ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2026 року

м. Київ

справа № 463/6753/21

провадження № 51- 2961 км 25

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

в режимі відеоконференції:

виправданого ОСОБА_6 ,

захисника: ОСОБА_7 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу прокурора Львівської обласної прокуратури ОСОБА_8 , який здійснює повноваження прокурора у кримінальному провадженні, на вирок Личаківського районного суду м. Львова від 07 жовтня 2024 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 28 квітня 2025 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000004, 0000197, за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Борислав Львівської області, жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366, ч. 4 ст. 191 КК України.

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами

першої та апеляційної інстанцій обставини

Вироком Личаківського районного суду м. Львова від 07 жовтня 2024 року ОСОБА_6 визнано невинуватим та виправдано в зв`язку з недоведеністю, що в діянні обвинуваченого є склад кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366, ч. 4 ст. 191 КК України.

Вирішено питання речових доказів та процесуальних витрат у провадженні.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 28 квітня 2025 року виправдувальний вирок суду першої інстанції залишено без змін.

За обставин, встановлених судом та детально викладених у виправдувальному вироку, ОСОБА_6 обвинувачувався в заволодінні чужим майном шляхом зловживання своїм службовим становищем в особливо великих розмірах, в службовому підробленні, а саме, у внесенні до офіційних документів службовою особою завідомо неправдивих відомостей, а також у заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем у великих розмірах.

Так, ОСОБА_6 , будучи директором та засновником ТзОВ «Львівська теплоенергетична компанія», тобто службовою особою, наділеною організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями, діючи в інтересах ТзОВ «Львівська теплоенергетична компанія», зловживаючи своїм службовим становищем, достовірно знаючи про ринкову ціну вікон (блоків віконних дерев`яних), які встановлені ТзОВ «Львівська теплоенергетична компанія», згідно з договором № 171-3143 від 29.08.2018, на об`єкті: «Ремонтно-реставраційні роботи будівлі Львівської обласної дитячої клінічної лікарні «Охматдит» на вул. Лисенка, 31 у м. Львові з впровадженням енергозберігаючих заходів», перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, у період з 14.11.2018 до 27.12.2019, склав офіційні документи - акти приймання виконаних будівельних робіт (12 актів), до яких вніс відомості щодо загальної вартості 1233,03 кв.м блоків віконних дерев`яних конструкцій (євробрус) з двокамерним склопакетом з відкривними стулками (прямокутна форма), встановлених ТзОВ «Львівська теплоенергетична компанія» згідно з договором № 171-3143 від 29.08.2018 на загальну суму 13 235 728,80 грн, з розрахунку 10 734,31 грн за 1 кв.м вказаних блоків, проте різниця між ринковою вартістю віконних конструкцій фактично встановлених на об`єкті «Ремонтно-реставраційні роботи будівлі Львівської обласної дитячої клінічної лікарні «Охматдит» на вул. Лисенка, 31 у м. Львові з впровадженням енергозберігаючих засобів» та вартістю віконних конструкцій визначеною в актах приймання виконаних будівельних робіт становить 3 694 590,20 грн з урахуванням ПДВ, чим порушено вимоги п. 6.4.7. ДСТУ Б.Д1.1-1:2013 та, відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу України та ст. 224 Господарського кодексу України, завдано матеріальної шкоди (збитків) Комунальному некомерційному підприємству Львівської обласної ради «Львівська обласна дитяча клінічна лікарня «Охматдит» на вказану суму. Такими діями ОСОБА_6 заволодів коштами Комунального закладу Львівської обласної ради «Львівська обласна дитяча клінічна лікарня «Охматдит» (комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради «Львівська обласна дитяча клінічна лікарня «Охматдит») в сумі 3 694 590,20 грн, чим завдав матеріальної шкоди на вказану суму, що згідно з приміткою до ст. 185 КК України, є особливо великими розмірами.

Крім того, ОСОБА_6 обвинувачувався в тому, що протягом червня-грудня 2020 року у невстановлений досудовим розслідуванням час, з метою заволодіння бюджетними коштами шляхом заміни матеріалів та закупівлі їх за завищеною вартістю, достовірно знаючи про вимоги до технічних характеристик теплоізоляційних (мінераловатних) плит, зазначених у проектах та експертних звітах Замовника - Комунального закладу Львівської обласної ради «Львівський обласний госпіталь ветеранів війни та репресованих імені Юрія Липи», зловживаючи своїм службовим становищем, всупереч проектно-кошторисній документації використав на вказаному об`єкті теплоізоляційні (мінераловатні) плити марки «PAROC LINIO 10 Rendered Facade Slab 150*600*1200» (довжиною 1200 мм, шириною 600 мм, товщиною 150 мм), густиною 90 кг/м3 замість визначених плит густиною 135 чи 150 кг/м3 в кількості 647,60 м3 за завищеною вартістю 2980,77 грн за м3 без ПДВ (3576,92 грн з ПДВ), а ринкова вартість 1 м3 якої згідно з висновком товарознавчої експертизи станом на червень-грудень 2020 року становила 2998,88 грн (з ПДВ) та забезпечив виконання робіт на об`єкті з використанням вказаного матеріалу. При цьому з метою приховання фактичних характеристик теплоізоляційних (мінераловатних) плит марки «PAROC LINIO 10», використаних в ході виконання робіт та їх фактичної ринкової вартості, зазначив в актах виконаних робіт (5 актів) лише товщину вказаних вище плит 150 мм, не зазначивши їх густину, в кількості 647,60 м3, які в подальшому як директор підрядної організації ТзОВ «Львівська Теплоенергетична Компанія» підписав, надавши таким офіційним документам необхідних реквізитів. В подальшому на підставі вказаних актів виконаних робіт Комунальним закладом Львівської обласної ради «Львівський обласний госпіталь ветеранів війни та репресованих імені Юрія Липи» здійснено перерахунок коштів на розрахункові рахунки ТзОВ «Львівська Теплоенергетична Компанія» в загальній сумі 2 316 415, 98 грн (з ПДВ) за теплоізоляційні (мінераловатні) плити марки «PAROC LINIO 10» густиною 90 кг/м3, технічні характеристики яких не відповідали вищенаведеній проектно-кошторисній документації, придбані за завищеною вартістю, що відповідно до висновку судово-економічної експертизи призвело до заподіяння матеріальних збитків Комунальному некомерційному підприємству Львівської обласної ради «Львівському обласному госпіталю ветеранів війн та репресованих імені Юрія Липи» в розмірі 374 341, 26 грн, що є великим розміром.

Вимоги касаційної скарги і доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі прокурор просить скасувати виправдувальний вирок та ухвалу судів попередніх інстанцій і призначити новий розгляд у суді першої інстанції з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність. Прокурор вважає, що виправдувальний вирок ухвалено безпідставно та, за наявності належних та достатніх доказів винуватості ОСОБА_6 у пред`явленому обвинуваченні, його необґрунтовано виправдано. Вказує на неправильну відмову суду першої інстанції в проведенні комплексної судової товарознавчої, будівельно-технічної та економічної експертизи та зазначає про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону при вирішенні питання щодо залишення без розгляду цього клопотання в зв`язку з тим, що прокурор подав його з пропуском процесуального строку на стадії судових дебатів. Про ці та інші істотні порушення вимог кримінального процесуального закону прокурор вказував у своїй апеляційній скарзі, проте всупереч вимогам ст. 419 КПК України, апеляційний суд не перевірив належним чином його доводів та не усунув суперечностей у висновках суду першої інстанції, про які стверджував прокурор, безпідставно залишивши виправдувальний вирок без змін. Крім того, прокурор зазначає, що в ухвалі апеляційного суду жодним чином не відображено та не спростовано його доводів по епізоду обвинувачення ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 191 КК України.

Під час касаційного розгляду прокурор ОСОБА_5 підтримала касаційну скаргу сторони обвинувачення та вважала, що її слід задовольнити частково, скасувавши ухвалу суду апеляційної інстанції і призначивши новий розгляд кримінального провадження у вказаному суді.

Позиції інших учасників

Захисники виправданого ОСОБА_6 - адвокати ОСОБА_7 та ОСОБА_9 надіслали заперечення на касаційну скаргу в яких, посилаючись, на їх думку, на відсутність підстав для задоволення касаційних вимог сторони обвинувачення, просили виправдувальний вирок суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції залишити без зміни.

Під час касаційного розгляду виправданий ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_7 також висловили позицію щодо відсутності підстав для задоволення касаційних вимог сторони обвинувачення і просили оскаржувані судові рішення залишити без зміни.

Мотиви Суду

Відповідно до ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Згідно з вимогами ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення й особі засудженого.

Зі змісту ст. 370 КПК України, якою визначено вимоги щодо законності, обґрунтованості й умотивованості судового рішення, убачається, що: законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведено належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ст. 404 КПК України апеляційна процедура передбачає оцінку оскаржуваного вироку щодо його відповідності нормам кримінального та процесуального законів, фактичним обставинам кримінального провадження, а також дослідженим у судовому засіданні доказам.

За вимогами ст. 419 КПК України, в ухвалі апеляційного суду має бути зазначено, зокрема, суть апеляційної скарги та докладні мотиви прийнятого рішення, а при залишенні апеляційної скарги без задоволення - підстави, з яких її визнано необґрунтованою.

Зважаючи на законодавчі приписи, а також положення ст. 419 КПК України, суд апеляційної інстанції зобов`язаний проаналізувати й зіставити з наявними у кримінальному провадженні та додатково поданими матеріалами всі доводи, наведені в апеляційній скарзі, і дати на кожен із них вичерпну відповідь, пославшись на відповідну норму права. При залишенні заявлених вимог без задоволення, в ухвалі має бути зазначено підстави з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.

Колегія суддів вважає, що при перегляді виправдувального вироку щодо ОСОБА_6 за апеляційною скаргою сторони обвинувачення, апеляційний суд не дотримався зазначених вимог.

Так, залишаючи без задоволення апеляційну скаргу прокурора, усупереч вимогам ст. 419 КПК України, апеляційний суд належним чином не мотивував своєї ухвали, не навів обґрунтованого аналізу доводів, викладених у поданій скарзі, не співставив наявних у провадженні доказів, не надав відповідей на доводи апеляційної скарги прокурора щодо невідповідності висновків суду фактичним обставинам провадження та неповноти судового розгляду при з`ясуванні обставин, які мали істотне значення для ухвалення законного рішення і могли вплинути на вирішення питання про винуватість або невинуватість виправданого ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому злочинів.

Зміст ухвали апеляційного суду свідчить про залишення вказаним судом без обґрунтованих відповідей та належної перевірки доводів апеляційної скарги прокурора щодо відсутності належного обґрунтування визнання недопустимим доказом - довідки спеціаліста Західного офісу Держаудитслужби від 27 квітня 2021 року, відповідно до даних якої встановлено суму збитків, заподіяних під час ремонтно-реставраційних робіт будівлі лікарні. Прокурор також наполягав на відсутності мотивів у виправдувальному вироку суду при визнанні недопустимим доказом - висновків судової будівельно-технічної експертизи від 16 квітня 2021 року.

Також сторона обвинувачення обґрунтовувала безпідставність визнання місцевим судом неналежним доказом - висновків товарознавчої експертизи від 09 липня 2021 року та зазначала, що без будь-якого спростування залишились встановлені дослідженнями в межах зазначеної експертизи порушення при виконанні ОСОБА_6 робіт в КНП ЛОР «Львівського обласного госпіталю ветеранів війн та репресованих імені Юрія Липи». Проте апеляційний суд в ухвалі не дав належних відповідей на ці доводи, обмежившись загальним формулюванням про те, що цим доказом не доводяться будь-які обставини, які указують на доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому злочинів.

Крім того, апеляційний суд в ухвалі не виклав обґрунтованого мотивування власних висновків про наведені доводи сторони обвинувачення, які би ґрунтувалися на аналізі доводів апеляційної скарги, їх співставленні з висновками районного суду та зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Зазначений в ухвалі мотив визнання безпідставним твердження прокурора про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону судом першої інстанції при вирішенні питання щодо залишення без розгляду клопотання про проведення комплексної судової товарознавчої, будівельно-технічної та економічної експертизи в зв`язку з тим, що прокурор подав його з пропуском процесуального строку на стадії судових дебатів, також свідчить про формальний підхід апеляційного суду до апеляційного розгляду цієї справи. Оскільки викладені судом мотиви відмови в задоволенні вказаного клопотання не узгоджуються з вимогами кримінального процесуального закону, зокрема, ч. 5 ст. 364 КПК України.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційний розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_6 було здійснено формально, без належної перевірки наведених у апеляційній скарзі прокурора доводів та надання обґрунтованих відповідей на них. Апеляційний суд у своєму рішенні детально відтворив зміст наведених в апеляційній скарзі прокурора доводів, проте обмежився загальними фразами про їх безпідставність, без посилань на відповідні вимоги кримінального та кримінального процесуального закону та мотивів, з яких він виходив при постановленні ухвали. В зв`язку з цим рішення суду апеляційної інстанції не відповідає вимогам статей 370, 419 КПК України та, відповідно до ст. 438 КПК України, підлягає скасуванню, провадження - призначенню новому розгляду у вказаному суді, а касаційна скарга сторони обвинувачення - частковому задоволенню.

Під час нового розгляду апеляційний суд повинен належно перевірити доводи сторони обвинувачення, наведені в апеляційній та касаційній скаргах, урахувати зазначене в цій постанові та прийняти законне, обґрунтоване та мотивоване судове рішення.

Керуючись статтями 433, 434, 436 - 438, 441, 442 КПК України, Суд

ухвалив:

Касаційну скаргу прокурора Львівської обласної прокуратури ОСОБА_8 , який здійснює повноваження прокурора у кримінальному провадженні, задовольнити частково.

Ухвалу Львівського апеляційного суду від 28 квітня 2025 року щодо ОСОБА_6 скасувати і призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3