Справа № 439/2140/25
Провадження №1-кп/439/265/25
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2025 року м.Броди
Бродівський районний суд Львівської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
захисника адвоката ОСОБА_6 ,
23 червня 2025 року, близько 14 год. 45 хв., ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки «Toyota Avensis», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись автодорогою сполученням Заболотці - Ражнів, Золочівського району, Львівської області, у напрямку до с. Ражнів, без причин технічного характеру, допустив порушення вимог Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ №1306 від 10.10.2001 року, внаслідок чого спричинив дорожньо-транспортну пригоду та заподіяння потерпілому середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень.
Так, ОСОБА_3 порушив вимоги п.1.5 ПДР України, згідно яких дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків; порушив вимоги підпункту б) п.2.3 ПДР України, згідно яких для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; порушив вимоги підпункту д) п.2.3 ПДР України, згідно яких для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху; порушив вимоги п.12.1 ПДР України, згідно яких під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним; та вів керований ним автомобіль не уважно, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості не врахував дорожню обстановку та стан керованого ним транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.
Крім того, в порушення вимог підпункту а) п.2.9 ПДР України, згідно яких водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ОСОБА_3 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.
Внаслідок вищевказаних порушень ПДР України ОСОБА_3 втратив керованість автомобілем марки «Toyota Avensis», реєстраційний номер НОМЕР_1 та виїхав на ліве по напрямку руху узбіччя, де вчинив наїзд на нерухому перешкоду у вигляді стовбура дерева. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди керований ОСОБА_3 транспортний засіб отримав технічні пошкодження, а пасажиру даного автомобіля потерпілому ОСОБА_5 спричинено тілесні ушкодження у вигляді перелому середньої третини грудини із зміщенням відламків, яке за ознакою тривалого розладу здоров`я відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості.
Порушення водієм ОСОБА_3 вказаних Правил дорожнього руху України перебувають у прямому причинному наслідковому зв`язку із настанням дорожньо-транспортної пригоди та спричиненням потерпілому ОСОБА_5 середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Органом досудового розслідування дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 1 ст. 286-1 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України.
Відповідно до змісту вказаної угоди обвинувачений ОСОБА_3 повністю та беззастережно визнав свою вину у вчиненому ним кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 1 ст. 286-1 КК України. У вказаній угоді сторони узгодили покарання обвинуваченому ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 286-1 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі чотири тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керувати транспортними засобами на три роки.
Також в угоді зазначені наслідки укладення та затвердження угоди сторонами кримінального провадження, а саме: для обвинуваченого обмеження права на оскарження вироку відповідно до положень ст. 394 та 424 КПК України та відмова від здійснення прав, передбачених пунктом 1 ч. 4 ст. 474 КПК України. Для потерпілого обмеження права оскарження вироку відповідно до ст. 394 та 424 КПК України з позбавленням права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за кримінальне правопорушення і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 пояснив, що цілком розуміє свої права та наслідки укладення угоди, що передбачені ч. 5 ст. 474, ст. 473 КПК України, які були роз`яснені йому судом під час судового засідання. Обвинувачений погодився в повному обсязі з обставинами кримінального правопорушення, повністю визнав свою вину у скоєнні вказаного кримінального правопорушення та надав суду згоду на призначення узгодженого покарання.
Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник адвокат ОСОБА_6 просили затвердити угоду про примирення, укладену між потерпілим та обвинуваченим, та призначити узгоджену ними міру покарання.
Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні підтвердив, що угода про примирення між ним та обвинуваченим ОСОБА_3 укладена добровільно. Обвинувачений відшкодував заподіяну шкоду. Потерпілий просив затвердити угоду про примирення.
Потерпілому були роз`яснені судом під час судового засідання наслідки затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, які він цілком розуміє, а саме обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394, 424 цього кодексу та позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди.
Прокурор у судовому засіданні, просив відмовити в затвердженні угоди, оскільки така не відповідає вимогам закону.
Суд, розглянувши угоду, вислухавши думку сторін, дійшов такого висновку.
Відповідно до ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим про примирення.
Укладена між обвинуваченим та потерпілим угода відповідає вимогам ст. 471 КПК України. В угоді зазначено її сторони, формулювання обвинувачення та правова кваліфікація за ч. 1 ст. 286-1 КК України, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, майнова шкода, пов`язана з витратами на лікування потерпілого відшкодована, дії не пов`язані з відшкодуванням шкоди, які обвинувачений зобов`язаний вчинити на користь потерпілого відсутні, узгоджене покарання із застосуванням ст. 69 КК України, а саме штрафу у розмірі чотири тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк три роки, згода обвинуваченого та потерпілого на його призначення, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 КПК України, наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України.
В угоді зазначена дата її укладення та вона скріплена підписами сторін.
Відповідно до ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_3 беззастережно визнав себе винуватим, згідно ст.12 КК України, є нетяжким злочином.
Дії ОСОБА_3 , що виразилися у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження, за ч.1 ст. 286-1 КК України кваліфіковані правильно, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін. Угода укладена добровільно, обвинувачений може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, згідно з вимогами ст. 65-67 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, та вимоги ч.2 ст. 50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а ще має бути і необхідним та достатнім для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.
При дослідженні даних щодо особи обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_3 за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку в лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, раніше не судимий, має на утриманні малолітню дитину, здійснює догляд за матір`ю яка є особою з інвалідністю 2 групи.
Обставинами, які пом`якшують покарання, є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, повне добровільне відшкодування потерпілому завданої кримінальним правопорушенням шкоди та витрат на лікування.
Обставин, які обтяжують покарання, не встановлено.
Щодо призначення узгодженої сторонами міри покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України, то суд виходить з наступного.
Частина 1 вказаного положення надає повноваження суду у виключних випадках призначити більш м`яке покарання, ніж мінімальне покарання, передбачене законом за відповідний злочин, лише «за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину». Таке формулювання призводить до висновку, що застосування ст. 69 КК України можливе, якщо певні обставини або сукупність обставин одночасно відповідають двом умовам, визначеним в законі: вони 1) можуть бути визнані такими, що пом`якшують покарання відповідно до частин 1 та/або 2 ст. 66 КК України, і 2) істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. Також обов`язково мають враховуватися дані про особу винного.
Виходячи із загальних, передбачених ст. 65 КК України засад призначення покарання, суд вважає, що сукупність таких обставин, як щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування шкоди та усунення заподіяної шкоди у повному обсязі, повне та беззастережне визнання вини, позитивну характеристику обвинуваченого, та те, що обвинувачений вперше притягується до кримінальної відповідальності, відсутність обтяжуючих обставин, істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_3 кримінального правопорушення.
Суд погоджується із умовами укладеної угоди в частині призначення основного покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України, та вважає, що умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін. Призначення такого покарання буде відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, індивідуалізації покарання.
Також, на думку суду, для мети кримінального покарання у даному випадку достатньо застосування обвинуваченому додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами у мінімальних межах санкції ч.1 ст. 286-1 КК України.
На переконання суду, такі покарання будуть необхідними та достатніми для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про примирення.
Долю речових доказів слід вирішити згідно вимог ст. 100 КПК України.
Згідно з ухвалою слідчого судді Бродівського районного суду Львівської області від 26.06.2025 року на тимчасово вилучене майно за результатами проведення слідчої (розшукової) дії огляд місця події на автомобіль марки «Toyota Avensis», реєстраційний номер НОМЕР_2 накладено арешт, який необхідно скасувати.
Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Запобіжний захід у даному кримінальному провадженні не обирався, цивільний позов не пред`являвся.
На підставі викладеного, керуючись ст. 94, 370-371, 373-374, 468, 471, 473-476 КПК України, суд,
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1КК України та призначити йому покарання із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 4000 (чотирьох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 68 000,00 грн, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 не обирати.
Скасувати арешт майна на автомобіль марки ««Toyota Avensis», реєстраційний номер НОМЕР_2 , накладений згідно з ухвалою слідчого судді Бродівського районного суду Львівської області від 26.06.2025 року.
Речові докази: автомобіль марки «Toyota Avensis», реєстраційний номер НОМЕР_2 , повернути власнику.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Бродівський районний суд Львівської області з підстав, передбачених ст.394 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію даного вироку негайно, після його проголошення, вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Роз`яснити учасникам провадження, що відповідно до ст.476 КПК України, у разі невиконання угоди про примирення або про визнання винуватості потерпілий чи прокурор відповідно мають право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку.

Суддя ОСОБА_1