Справа № 216/6878/25
провадження 1-кп/216/415/26
УХВАЛА

іменем України

(повний текст)

09 лютого 2026 року місто Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисниці обвинуваченого адвокатки ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 7 приміщення суду в м. Кривому Розі Дніпропетровської області кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0004602 від 03.04.2025 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, який має професійно-технічну освіту, неодружений, неповнолітніх дітей або інших непрацездатних осіб не має, перебував у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , у військовому звані «солдат», зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий: 06.12.2017 Саксаганським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 186, ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70, 75, 76 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки.

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 186, ч. 5 ст. 407 Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 186, ч. 5 ст. 407 Кримінального кодексу України.

Під час судового розгляду захисник обвинуваченого ОСОБА_4 , адвокат ОСОБА_5 заявила клопотання про закриття кримінального провадження та звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч. 5 ст. 407 КК України на підставі ч. 5 ст. 401 КК України, оскільки він бажає повернутися до місця служби для продовження проходження військової служби. У зв`язку з цим просила змінити запобіжний захід на інший, який забезпечить подальше проходження обвинуваченим ОСОБА_4 військової служби, а саме на особисте зобов`язання.

Прокурор проти задоволення клопотання захисника про зміну запобіжного заходу та закриття провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 5 ст. 407 КК України в порядку передбаченому ч. 5 ст. 401 КК України не заперечував, зауважив, що на данний момент забезпечення обороноздатності країни є пріорітетом. Зазначив, що з метою вирішення питання про закриття провадження за ч. 5 ст. 407 КК України матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 186 КК України слід виділити в окреме провадження.

Відповідно до ст. 334 КПК України матеріали кримінального провадження, у тому числі матеріали щодо кримінального проступку та щодо злочину, можуть об`єднуватися в одне провадження або виділятися в окреме провадження ухвалою суду, на розгляді якого вони перебувають, згідно з правилами, передбаченими статтею 217 цього Кодексу.

Згідно ч. 3 ст. 217 КПК України у разі необхідності матеріали досудового розслідування щодо одного або кількох кримінальних правопорушень можуть бути виділені в окреме провадження, якщо одна особа підозрюється у вчиненні кількох кримінальних правопорушень або дві чи більше особи підозрюються у вчиненні одного чи більше кримінальних правопорушень.

Враховуючи, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч .5 ст.407, ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 186 КК України, суд вважає за доцільне з метою вирішення питання щодо закриття провадження за ч.5 ст.407 КК Уркаїни, виділити матеріали судового провадження стосовно обвинуваченого за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 186 КК України Українив окреме провадження.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження, під час досудового розслідування були встановлені наступні фактичні обставини справи.

Так, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №46 від 13.02.2025 рядового ОСОБА_4 , призначено на посаду курсанта навчального взводу навчальної роти навчального батальйону школи індивідуальної підготовки військової частини НОМЕР_1 .

Таким чином, згідно ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-XII від 25.03.1992 ОСОБА_4 набув статусу військовослужбовця і під час проходження військової служби повинен, окрім іншого, дотримуватися вимог ст. 17, 65 Конституції України, ст.ст. 6, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-XIV від 24.03.1999, ст.ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551-XIV від 24.03.1999, Військової Присяги, які вимагають від нього свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, постійно бути зразком високої культури, скромності і витримки, берегти військову честь, захищати свою і поважати гідність інших людей, бути ввічливим і дотримуватись військового етикету, поводитися з гідністю і честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Відповідно до статей 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків, зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місці служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять), чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

При цьому, 04.03.2025 солдат ОСОБА_4 , діючи в умовах воєнного стану, з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово незаконно ухилитися від неї, вирішив стати на злочинний шлях та у порушення зазначених статутних вимог самовільно залишив місце дислокації військової частини НОМЕР_1 .

Так, реалізуючи свій злочинний умисел, солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації військової частини НОМЕР_1 , тимчасове місце дислокації якої було в населеному пункті АДРЕСА_2 , перебуваючи на посаді курсанта навчального взводу навчальної роти навчального батальйону школи індивідуальної підготовки військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», діючи в умовах воєнного стану, з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово незаконно ухилитися від неї, маючи військовий обов`язок нести військову службу, у порушення вимог ст.ст. 6, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-XIV від 24.03.1999 року, та ст.ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551-XIV від 24.03.1999 року, 04.03.2025 був відсутній при перевірці наявності особового складу в місці тимчасової дислокації в населеному пункті АДРЕСА_2 , тобто самовільно залишив військову частину, командуванню про причини свого вибуття не доповів, хоча об`єктивно повинен був і міг це зробити, а став проводити час на власний розсуд поза межами місця несення служби, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів для з`явлення у військову частину чи звернення до органів військового управління за наявності реальної можливості для цього, поки 21.08.2025 о 12.20 годині був затриманий працівниками правоохоронних органів в приміщенні Криворізького РУП ГУ НП в Дніпропетровській області, розташованого по вул. Великого Кобзаря,14, в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу, тим самим вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення проти встановленого порядку несення військової служби (військовий злочин) було припинене.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 5 ст. 407 КК України, за ознаками: самовільного залишення військової частини, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби) в умовах воєнного стану.

Між тим, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання (ч. 4 ст. 286 КПК України).

Пунктом 1 частини 2 статті 284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності, а частиною 3 статті 288 КПК встановлено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність. При цьому, у разі закриття судом кримінального провадження та звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 401 Кримінального кодексу України, суд своєю ухвалою зобов`язує після набрання такою ухвалою законної сили невідкладно поновити звільнену особу на військовій службі та звільнену особу не пізніше 72 годин зобов`язує прибути до відповідної військової частини або місця служби для продовження проходження військової служби.

Таким чином за змістом статей 284-288 КПК України, підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах. Наявність цих умов є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

30.08.2024 набрав чинності Закон України №3902-IX від 20.08.2024, який передбачає можливість звільнення від кримінальної відповідальності осіб, які під час дії воєнного стану самовільно залишили військову частину, або не з`явились вчасно без поважних причин до місця служби.

Законом України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України, Кримінального процесуального кодексу України та інших законів України щодо вдосконалення кримінальної відповідальності за злочини проти встановленого порядку несення або проходження військової служби під час дії воєнного стану» внесено зміни до окремих нормативно-правових актів, якими передбачено порядок звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Зокрема, згідно з ч. 5 ст. 401 КК України передбачено, що особа, яка під час дії воєнного стану вперше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене статтями 407, 408 цього Кодексу, може бути звільнена від кримінальної відповідальності в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України, якщо вона добровільно звернулася із клопотанням до слідчого, прокурора, суду про намір повернутися до цієї або іншої військової частини або до місця служби для продовження проходження військової служби та за наявності письмової згоди командира (начальника) військової частини (установи) на продовження проходження такою особою військової служби.

Поряд з цим, відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 286 КПК України у разі наявності підстави для звільнення від кримінальної відповідальності, передбаченої частиною п`ятою статті 401 Кримінального кодексу України, прокурор або суд повинен також отримати письмову згоду командира (начальника) військової частини (установи) про можливість продовження проходження військової служби таким підозрюваним або обвинуваченим.

Таким чином, звільнення від кримінальної відповідальності військовослужбовців за ч. 5 ст. 401 КК України можливе за наступних підстав:

1) особа вчинила злочин, передбачений ст.ст. 407, 408 КК України під час воєнного стану вперше;

2) особа підозрюється/обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених лише ч. 5 ст. 407 та ч. 4 ст. 408 КК України, тобто вчинених під час дії воєнного стану;

3) особа добровільно звернулась до слідчого, прокурора або суду про намір повернутись до своєї військової частини або іншої;

4) наявність письмової згоди командира відповідної військової частини на продовження проходження військової служби.

Встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, під час дії воєнного стану вперше.

У судовому засіданні захисник обвинуваченого надав клопотання про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі ч. 5 ст. 401 КК України у зв`язку із наміром повернутися до військової частини та продовжити проходження військової служби.

До клопоатння захисника долучено письмова згода командира військової частини НОМЕР_2 щодо продовження проходження ОСОБА_4 військової служби у зазначеній частині.

Крім цього, судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 розуміє підстави та наслідки закриття провадження відповідно до ч.5 ст.401 КК України, звільнення його від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав, безумовної можливості судового розгляду провадження з його вирішенням по суті.

З огляду на викладене, суд, вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, дійшов висновку про можливість звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження в частині обвинувачення за ч. 5 ст. 407 КК України на підставі ч. 5 ст. 401 КК України, оскільки ОСОБА_4 вперше вчинив злочин, передбачений ст. 407 КК України, добровільно звернувся із клопотанням до суду про намір повернутися до місця служби для продовження проходження військової служби та наявна письмова згода командира військової частини на продовження проходження обвинуваченим військової служби.

Вирішуючи питання щодо зміни запобіжного заходу, щодо ОСОБА_4 на інший, більш м`який суд зазначає наступне.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_4 , окрім вчинення злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, також обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 186 КК України, та на даний час до останнього застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Одночасно з цим під час розгляду кримінального провадження виникли обставини для звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення військового кримінального правопорушення з можливістю подальшого проходження обвинуваченим військової служби.

Статтею 177 КПК України визначено, що метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При цьому за приписами ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України встановлено, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті - недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

У даному випадку судом звертається увага на ту обставину, що перебування обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою об`єктивно унеможливлює подальше проходження ним же військової служби, внаслідок чого станом на момент розгляду клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу зазначені в ухвалі ризики вже не можуть вважатись судом переконливими. Зокрема, суд ввжаєа, що перебування обвинуваченого ОСОБА_4 у лавах Збройних Сил України під контролем командування військової частини НОМЕР_2 повністю нівелює ризики переховування або перешкоджання правосуддю. При цьому хоча судом й враховується міра покарання, визначена за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 186 КК України, проте суспільний інтерес у залученні підготовленого військовослужбовця до оборони держави в умовах воєнного стану переважає над необхідністю його ізоляції в умовах СІЗО.

З огляду на викладене суд вважає клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу, щодо обвинуваченого ОСОБА_4 цілком обґрунтованим та таким що підлягає задоволенню.

Таким чином до обвинуваченого слід застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання та покласти на нього обов`язки передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України строком на два місяці, а саме: прибувати за кожною вимогою прокурора, суду, повідомляти прокурора, суд про зміну місця проживання, роботи.

З огляду на вищевикладене, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення клопотання сторони захисту про звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч. 5 ст. 407 КК України на підставі ч. 5 ст. 401 КК України та закриття кримінального провадження в цій частині, зміни обвинуваченому запобіжного заходу з тримання під вартою на особисте зобов`язання та виділення в окреме провадження матеріалів кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 186 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ч. 5 ст. 401 КК України, ст.ст. 177, 181, 183, 194, 197, 199, 201, 203, 217, 286, 288, 326, 334, 335, 393, 395, 532, 533 КПК України суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання адвокатки ОСОБА_5 про звільнення від кримінальної відповідальності за ч. 5 ст. 407 КК України та зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, на підставі ч. 5 ст. 401 КК України.

Кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0004602 від 03.04.2025 в частині обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, закрити.

Змінити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, застосований на підставі ухвали слідчого судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, на запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Покласти на обвинуваченого на строк до 08.04.2026 наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою прокурора, суду;

- повідомляти прокурора, суд про зміну місця проживання, роботи;

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з-під варти в залі суду.

Після набрання ухвалою законної сили поновити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на військовій службі та зобов`язати протягом 72 годин прибути для проходження військової служби у військову частину НОМЕР_2 .

Виділити матеріали кримінального провадження №0004602 від 03.04.2025 за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 ч. 4 ст. 186 КК України, в окреме провадження відповідно до опису, та передати до канцелярії суду для реєстрації в порядку встановленому законом.

Ухвала суду про закриття кримінального провадження може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом семи днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала суду, яка набрала законної сили, обов`язкова для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

Повний текст ухвали оголошений 12 лютого 2026 року о 10 год. 10 хв.

Суддя ОСОБА_6