Єдиний унікальний номер №943/1430/23
Провадження № 1-в/943/46/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2025 року м. Буськ Львівська область

Буський районний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

начальника Золочівського районного сектору № 2 філії ДУ «Центр пробації» ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання начальника Золочівського районного сектору № 2 філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області ОСОБА_4 відносно засудженого ОСОБА_5 про звільнення такого від відбування покарання у зв`язку з закінченням строків давності виконання обвинувального вироку,

ВСТАНОВИВ:

До Буського районного суду Львівської області надійшло клопотання начальника Золочівського районного сектору № 2 філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області ОСОБА_4 про звільнення засудженого ОСОБА_5 від відбування покарання у зв`язку з закінченням строків давності виконання вироку. Мотивує тим, що ОСОБА_5 засуджений Буським районним судом 12.09.2023 року, поставлений на облік в Золочівському районному секторі № 2 філії Державної установи «Центр пробації» 18.10.2023. Станом на 05.11.2025 року орган пробації не отримував від засудженого жодного документу про сплату штрафу. Інформація про причини невиконання вироку протягом понад 1 місяць, у органу пробації, також відсутня. Просить суд вирішити питання про звільнення засудженого від відбування покарання у зв`язку з закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Начальник Золочівського районного сектору № 2 філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області ОСОБА_4 клопотання підтримав повністю, просить задоволити.

Прокурор ОСОБА_3 заперечила проти задоволення клопотання. Суду пояснила, що органом пробації не виконані всі вимоги закону, оскільки необхідно було звернутися до суду з заявою про видачу виконавчого листа, а з такою заявою орган пробації до суду не звертався.

Засуджений ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, хоча судом вживались заходи щодо належного його повідомлення за вказаною в поданні адресою та за встановленим місцем перебування.

Ураховуючи повторну неявку засудженого, який був належним чином повідомлений про час і місце розгляду клопотання (подання), про причини свого неприбуття не повідомляв, а тому в силу вимог ч. 5 ст. 539 КПК України його неприбуття в судове засідання за наведених обставин не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Заслухавши думку учасників судового провадження та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку клопотання задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 80 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано у строк два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Отже, стаття 80 КК України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.

Правова природа вказаного виду звільнення від відбування призначеного покарання зумовлюється одностороннім обов`язком держави примусово реалізувати через спеціально уповноважені нею органи призначене особі покарання протягом певних строків. Особа, засуджена до певного виду покарання, не несе правового обов`язку застосовувати правообмеження, які входять до його змісту, сама до себе - це виключна одностороння компетенція спеціальних державних органів, які виконують покарання.

Водночас засуджена до певного виду покарання особа не може перебувати в потенційному очікуванні виконання покарання невизначений проміжок часу, у зв`язку із чим законодавчо встановлюються імперативні строки, сплив яких припиняє наявні між державою і засудженою особою кримінальні правовідносини, а отже, унеможливлює виконання покарання.

Окрім того, частиною третьою ст. 80 КК України передбачено положення щодо зупинення перебігу строку давності у разі, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання, а строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються.

У частині четвертій ст. 80 КК України також передбачено положення про те, що перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах першій та третій цієї статті, засуджений вчинить новий середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення строку давності в цьому разі починається з дня вчинення нового злочину.

За таких обставин застосування ст. 80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом трьох умов інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку:

- закінчення зазначених у ст. 80 КК України строків;

- не ухилення засудженого від відбування покарання;

- не вчинення протягом встановлених ч.ч.1 та 3 ст. 80 КК України строків нового середньої тяжкості, тяжкого, або особливо тяжкого злочину.

Вказані положення свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання. Так, вироком Буського районного суду Львівської області від 12 вересня 2023 року розглянуто кримінальне провадження у порядку спрощеного провадження та визнано ОСОБА_5 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510 гривень. Вирок набув законної сили 13 жовтня 2023 року.

Засуджений ОСОБА_5 поставлений на облік Золочівського районного сектору № 2 філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області 18.10.2023 року.

Однак, станом на день звернення до суду з даним клопотанням, засуджений ОСОБА_5 штраф не сплатив.

З огляду на викладене вище, строки давності виконання обвинувального вироку минули, в судовому засіданні не доведено та відповідних доказів про те, що ОСОБА_5 умисно ухилявся від виконання обвинувального вироку, не надано. Згідно вимоги про судимість, значиться єдиний вирок від 12.09.2023 року, а інших кримінальних проваджень або інших судимостей не зазаначено. Відтак, суд не вбачає підстав для зупинення або наявність відомостей, які б свідчили про переривання перебігу давності виконання обвинувального вироку.

Оскільки з дня набрання вироком законної сили його не було виконано протягом двох років, суд вважає необхідним звільнити засудженого ОСОБА_5 від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Керуючись ст. 80 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд

ухвалив:

Клопотання задовольнити.

Звільнити засудженого ОСОБА_5 від відбування покарання призначеного вироком Буського районного суду Львівської області від 12 вересня 2023 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 гривень в зв`язку з закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом семи діб з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1