Справа № 308/7107/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2025 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 , за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

плтерпілої - ОСОБА_4 ,

представника потерпілого - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області в режимі відеоконференції з потерпілою клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою у кримінальному провадженні № 0000655, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 квітня 2025 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, неодруженого, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 у військовому званні "молодший сержант", зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26.02.2025 за ч. 1 ст. 263 КК України у вигляді позбавлення волі строком на п`ять років, на підставі ст. 75 КК України, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області розглядається кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України.

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.04.2025 відносно ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави строком до 13 червня 2025 року включно.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06.06.2025 строк дії обраного відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави продовжено до 04 серпня 2025 року включно.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29.07.2025 строк дії обраного відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави продовжено до 26 вересня 2025 року включно.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.09.2025 строк дії обраного відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави продовжено до 21 листопада 2025 року включно.

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у зв`язку з тим, що провести судовий розгляд кримінального провадження до строку закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою неможливо, ризики, встановлені судом під час обрання запобіжного заходу не зменшились та продовжують існувати.

Потерпіла у судовому засіданні залишила питання щодо продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на розсуд суду.

Представник потерпілої у судовому засіданні не заперечила щодо задоволення клопотання.

Захисник обвинуваченого у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні вказаного клопотання та обрати відносно обвинуваченого запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем проживання його матері, яка є особою похилого віку та потребує постійного догляду.

Обвинувачений підтримав позицію свого захисника.

Заслухавши учасників кримінального провадження, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

За наслідками розгляду питання, суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Згідно із ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів пов`язане із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Підставами застосування запобіжних заходів є обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризику (ризиків), перелік яких встановлено пунктами 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Окрім цього, з ст. 199 КПК України вбачається, що клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 КПК України, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор не доведе, що зазначені обставини виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

Таким чином, під час вирішення питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з врахуванням правил, передбачених розділом ІІ КПК України, ч. 3 ст. 315, суд повинен дослідити заявлені прокурором обставини, які підтверджують, що надані сторонами кримінального провадження докази свідчать про те, що ризики, які стали підставою для обрання обвинуваченому запобіжного заходу, не зменшилися, обставини, які свідчать, що завершити судовий розгляд даного кримінального провадження до закінчення попередньої ухвали не є можливим.

Підставою для обрання обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу вигляді тримання під вартою стало обґрунтоване обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, в період іспитового строку, а також наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Як встановлено судом, ОСОБА_6 обгрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, і стороною захисту не спростовано даної обставини.

Сукупність фактичних даних, які містяться в матеріалах кримінального провадження, дають підстави вважати пред`явлене ОСОБА_6 обвинувачення обґрунтованим, а обставини здійснення обвинуваченим конкретних дій та доведеність його вини оцінюються судом у сукупності з іншими доказами в нарадчій кімнаті.

У справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри (обвинувачення) не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку».

Фактичні дані, які є необхідні для висновку суду про наявність обгрунтованого обвинувачення особи, не включають в собі оцінки окремих доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише повинні бути достатніми для надання їм розумної оцінки для визначення того, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу.

При цьому, слід зауважити, що стандарт доведення обґрунтованості обвинувачення є нижчим від стандарту доведеності винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.

На думку суду, ризики, які стали підставою для обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшилися та продовжують існувати, що обґрунтовується наступними обставинами:

- ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі до п`яти років, що може спонукати його уникати від покарання шляхом переховування від суду.

- свідки та потерпіла у кримінальному провадженні ще не допитані у ході судового розгляду;

- ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення під час іспитового строку.

Окрім цього, суд звертає увагу на те, що ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому, КПК не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Доводи сторони захисту не спростовують даних ризиків, а зводяться до твердження про їх відсутність та відсутність наміру в обвинуваченого вчиняти дії, що обумовлюють ці ризики.

На підставі наведеного, суд дійшов висновку, що ризики, заявлені прокурором продовжують існувати.

Відповідно до п. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду. При цьому, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості обвинуваченого (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади) поведінки під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

При оцінці можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, суд використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього.

Водночас, враховуючи характер кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , а також те, що він вчинив кримінальне правопорушення під час іспитового строку, суд вважає, що запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту чи застави, не забезпечить в повній мірі виконання останнім його процесуальних обов`язків та запобігання спробам перешкоджати кримінальному провадженню, що негативно вплине на захист охоронюваних законом прав та інтересів суспільства.

Обраний відносно обвинуваченого запобіжний захід з урахуванням його тривалості у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення на даний час не виходить за межі розумного строку і кореспондується з характером суспільного інтересу, визначеними КПК України конкретними підставами і метою їх застосування. Тому, на переконання суду, наявні підстави для продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , що обумовлено необхідністю завершення судового розгляду кримінального провадження та відсутністю на даний час підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 186, 193, 196, 197, 309, 314, 315 395 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити строк дії обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави на період судового розгляду справи, але не більше ніж на 60 днів, а саме до 15 січня 2026 року включно.

Копію ухвали надіслати начальнику Державної установи «Закарпатська установа виконання покарань № 9».

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Час та дата оголошення повного тексту ухвали 13 год. 55 хв. 21 листопада 2025 року.

Суддя ОСОБА_1