарання за вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 листопада 2024 року і призначено ОСОБА_6 остаточне покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі та штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн (сімнадцять тисяч гривень), які ухвалено виконувати самостійно.

Початок строку відбування покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_6 ухвалено обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.

Речовий доказ психотропну речовину (квитанція № 3825) знищено.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави 1782 грн 80 коп. процесуальних витрат.

За вироком суду, ОСОБА_6 , будучи засудженим за ч. 1 ст. 309 КК України, усвідомлюючи протиправність своїх дій, порушуючи правовий режим обігу психотропних речовин в Україні, всупереч вимогам Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», а саме: ст. 2, яка передбачає, що наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори з урахуванням доцільності їх використання у медичній практиці та залежно від ступеня їх небезпечності для здоров`я людини і застосовуваних заходів контролю за їх обігом включаються до відповідно пронумерованих списків таблиць Переліку: таблиця II містить наркотичні засоби і психотропні речовини, включені до списків № 1 і № 2, серед яких PVP віднесено до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких на території України заборонено; ст. 7, яка передбачає, що діяльність з обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, включених до таблиць II і III Переліку, та прекурсорів, включених до таблиці IV Переліку, здійснюється суб`єктами господарювання за наявності в них ліцензії на здійснення відповідних видів діяльності; ст. 12, яка передбачає, що обіг наркотичних засобів, психотропних речовин, включених до таблиць II і III Переліку, допускається для використання у медичній практиці за призначенням лікаря, а також у цілях, передбачених статтями 9, 20 та 23 цього Закону; ст. 25, яка передбачає, що зберігання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у будь-яких кількостях в цілях, не передбачених цим Законом, забороняється; ст. 27, яка передбачає, що придбання наркотичних засобів і психотропних речовин, включених до таблиць II і III Переліку, фізичною особою за медичними показаннями здійснюється лише за рецептом лікаря, прийняв рішення про незаконне придбання та зберігання з метою власного вживання без мети збуту особливо небезпечної психотропної речовини - PVP, обіг якої заборонено.

Так, 28 травня 2025 року близько 08 год. 00 хв. ОСОБА_6 , перебуваючи поблизу автостоянки по вул. Молодіжній, 19/3 у м. Хмельницькому, неподалік одного із дерев на землі виявив заізольований згорток, всередині якого знаходився прозорий поліетиленовий пакет типу zip-lock із вмістом кристалічної речовини білого кольору, яка в своєму складі містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, масою 0,7931 г., та, достовірно знаючи, що виявлена ним речовина є психотропною, оскільки раніше вживав її, діючи умисно, з метою власного вживання, без мети збуту, шляхом привласнення знайденого придбав вказану психотропну речовину, яку помістив у ліву кишеню своєї футболки та в подальшому умисно, незаконно, з метою власного вживання, без мети збуту, зберігав при собі до моменту добровільної її видачі працівникам поліції того ж дня в період часу з 12 год. 55 хв. по 13 год. 01 хв. в ході огляду місця події в приміщенні ВСП, що по вул. Болбочана, 9 в м. Хмельницькому.

Відповідно до Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, що підлягають спеціальному контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000, PVP (Таблиця 1 Список № 2) віднесено до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено.

Таким чином, усвідомлюючи протиправність своїх дій, діючи умисно, незаконно, порушуючи правовий режим обігу психотропних речовин в Україні, а саме вимоги ст.ст. 2, 7, 12, 25, 27 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», ОСОБА_6 умисно, незаконно придбав та зберігав при собі особливо небезпечну психотропну речовину - PVP, обіг якої заборонено, масою 0,7931 г.

В поданій апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження, доведеності вини обвинуваченого та правильності кваліфікації його дій, просить змінити вирок Хмельницького міськрайонного суду від 17 вересня 2025 року відносно ОСОБА_6 в частині призначеного покарання та призначити обвинуваченому покарання із застосуванням ст.75 КК України, звільнивши його від відбуття покарання із випробуванням з встановленням іспитового строку 1 рік та покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Вказує, що висновок суду першої інстанції про призначення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання без застосування положень ст.75 КК України, є передчасним та необґрунтованим.

Суд першої інстанції у вироку від 17.09.2025 не зазначив чому не врахував конкретні підстави для застосування вимог ст. 75 КК України,

Так, ОСОБА_6 повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, щиро розкаявся у вчиненому, дав зізнавальні показання, добровільно повідомив працівникам поліції про обставини виявлення та придбання психотропної речовини, які добровільно видав, що дало змогу її ліквідувати і не допустити майбутніх негативних наслідків, сприяв розкриттю злочину та активно співпрацював з органами досудового розслідування, шо свідчить про його сталі соціальні зв`язки, що в подальшому він не буде вчиняти будь-які криміналіні правопорушення.

ОСОБА_6 жодним чином не перешкоджав проведенню повного, всебічного об`єктивного досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження, і не впливав будь-яким чином на прийняття судового рішення за результатами розгляду справи по суті.

Суд не в повній мірі врахував, що обвинувачений ОСОБА_6 тимчасово не працює, одружений, має на своєму утриманні малолітню доньку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і в даний час вона фактично може залишитися без батьківського піклування.

Зазначені обставини у їх сукупності були достатніми підставами і давали можливісі суду першої інстанції для застосування вимог ст. 75 КК України при призначенні покарання ОСОБА_6 .

Також при призначенні покарання ОСОБА_6 суд не врахував в достатні мірі характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого ним злочину, мотиви та причини його вчинення, особу обвинуваченого який є працездатною особою, його сімейний та матеріальний стан, погіршення стану його здоров`я, те, що він не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, характеризується задовільно, наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину - щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, а також те, що кримінальним правопорушенням нікому не завдано майнової шкоди та не наступили тяжкі наслідки.

Призначення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання із застосуванням положень ст.75 КК України відповідатиме загальним засадам призначення покарання, буде необхідним, справедливим та достатнім, та сприятиме виправленню обвинуваченого ОСОБА_6 та унеможливить вчинення ним кримінальних правопорушень.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника - адвоката ОСОБА_7 на підтримку доводів поданої захисником апеляційної скарги, думку прокурора про законність вироку суду, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому чадоволенню з наступних підстав.

Вирок суду адвокатом ОСОБА_7 оскаржується лише в частині призначеного обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, а тому відповідно до положень ч.1 ст.404 КПК України судом апеляційної інстанції переглядається в межах апеляційної скарги.

Вина обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненому кримінальному правопорушенні при викладених у вироку обставинах доведена і не оскаржується жодним учасником судового процесу, в тому числі і самим обвинуваченим.

Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 307 КК України, як незаконне придбання та зберігання психотропної речовини без мети збуту, вчинене протягом року після засудження за ч. 1 ст. 309 КК України, є вірною.

При призначенні покарання суд першої інстанції врахував, що ОСОБА_6 повністю визнав свою вину, щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, що пом`якшує йому покарання, відсутні обставини, які б обтяжували покарання. Обвинувачений одружений, має на утриманні малолітню дитину, не працює, за місцем проживання характеризується задовільно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, раніше судимий, вчинив умисний злочин, який відповідно до ст. 12 КК України віднесено до категорії нетяжких, при цьому не відбувши покарання за попереднім вироком суду, що характеризує його як особу, схильну до протиправних проявів, що дає підстави вважати, що, перебуваючи на волі, він може продовжити злочинну діяльність.

Визначаючи вид покарання обвинуваченому, суд також враховував характер діяння і спосіб його вчинення, суспільну небезпеку вчиненого кримінального правопорушення, усі відомості про особу обвинуваченого, позицію прокурора та висновок органу пробації щодо високого ризику вчинення обвинуваченим повторного кримінального правопорушення, середнього ризику його небезпеки для суспільства, в тому числі окремих осіб, та неможливість виправлення без ізоляції від суспільства, а тому суд першої інстанції прийшов до висновку, що виправлення і перевиховання ОСОБА_6 можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства і йому слід призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 309 КК України у мінімальному розмірі.

На переконання суду першої інстанції таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Підстав для призначення ОСОБА_6 більш м`якого покарання, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 309 КК України, а саме у виді штрафу, а також звільнення його на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням, враховуючи характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який не працює та якому вже призначалось покарання у виді штрафу за ч. 1 ст. 309 КК України, проте він його не сплатив (покарання не відбув), належних висновків не зробив та вчинив нове кримінальне правопорушення, а також висновок органу з питань пробації про неможливість виправлення ОСОБА_6 без ізоляції від суспільства, суд першої інстанції не знайшов

Враховуючи, що кримінальне правопорушення ОСОБА_6 вчинив, не відбувши покарання за вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05.11.2024, яким він засуджений за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн, та яке згідно з ч. 3 ст. 72 КК України за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягає, суд прийшов до висновку, що в силу ст.ст. 71, 72 КК України за сукупністю вироків ОСОБА_6 слід призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі та штрафу, які підлягають самостійному виконанню.

При цьому суд врахував правову позицію, викладену у постанові Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 26 травня 2020 року у провадженні № 51- 6157км19 (справа № 243/2528/19), згідно з якою якщо за один із злочинів засудженому призначено основне покарання у виді штрафу, яке відповідно до ч. 3 ст. 72 КК не підлягає складанню з іншими видами покарань та виконується самостійно, то звільнення від відбування іншого покарання з випробуванням (ст. 75 КК), яке входить у сукупність вироків, є неприпустимим.

Проте, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність достатніх підстав для застосування щодо ОСОБА_6 положень статті 75 КК України, а саме звільнення його від відбування призначеного покарання з випробуванням.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень (ч. 2 ст. 65 КК України).

Відповідно до ч.1 ст.75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Таким чином, питання призначення кримінального покарання та звільнення від його відбування повинні вирішуватися з урахуванням мети покарання, з огляду на положення ст. 75 КК України та з урахуванням такої цілі покарання як виправлення засудженого.

Стаття 75 КК України передбачає, що при призначенні низки покарань, особу може бути звільнено від відбування покарання з іспитовим строком, якщо суд дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, при цьому суд має врахувати тяжкість злочину, особу винного, та інші обставини справи.

Так, колегія суддів враховує, що обвинувачений ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.309 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином.

ОСОБА_6 одружений, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за місцем проживання характеризується задовільно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває; повністю визнав свою вину, щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, що є обставинами, які пом`якшують йому покарання, відсутність обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого.

Під час апеляційного розгляду даного кримінального провадження ОСОБА_6 на виконання вироку Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 листопада 2024 року, яким його засуджено за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн, оплатив штраф, що підтверджується наданою стороною захисту у судовому засіданні копією квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки № 2 447829603. 1 від 15 грудня 2025 року, постановою головного державного виконавця Старокостянтинівського ВДВС у Хмельницькому районі Хмельницької області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України ОСОБА_9 від 17.12.2025 про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №688/29710/24 виданого 09.03.2025 Хмельницьким міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_6 17000 грн штрафу та постановою головного держаного виконавця від 17.12.2025 про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_6 судових витрат.

Тому, враховуючи тяжкість злочину вчиненого ОСОБА_6 , відомості, що характеризують особу обвинуваченого, та інші обставини справи, зокрема що обвинувачений на час апеляційного розгляду кримінального провадженн відбув покарання за вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 листопада 2024 року, колегія суддів вважає, що його виправлення є можливим без відбування покарання відповідно до положень ст.75 КК України з покладенням на обвинуваченого обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Оскільки ОСОБА_6 відбув покарання за вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 листопада 2024 року, з вироку Хмельницького міськрайонного суду від 17 вересня 2025 року слід виключити посилання на застосування ст.71 КК України.

За таких обставин, вирок суду першої інстанції підлягає зміні в частині призначеного обвинуваченому покарання.

Керуючись ст.ст. 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 задовольнити частково. Вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 вересня 2025 року щодо ОСОБА_6 в частині призначення покарання змінити.

Вважати ОСОБА_6 засудженим за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку терміном 2 (два) роки.

Відповідно до ст.76 КК України покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Виключити з вироку суду посилання на застосування ст.71 КК України.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення, на неї може бути подана касаційна скарга до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення.

Судді: