ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/3885/20 Провадження 1-кп/636/264/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.09.2025 місто Чугуїв

Чугуївський міський суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора Чугуївської окружної прокуратури ОСОБА_3 ,

захисника - адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №000765 від 25.06.2020, за обвинуваченням

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки м. Чугуїв, Харківської області, з вищою освітою, раніше судимої: 24.04.2020 вироком Київського районного суду м. Харкова за ч.1 ст. 185, ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців, на підставі ст.ст.75, 76 КК України звільненої від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , 23.09.2021 Чугуївським міським судом Харківської області за ч.4 ст. 358 КК України до штрафу у розмірі 850 грн, зареєстрованої як внутрішньо-переміщена особа за адресою: АДРЕСА_2

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду з 02.11.2020 року перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України.

З вищевказаного обвинувального акту, з врахуванням обвинувального акту (з уточненням зміненого обвинувачення) слідує, що 16 квітня 2020 ОСОБА_9 у другій половині дня, разом зі своєю подругою ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , прийшли до місця проживання останньої, за адресою: АДРЕСА_3 . Після того як ОСОБА_10 пішла до ванної кімнати прийняти душ, ОСОБА_9 залишилась у спальній кімнаті батьків ОСОБА_10 , де побачила у прийомі стіни на полиці шкатулку з ювелірними виробам, що належать потерпілому ОСОБА_6 . Після чого, у ОСОБА_9 , виник умисел на викрадення ювелірних виробів, що знаходяться у вищевказаній шкатулці. Так, ОСОБА_5 , знаходячись у кімнаті за вищевказаною адресою, реалізуючи свій умисел, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, керуючись корисливим мотивом, діючи повторно з метою збагачення за рахунок інших осіб, будучи впевненою, що за її діями ніхто не спостерігає, таємно шляхом вільного доступу з середини вказаної шкатулки заволоділа ювелірними виробами із золота, які належать потерпілому ОСОБА_6 , а саме: золотим браслетом 585 проби, загальною вагою 5,94 грам, вартістю 5533,11 грн, відповідно до висновку судової-товарознавчої експертизи №3469/20 від 07.10.2020; каблучкою із золота 585 проби, загальною вагою 2,43 грам, вартістю 2263.86 грн., відповідно до висновку судової-товарознавчої експертизи №3469/20 від 07.10.2020; каблучкою із золота 585 проби, загальною вагою 4,25 грам, вартістю 3958.87 грн, відповідно до висновку судової-товарознавчої експертизи №3469/20 від 07.10.2020; каблучкою із золота 583 проби, загальною вагою 2.44 грам, вартістю 2272.86 грн; відповідно до висновку судової-товарознавчої експертизи №3469/20 від 07.10.2020; ланцюгом із золота 500 проби, загальною вагою 2,23 грам, вартістю 1775,59 грн, відповідно до висновку судової-товарознавчої експертизи №3469/20 від 07.10.2020; ладанкою із золота 585 проби, загальною вагою 0,83 грам вартістю- 773,14 грн, відповідно до висновку судової-товарознавчої експертизи №3469/20 від 07.10.2020.

Вищевказані ювелірні вироби ОСОБА_9 поклала до кишені, після чого попрощавшись з ОСОБА_10 пішла за місцем свого мешкання, обернувши викрадене на свою користь та розпорядившись ним на свій розсуд. Тим самим ОСОБА_5 спричинила матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_6 , відповідно до висновку №3469/20 від 07.10.2020 судового експерта ОСОБА_11 на загальну суму 16577,1 1 грн.

Таким чином, ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні злочину передбаченого ст. 185 ч.2 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Захисник адвокат ОСОБА_4 заявив клопотання про звільнення обвинуваченої ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Обвинувачена підтримала клопотання свого захисника, повідомила, що наслідки звільнення від кримінальної відповідальності із зазначених підстав їй відомі та зрозумілі.

Прокурор ОСОБА_3 проти задовлення клопотання захисника не заперечував.

Потерпілий ОСОБА_10 , представник потерпілого адвокат ОСОБА_7 проти задоволення клопотання заперечували. При цьому адвокат ОСОБА_7 посилався на ті обставини, що оскільки обвинувачена була засуджена за вироком Чугуївського суду у 2021 році за вчинення кримінального проступку, з урахуванням того, що Кримінальне законодавство містить певні прогалини щодо визначення саме статусу кримінальних проступків, наполягав на тому, що вчиненням правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України та засудженням ОСОБА_5 за це кримінальне прпавопорушення, фактично перервався перебіг строків та відсутні підстави для звільнення обвинуваченої від відповідальності на підставі ст. 49 КК України.

Судом з`ясовано, що обвинувачена розуміє наслідки закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності. При цьому обвинуваченій роз`яснено, що вказана обставина є нереабілітуючою підставою для закриття кримінального провадження, що в разі свого бажання доводити свою невинуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення вона мала би наполягати на завершенні розгляду кримінального провадження по суті для ухвалення виправдувального вироку. Обвинувачена ОСОБА_5 наполягала на звільненні від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України, надала на це свою згоду та правові наслідки такого звільнення їй роз`яснені та зрозумілі.

Суд з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Згідно ст. 44 КК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Положеннями ст.49 КК України визначено: строки давності з огляду на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності; обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання.

Строк давності - це передбачений ст.49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, від кримінальної відповідальності.

Матеріально-правовими підставим звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності є: закінчення встановлених ч.1 ст.49 КК України та ст.106 КК України строків давності; відсутність обставин, що порушують їх перебіг (ч.2-4 ст.49 КК України).

Відповідно до ч.1 ст.285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених Законом України про кримінальну відповідальність.

Тобто, за змістом статей 284-288 КПК України підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах.

За загальним правилом, злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння (ч.2 ст.4 КК України).

Санкцією ч.2 ст.185 КК України (в редакції закону від 02.04.2020, який діяв на момент скоєння кримінального правопорушення) - передбачено покарання у виді арешту на строк від трьох до шести місяців або обмеження волі на строк до п`яти років або позбавлення волі на той самий строк.

Із врахуванням викладених у новій редакції положень у ст.12, п.2 ч.1 ст.49 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 185 КК України відноситься до нетяжких злочинів, та у разі вчинення такого, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули п`ять років.

Так, початком перебігу строку давності є дата, коли кримінальне правопорушення було скоєно, тобто 16 квітня 2020, наведена обставина сторонами не заперечується.

Підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст.49 КК України є лише закінчення відповідного строку давності, який сплинув до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду щодо особи, яка вчинила злочин певної тяжкості.

Таким чином, строк давності спливає під час досудового розслідування, під час судового провадження та після проголошення обвинувального вироку суду. Будь-які процесуальні дії протягом цих строків не припиняють їх перебіг. Якщо строк давності сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду, то особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження щодо цієї особи.

Згідно з ч.3 ст.49 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Відповідно до положень ч.1-3 ст. 12 КК України, кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини. Кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі. Злочини поділяються на нетяжкі, тяжкі та особливо тяжкі.

Так, у відповідності до вищевказаної норми закону, правопорушення, передбачене ч.4 ст. 358 КК України не є злочином в розумінні положень чинного КК України, та відноситься саме до кримінальних проступків.

Таким чином, твердження представника потерпілого про те, що вчинення обвинуваченою вказаного кримінального правопорушення в 2021 році має призвести до переривання перебігу строків давності, з огляду на вищенаведені положення кримінального закону, не приймаються судом до уваги.

З огляду на наведене, на час розгляду клопотання захисника обвинуваченої у даному кримінальному провадженні закінчився 5-и річний строк давності, передбачений ч.1 ст.49 КК України.

Також суд зазначає, що дотримання умов, передбачених частинами 1-3 ст. 49 КК України є безумовним і звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим.

Відповідно до правових висновків Верховного Суду, за змістом ст.49 КК України звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності є обов`язковим і застосовується за таких умов: 1) вчинення особою злочину; 2) з дня вчинення злочину до набрання вироком законної сили минули визначені ч.1 ст.49 КК України строки давності; 3) особа не ухилялася від досудового слідства або суду; 4) особа до закінчення зазначених у ч.1 ст.49 КК України строків не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого злочину. Звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених ч.1 ст.49 КК України, за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого, засудженого на звільнення на підставі спливу строків давності. Відтак суд повинен невідкладно розглянути клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, якщо під час судового розгляду провадження, що надійшло до суду з обвинувальним актом, одна із сторін цього провадження звернеться до суду з таким клопотанням. При цьому, суд має з`ясувати думку сторін щодо закриття кримінального провадження за такою підставою, у разі згоди обвинуваченого (засудженого) розглянути питання про звільнення останнього від кримінальної відповідальності. Отже, суд може звільнити особу від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності із закриттям кримінального провадження як під час підготовчого судового засідання, так і в ході судового розгляду в загальному порядку, керуючись положеннями ст.49 КК України (Постанова від 19.11.2019 в справі № 345/2618/16-к).

Таким чином, суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження (справа) досудове розслідування, підготовче судове засідання, судовий розгляд справи судом першої інстанції, на стадії провадження в суді апеляційної, касаційної інстанції, але до набрання вироком суду законної сили.

Відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

У відповідності до ч.3 ст.288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Враховуючи вищенаведене, перевіривши законність заявленого клопотання, з огляду на те, що кримінальне правопорушення у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , є нетяжким злочином, з моменту скоєння якого минуло більше п`яти років, перебіг давності притягнення до кримінальної відповідальності, в розумінні ст.49 КК України не переривався, суд приходить до переконання, що клопотання про звільнення обвинуваченої ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності є таким, що відповідає вимогам чинного законодавства, а відтак підлягає задоволенню шляхом звільнення останнього від кримінальної відповідальності на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України та закриття відносно неї кримінального провадження за ч.2 ст.185 КК України.

Вирішуючи питання щодо цивільного позову потерпілого ОСОБА_6 суд виходить з наступного.

26.11.2020 потерпілий ОСОБА_6 надав до суду цивільний позов про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, завданих злочином.

Порядок вирішення цивільного позову в кримінальному провадженні регламентований главою 9 КПК України.

Нормами кримінального процесуального закону, зокрема ст.129 КПК України, встановлено, що рішення про повне або часткове задоволення цивільного позову може бути винесене лише у разі визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення і ухвалення обвинувального вироку чи винесення постанови про застосування до особи примусових заходів виховного або медичного характеру.

Вирішення цивільного позову при звільненні особи від кримінальної відповідальності із закриттям провадження по справі суперечить вказаним вище нормам закону.

Враховуючи системний аналіз зазначених норм КПК, суд дійшов висновку, що цивільний позов не підлягає розгляду у випадках закриття кримінального провадження як на досудовому розслідуванні, так і в суді.

В той же час, у випадку закриття кримінального провадження на встановлених КПК України підставах, суд зобов`язаний роз`яснити цивільному позивачеві (потерпілій особі) його право пред`явити аналогічний позов у порядку цивільного судочинства.

А тому, у зв`язку зі звільненням обвинуваченої ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, заявлений потерпілим цивільний позов про стягнення з обвинуваченої ОСОБА_5 майнової, моральної шкоди слід залишити без розгляду, що за змістом ч.7 ст.128 КПК України не перешкоджає пред`явленню позову в порядку цивільного судочинства.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 128-129, 284-286, 288, 369-372, 376 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника адвоката ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження стосовно ОСОБА_5 за ч.2 ст. 185 КК України задовольнити.

Звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.185 КК України на підставі п.3 ч.1 ст.49 КК України - у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження №000765 від 25.06.2020, за обвинуваченням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України - закрити.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, - залишити без розгляду на підставі ч.4 ст. 174 КПК України.

Роз`яснити потерпілому ОСОБА_6 його право пред`явити аналогічний позов у порядку цивільного судочинства.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Чугуївський міський суд Харківської області.

Ухвала, якщо інше не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя ОСОБА_1