1 УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИСправа № 335/8844/22 1-кп/335/356/2026
30 січня 2026 року м. Запоріжжя
Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисників - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця АР Крим, м. Красноперекопськ, українця, громадянина України, освіта неповна середня, не одруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не має, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 09.12.2004 Красноперекопським міським судом АР Крим за ч. 2 ст. 186 КК України, до позбавлення волі строком на 4 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробувальним терміном на 2 роки;
- 09.06.2005 Красноперекопським міським судом АР Крим за ч.3 ст.185, ч.2 ст.186, ч.2 ст. 289, ст.69, ст.70, ст.71 КК України, до позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців; звільнений з Самбірської ВК Львівської області 01.07.2008 умовно-достроково з невідбутим строком 1 рік 3 місяці 29 днів;
- 23.07.2009 Красноперекопським міськрайонним судом АР Крим за ч.3 ст.185, ст.71 КК України, до позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців;
- 15.08.2012 Кіровським міським судом Донецької області за ст.391, ст.71 КК України, до позбавлення волі строком на 2 роки, звільнений 15.08.2014 з Темнівської ВК Харьківської області за відбуттям строку покарання;
- 12.12.2014 Мелітопольским міськрайонним судом Запорізької області за ч.3 ст.185 КК України, до позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців;
- 12.03.2015 Ухвалою апеляційного суду Запорізької області вирок Мелітопольского міськрайонного суду Запорізької області скасовано, призначено новий судовий розгляд;
- 01.04.2016 Мелітопольским міськрайонним судом Запорізької області за ч.3 ст.185 КК України, до позбавлення волі строком на 3 роки 1 місяць; 01.04.2016 звільнений з Кам`янської ВК Запорізької області на підставі ухвали Вільнянського районного суду Запорізької області від 22.06.2016;
- 24.12.2021 Заводським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, до позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробувальним терміном на 1 рік;
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Юльївка, Запорізького району Запорізької області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не має, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , мешкаючого за адресою: АДРЕСА_4 , раніше судимого:
- 24.01.2023 Орджонікідзевським районним судом м.Запоріжжя за ч.1 ст.309 КК України, до арешту строком на 2 місяці;
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Запоріжжя, українця, громадянина України, який має середню освіту, не одруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не має, не працевлаштованого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 , мешкає за адресою: АДРЕСА_6 , раніше судимого:
- 07.09.2009 Джанкойським міськрайонним судом АР Крим за ч.2 ст.121, ч.4 ст.187, ч.2 ст.194, ч.1 ст.263, ст.70 КК України, до позбавлення волі строком на 11 років; звільнений 17.02.2017 з Біленьківської ВК Запорізької області умовно достроково на підставі ухвали Заводського районного суду Запорізької області від 09.02.2017 з невідбутим строком 2 роки 7 місяців 21 день;
- 09.12.2021 Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя, за ч.2 ст.185 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробувальним терміном на 2 роки;
обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 186 Кримінального кодексу України,
Ухвалою суду від 11.12.2025 було задоволено клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 . Строк тримання під вартою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , продовжено на шістдесят днів 11 грудня 2025 року до 08 лютого 2026 року включно, з правом звільнення під заставу. Крім того, вказаною ухвалою зменшено розмір застави до 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 60 560 гривень 00 копійок.
Обвинувачений ОСОБА_9 у судове засідання не з`явився.
Згідно листа ДУ «Запорізький слідчий ізолятор», обвинувачений ОСОБА_9 в СІЗО не утримується, 12.01.2026 вийшов під заставу.
За повідомленням захисника ОСОБА_6 , обвинувачений ОСОБА_9 на вході СІЗО був затриманий працівниками ТЦК, на час проведення судового засідання його місце перебування не відоме.
На запит суду ІНФОРМАЦІЯ_4 надано відповідь за вих. №410 від 20.01.2026, з якої вбачається, що гр. ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , 13.01.2026 знятий з військового обліку військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_5 (призваний на військову службу під час мобілізації, на особливий період наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 від 13.01.2026 №217) та направлений для проходження військової служби до складу в/ч НОМЕР_1 .
29.01.2026 прокурором подано клопотання про продовження обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
У клопотаннях прокурор вказав, що необхідність продовження стосовно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлюється наявністю ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме:
-обвинувачені вчинили тяжкий злочин, в умовах воєнного стану, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 7 до 10 років. У зв`язку з цим, орган досудового слідства обґрунтовано вважає, що обвинувачені усвідомлюючи невідворотність покарання у вигляді позбавлення волі строком від семи до десяти років, залишаючись на волі спробують ухилитись від відповідальності та переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, що є ризиком, передбаченим п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України;
-обвинувачені можуть бути обізнаними про місце мешкання потерпілого, який своїми показаннями підтверджує їх причетність до скоєння кримінального правопорушення. Враховуючи це, орган досудового слідства вважає, що залишаючись на волі, з метою уникнення кримінальної відповідальності, можуть незаконно впливати шляхом застосування насильства, тиску, залякувань або вмовлянь на потерпілого, що є ризиком передбаченим п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України;
-органом досудового слідства встановлено, що обвинувачені ніде не працевлаштовані, не мають джерела доходу, вчинили кримінальне правопорушення проти власності, що свідчить про те, що залишаючись на волі, можуть вчинити інші аналогічні кримінальні правопорушення з метою отримання доходу.
У судовому засіданні 30.01.2026 прокурор підтримав подані клопотання.
У судовому засіданні 30.01.2026 захисником обвинуваченого ОСОБА_7 адвокатом ОСОБА_10 подано клопотання про зміну запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт. В обґрунтування клопотання посилається на те, що на цей час ризики, покладені слідчим суддею та в подальшому судом в основу рішень про обрання та продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою через сплив значного часу безперечно зменшились, доказове підґрунтя для частини таких ризиків зникло, а прокурором не доведено, що на цей час неможливо запобігти тим зменшеним ризикам, які залишились шляхом обрання обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу, виходячи з наступного: 1. В рамках зазначеного провадження ОСОБА_7 тривалий час більше 3,3 років, утримується під вартою, а перспективи закінчення судового розгляду у найближчий час немає. Тільки розгляду апеляційних скарг на скасований вирок у даній справі обвинувачені, в тому числі ОСОБА_7 , чекали під вартою майже 1 рік; 2. У ОСОБА_7 на території м. Запоріжжя, є законне місце проживання за адресою: АДРЕСА_7 , яке він орендує та власниця якого не проти його проживання на домашньому арешті за вказаною адресою. До клопотання додано копії відповідних документів про оренду. 3. Усі речові докази та документи по справі зібрані, оскільки досудове розслідування закінчене. Цілі досудового розслідування з урахуванням необхідності збору доказів вже досягнуті та на сьогоднішній день є виконаними, а отже, відсутні ризики знищення ОСОБА_7 доказів. Більшість матеріалів передана суду та долучені до судової справи. 4. Жодних підстав передбачати незаконний вплив на потерпілого по справі немає. Свідки та потерпілий у справі не є підпорядкованими ОСОБА_7 особами. Будучи допитаними в суді, жоден з них не заявляв про намагання вплинути на них збоку ОСОБА_7 . Не було і немає ніяких намагань вплинути на свідків з метою схилення їх до зміни показів з боку ОСОБА_7 , його рідних або будь-яких інших осіб. 5. Конкретних підстав вважати, що ОСОБА_7 буде перешкоджати будь-яким іншим чином кримінальному провадженню немає.
Обвинувачений ОСОБА_7 заперечував проти задоволення клопотання прокурора та підтримав клопотання захисника адвоката ОСОБА_4 . Зазначив, що його родичі переказують кошти на утримання ОСОБА_7 на картку ОСОБА_11 , з якою укладено договір оренди житла, в якому він проживатиме під час перебування під цілодобовим домашнім арештом. При цьому, ОСОБА_7 повідомив, що він та його родичі не мають фінансової можливості внести заставу навіть у зменшеному судом розмірі. Крім того, під час судового засідання обвинувачений ОСОБА_7 висловив бажання призватися на військову службу за мобілізацією.
В попередній судових засіданнях двічі була допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_11 (власник житла) зазначила, що близько десяти років знайома з тіткою ОСОБА_7 . Зазначила, що його родичі переказують на її картку гроші на утримання ОСОБА_7 та за оренду житла. Також вказала, що не заперечує проти його цілодобового перебування у її житлі, оскільки на подвір`ї є окреме житлове приміщення, в якому буде проживати ОСОБА_7 .
У судовому засіданні 30.01.2026 захисником обвинуваченого ОСОБА_8 адвокатом ОСОБА_12 заявлено клопотання про зміну запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_8 з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт. В обґрунтування клопотання захисник посилається на те, що саме прокурором в процесі повинно бути надано такі докази неможливості зміни запобіжного заходу на більш м`який, які б не могли б бути піддані жодному сумніву. Таких доказів немає. Прокурором не доведено, що на цей час неможливо запобігти тим зменшеним ризикам, які залишились шляхом обрання обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу, виходячи з наступного: 1) в рамках зазначеного провадження ОСОБА_8 більше трьох років утримується під вартою, що само по собі є надмірним; 2) натепер у ОСОБА_8 є законне місце проживання; 3) всі докази по справі зібрані, а тому ані приховати, ані спотворити їх неможливо навіть за наявності відповідного бажання; 4) немає фактів впливу ОСОБА_8 на потерпілого і свідків, 5) з вересня 2025 р. прокурором не забезпечено ані явку потерпілого, ані явку свідків, і будь-яких сподівань, що це все ж таки буде виконано, немає.
Обвинувачений ОСОБА_8 заперечував проти задоволення клопотання прокурора та підтримав клопотання захисника. ОСОБА_8 повідомив, що він та його родичі не мають фінансової можливості внести заставу навіть у зменшеному судом розмірі. Крім того, під час судового засідання обвинувачений ОСОБА_8 висловив бажання призватися на військову службу за мобілізацією, зазначив при цьому, що у нього наявна згода командира військової частини.
У попередніх судових засіданнях була допитана свідок ОСОБА_13 (власник житла, в якому має намір перебувати обвинувачений у разі зміни запобіжного заходу), яка не заперечувала проти проживання ОСОБА_8 у її житлі. Зазначала також, у разі перебування в її помешканні ОСОБА_8 під цілодобовим домашнім арештом, вона буде йому допомагати із забезпеченням його продуктами харчування тощо.
Прокурор у судовому засіданні 30.01.2026 заперечив проти задоволення клопотань захисників про зміну запобіжного заходу.
Вислухавши думку сторін кримінального провадження, суд доходить до наступних висновків.
За правилами ч. 2 ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Зважаючи на наведені положення Основного закону слід визначити такі обов`язкові вимоги до правомірного тримання під вартою: по-перше, тримання під вартою має здійснюватися виключно на підставі належним чином вмотивованого рішення суду, по-друге, підстави та порядок застосування такого запобіжного заходу мають бути визначені в законі та повинні відповідати конституційним гарантіям справедливої судової процедури та принципу верховенства права.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії обвинуваченого кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.
Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки обвинуваченого та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто в даному випадку, треба зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.
За змістом ч.ч. 3, 5 ст. 199 КПК України, суд може продовжити строк тримання під вартою, якщо прокурор доведе, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також, що є наявними обставин, які перешкоджають завершенню кримінального провадження до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Під час розгляду клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе. Продовжуючи строк тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку перебування під вартою має оцінюватися у кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.
Тримання під вартою та продовження строку такого тримання може бути виправдано тим, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.
У кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
При вирішенні клопотання прокурора, судом, окрім норм КПК України, враховується практика Європейського суду з прав людини, яка сформульована зокрема у рішенні «Лабіта проти Італії» від 06 квітня 2000 року та свідчить про те, що тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 201 КПК України захисник підозрюваного, до якого застосовано запобіжний захід, має право подати клопотання про зміну запобіжного заходу. Згідно із ч. 4 цієї статті таке клопотання розглядається слідчим суддею згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
При цьому, кримінальне процесуальне законодавство не визначає переліку підстав для зміни запобіжного заходу за клопотанням сторони захисту, а ст. 201 КПК України вказує тільки на те, що до клопотання мають бути додані матеріали, якими обґрунтовуються доводи клопотання.
Зміна запобіжного заходу може полягати у зміні виду запобіжного заходу, скасуванні, зміні або покладенні додаткових обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, чи у зміні способу виконання цих обов`язків.
Згідно вимог ч.2 ст.181 КПК України, домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби (ч.1 ст.181 КПК України).
В рішенні «Тодоров проти України» ЄСПЛ зазначив, що для продовження тримання особи під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою протягом досить тривалого строку.
Відповідно до статті 5 § 3 Конвенції кожному, кого заарештовано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, …має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.
Особа, яка обвинувачується у вчиненні злочину, завжди повинна бути звільнена з-під варти до суду, якщо тільки держава не може довести, що «є відповідні і достатні» причини, щоб виправдати триваюче тримання під вартою (див. справи Wemhoff v. Germany, рішення від 27 червня 1968 р., Series A № 7, стор. 24-25, п. 12; Yagci and Sargin v. Turkey, рішення від 8 червня 1995 р., Series A № 319-A, п. 52).
При прийнятті рішення суд враховує рішення Європейського суду з прав людини в справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування, як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей ст. 5 п. 1 п.п. с) Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувачені перебувають під вартою з 11.11.2022.
Ухвалою суду від 11.12.2025, з урахуванням майнового стану обвинувачених, які під час перебування під вартою не отримують доходів, майно, за рахунок якого обвинувачені могли би внести заставу у визначеному судом розмірі у обвинувачених відсутнє, судом було зменшено розмір застави, визначеної відповідно до ухвали Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя від 20.06.2025 року з 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
В той же час, обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 повідомили, що не мають фінансової можливості внести заставу навіть у зменшеному розмірі.
При вирішенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 судом, серед іншого, враховано, що ризики с плином часу зменшуються.
Судом вже було досліджено усі письмові докази у даному кримінальному провадженні та допитано свідка обвинувачення. В той же час, як свідчать матеріали кримінального провадження, судом неодноразово відкладалися судові засідання у зв`язку з неявкою потерпілого, покази якого є важливим джерелом доказування вини обвинувачених у даному кримінальному провадженні. Встановити місцеперебування потерпілого наразі неможливо.
Сам по собі факт імовірного вчинення інкримінованого обвинуваченим правопорушення та ймовірність призначення суворого покарання, за відсутності конкретних фактів ухилення їх від слідства, переховування, перешкоджання судовому слідству будь-який спосіб, не може виправдовувати подальше перебування обвинувачених під вартою.
Таким чином, суд приходить до висновку, що наявність постійного місця проживання, тривалість судового розгляду, значно зменшує ризики, встановлені судом при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому суд вважає, що доцільним, об`єктивним, відповідним обставинам даного кримінального провадження та таким, що досягне мети застосування запобіжного заходу, забезпечення виконання обвинуваченими покладених на них процесуальних обов`язків, є зміна обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, оскільки застосування запобіжних заходів не є покаранням, а спрямоване на забезпечення дієвості кримінального провадження.
Враховуючи вищевикладене, клопотання захисників про зміну запобіжного заходу обвинуваченим з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт підлягає задоволенню, відтак у задоволенні клопотання про продовження строку тримання обвинувачених під вартою слід відмовити.
Крім того, у судовому засіданні, враховуючи намір обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 проходити військову службу за призовом під час мобілізації, обвинуваченим було роз`яснено порядок звернення з відповідним клопотанням, визначений ст. 616 КПК України.
Керуючись ст.176-179,182,193,194,196,201,309 КПК України, суд
Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишити без задоволення.
Клопотання захисника ОСОБА_10 про зміну запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити.
Змінити запобіжний захід, застосований до обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосований ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 12.11.2022, з тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, заборонивши йому залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_7 , за винятком прослідування в укриття цивільного захисту під час оголошення повітряної тривоги, а також відвідування медичних закладів для отримання медичної допомоги, проведення медичного обстеження за рекомендаціями лікаря.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:
- прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора або суду;
- не відлучатися з місця проживання без дозволу слідчого, прокурора та суду;
- заборонити в будь-який спосіб спілкуватись з потерпілим в даному кримінальному провадженні;
-повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
- здати на зберігання до відповідного органу ДМС України свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон та інші документи, що дають право виїзду з України і в`їзд в України.
Клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити.
Змінити запобіжний захід, застосований до обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , застосований ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 12.11.2022, з тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, заборонивши йому залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_8 , за винятком прослідування в укриття цивільного захисту під час оголошення повітряної тривоги, а також відвідування медичних закладів для отримання медичної допомоги, проведення медичного обстеження за рекомендаціями лікаря.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наступні обов`язки:
- прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора або суду;
- не відлучатися з місця проживання без дозволу слідчого, прокурора та суду;
- заборонити в будь-який спосіб спілкуватись з потерпілим в даному кримінальному провадженні;
-повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
- здати на зберігання до відповідного органу ДМС України свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон та інші документи, що дають право виїзду з України і в`їзд в України.
Визначити строк дії ухвали та покладених на обвинувачених обов`язків до 30 березня 2026 року.
Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_7 передати для виконання до ВП №3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області.
Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_8 передати для виконання до ВП № 1 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області.
Звільнити обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 з-під варти у залі суду негайно.
Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Роз`яснити обвинуваченим, що відповідно до частини 5 статті 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за їх поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому вони перебувають, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на них обов`язків. Порушення умов домашнього арешту має наслідком застосування більш суворішого запобіжного заходу.

Контроль за виконанням цієї ухвали покласти на прокурора Вознесенівської окружної прокуратури м. Запоріжжя Запорізької області ОСОБА_3 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1