МЕТАЛУРГІЙНИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
У Х В А Л А

іменем України

Справа № 210/218/26

Провадження № 1-кс/210/165/26

16 січня 2026 року

Слідчий суддя Металургійного районного суду м. Кривого Рогу ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання: ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ відділення поліції № 2 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 , погоджене прокурором Криворізької південної окружної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000039 від 15.01.2026, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Інгулець, Дніпропетровської області, громадянина України, який має середньо спеціальну освіту, не одружений, на утриманні неповнолітніх та непрацездатних осіб не має, офіційно не працевлаштований, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 раніше судимого, а саме:

19 червня 2015 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, за ст.309 КК України, до покарання у вигляді 01 року позбавлення волі. На підставі ст.ст.75, 104 КК України від відбування покарання звільнений з випробувальним строком 01 рік;

30 червня 2016 року Дзержинським райсудом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, за ст.185 ч.1 КК України, до покарання у вигляді 01 року позбавлення волі. На підставі ст.71 ч.1 КК України до призначеного покарання частково приєднано покарання за вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 червня 2015 року, та остаточно до відбування призначено покарання у вигляді 01 року 10 днів позбавлення волі. Звільнився з Божковської ВК Полтавської області (№16) 30 травня 2017 року за ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 24 квітня 2017 року, на підставі ст.81 КК України умовно-достроково, не відбутий строк покарання 04 місяці 03 дні;

19 вересня 2017 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, за ст.186 ч.2 КК України, до покарання у вигляді 04 років позбавлення волі. На підставі ст.71 ч.1 КК України до призначеного покарання частково приєднано покарання за вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 червня 2016 року, та остаточно до відбування призначено покарання у вигляді 04 років 01 місяця позбавлення волі.

14.11.2019 Дзержинським РС м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185; ч. 2 ст. 186; ч. 1 ст. 304; ч. 1 ст. 70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України приєднано покарання за вироком Дзержинського РС м. Кривого Рогу від 19.09.2017 та призначено покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі. 15.02.2022 року звільнений у зв`язку в відбуттям строку покарання;

31.08.2022 Дзержинським РС м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 125 КК України до 120 годин громадських робіт;

27.10.2022 Дзержинським РС м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 309 КК України до штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч гривень)

17.11.2022 Дзержинським РС м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.2 ст. 389 КК України у вигляді 1 місяця арешту.

21.04.2025 Дзержинським РС м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.1 ст. 125 КК України у вигляді 200 годин громадських робіт. З 12.08.2025 перебуває на обліку в Металургійному РВ у Дніпропетровській області ФДУ «Центр пробації». Станом 15.01.2026 ОСОБА_5 до відпрацювання громадських робіт не приступив.

25.06.2025 року Криворізькою південною окружною прокуратурою направлено обвинувальний акт до Металургійного районного суду за ч. 1 ст. 129 КК України.

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч. 4 ст.186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

16 січня 2026 року до Металургійного районного суду м. Кривого Рогу надійшло клопотання слідчого СВ відділення поліції № 2 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 , погоджене прокурором Криворізької південної окружної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000039 від 15.01.2026, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Клопотання слідчий мотивує тим, що відповідно до Указу Президента України №64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан. Указом Президента №493/2025 від 20.10.2025 строк дії воєнного стану на території України продовжено, в період якого, ОСОБА_5 вчинив злочин проти власності за наступних обставин.

Так, ОСОБА_5 , діючи повторно, 14.01.2026 близько о 15 год. 00 хв., прийшов до магазину «Аврора 2377», що по вулиці Соборності, 29П, Металургійного району, міста Кривого Рогу, з метою викрадення майна. Перебуваючи в приміщенні магазину підійшов до стелажу з продукцією магазину «Аврора 2377» у результаті чого, реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на відкрите викрадення чужого майна і обернення його на свою користь, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, за допомогою рук взяв з полиці: гель-догляд для душу NIVEA, вартістю 82,50 грн., каву натуральну NERO CAFFE CREMA AROMA GOLD, вартістю 415,83 грн., каву Le Cafe Espresso, вартістю 499,17 грн., що належить ТОВ «ВИГІДНА ПОКУПКА» та поклав все до поліетиленового пакету, який приніс з собою, та в цей час його дії були помічені працівниками магазину, після чого ОСОБА_5 , розуміючи, що його дії помічені працівниками магазину, які почали йти за ним із вимогою зупинитись, пришвидшив свій рух та почав втікати разом з викраденим від працівників магазину, тим самим продовжував реалізовувати свій злочинний намір, направлений на відкрите викрадення чужого майна з корисливого мотиву, для обернення його у подальшому на свою користь, але з причин, що не залежали від його волі, не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця так як був викритий працівниками магазину «Аврора 2377», в подальшому залишивши на місці викрадене майно з місця вчинення кримінального правопорушення зник.

Умисні дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 186 КК України, за ознаками: незакінченого замаху на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинена повторно, в умовах воєнного стану, якщо особа, з причин, що не залежали від її волі, не вчинила усіх дій, які вважала необхідними для доведення правопорушення до кінця.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання слідчого та зазначив, що застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є обґрунтованим, і відповідає меті такого заходу, тому просив суд його задовольнити.

Слідчий ОСОБА_4 підтримав клопотання, просив задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечував щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив застосувати відносно нього більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні просив застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Слідчий суддя, заслухавши доводи прокурора, підозрюваного та його захисника, дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали кримінального провадження, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно зі ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Дата ратифікації 17.07.97 р., дата набуття чинності 11.09.97р.) кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

У справі Єлоєв проти України (Заява № 17283/02), рішення Європейського суду з прав людини від 6 листопада 2008 року, суд зазначив, що пункт 4 статті 5 Конвенції забезпечує заарештованим чи затриманим особам право на перегляд матеріально-правових і процесуальних умов, які, з погляду Конвенції, є суттєвими для забезпечення законності позбавлення свободи. Це означає, що компетентний суд має перевірити не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, яка стала підставою для затримання, а також мети, з якою застосовувалися затримання та подальше тримання під вартою (справа Буткевічюс проти Литви (Butkevicius v. Lithuania), № 48297/99, п. 43, ECHR 2002-II).

15 січня 2026 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було повідомлено про підозру на підставі зібраних доказів у кримінальному провадженні №0000039.

Наявність обґрунтованої підозри у вчинені ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 186 КК України підтверджується матеріалами кримінального провадження, а саме: проколом огляду місця події від 15.01.2026; постановою про визнання речового доказу та передачу на відповідальне зберігання від 15.01.2026; заявою ТОВ «Вигідна покупка» від 15.01.2026; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 15.01.2026; постановою про визнання речового доказу та передачу на відповідальне зберігання від 15.01.2026; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 15.01.2026; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 15.01.2026; протоколом пред`явлення особи для впізнання за участі свідка ОСОБА_9 від 15.01.2026; протоколом пред`явлення особи для впізнання за участі свідка ОСОБА_8 від 15.01.2026; постановою про зняття показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото-, кінозйомки, відеозапису від 15.01.2026; протоколом огляду документу від 15.01.2026.

Слідчий суддя враховує позицію Європейського Суду з прав людини, що наведена в чисельних рішеннях («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

При цьому слід зауважити, що на даному етапі провадження суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину.

Відповідно до ст. 183 ч.1 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжних заходом, який застосовується у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 слідчий суддя враховує вимоги п.п 3.4.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно із якими обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе у передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Таким чином, обставини викладені в клопотанні та матеріалах, наданих слідчим, доводять про наявність обґрунтованої підозри у вчинені ОСОБА_5 кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.15, ч.4 ст.186 КК України та свідчать про існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України. Вищевказані обставини дають достатні підстави вважати, що підозрюваний, усвідомлюючи неминучість покарання пов`язаного з позбавленням волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадження, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Діяння ОСОБА_5 кваліфіковані за ч.3 ст.15, ч.4 ст.186 КК України, відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, за яке передбачено законом покарання у вигляді позбавленням волі на строк від семи до десяти років.

Підозрюваний ОСОБА_5 не працевлаштований, не одружений, не має на утриманні дітей, що й свідчить про відсутність соціальних зв`язків, отже, усвідомлюючи неминучість покарання пов`язаного з позбавленням волі може переховуватися від суду.

Крім того, слідчий суддя вважає за необхідне зазначити, що військова агресія проти України, є обставиною (ризиком), яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку.

Так, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Суворість покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти або повторного вчинення злочинів («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Слідчий суддя зазначає, що ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду обумовлюється можливістю притягнення особи до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними наслідками, зокрема, суворістю передбаченого покарання. А в контексті з тим, що 24.02.2022 російська федерація розпочала військову агресію проти України, у зв`язку з чим цього ж дня Президентом України підписано Указ «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 за № 64/2022, який триває до тепер, і на даний час, для громадян України існує реальна можливість спрощеного режиму перетину кордону та отримання дозволу на проживання в багатьох країнах світу, спроба переховуватися від органів досудового розслідування чи суду може виявлятися та підтверджуватися, наприклад, отриманням дозволу на проживання в певній країні, отриманням громадянства іншої країни або подання відповідних заяв і документів для активізації цього процесу, поданням документів на отримання статусу біженця тощо.

Вищевказані обставини дають достатні підстави вважати, що підозрюваний, усвідомлюючи неминучість покарання пов`язаного з позбавленням волі може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків у кримінальному провадженні слід враховувати встановлену Кримінальним процесуальним кодексом України процедуру отримання показань після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).

Суд, приходить до висновку, що підозрюваний може здійснити вплив на недопитаних під присягою свідків.

Крім того, підозрюваний ОСОБА_5 вчинив злочин проти власності з метою власної наживи, наразі в Металургійному районному суді м. Кривого Рогу перебуває на розгляді обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 по матеріалам кримінального провадження №0000160 від 13.06.2025 за ч. 1 ст. 129 КК України, раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, що свідчить про його стійку злочинну діяльність, разом з тим законних джерел доходу не має, тому зазначені обставини дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити інший злочин.

Враховуючи вищевикладене, вважаю, що прокурор довів у судовому засіданні недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваного для запобігання ризикам передбаченим п.п 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.

У свою чергу, такі запобіжні заходи, як особисте зобов`язання та домашній арешт у даному випадку є занадто м`якими і вони не будуть сприяти запобіганню вищезазначених ризиків.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом. Розмір застав визначається у межах - щодо особи підозрюваної чи обвинуваченої у вчинені тяжкого злочину від 20 до 80 розмірів прожиткових мінімумів доходів громадян.

Враховуючи майновий стан ОСОБА_5 , а також беручі до уваги наявність вищевказаних ризиків, є об`єктивні підстави вважати, що для забезпечення підозрюваним покладених на нього обов`язків у разі внесення застави, необхідно визначити розмір застави, передбачений п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України для підозрюваних у вчиненні тяжких злочинів, а саме двадцять розмірівпрожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Крім цього, застосовуючи до підозрюваного альтернативний запобіжних захід у вигляді застави, який може бути ним внесений у будь-який момент, вважає за необхідне відповідно до ст. 194 ч. 5 КПК України покласти на нього ряд обов`язків.

Відповідно до ч.1 ст.197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Виходячи з вищевикладеного та на підставі ст.ст. 29, 55, 62, 63, 129 Конституції України та керуючись ст.ст. 131, 132, 176-178, 182 - 184, 193, 197, 205, 309, 369-372, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ відділення поліції № 2 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 , погоджене прокурором Криворізької південної окружної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000039 від 15.01.2026, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 17 березня 2026 року включно.

Визначити заставу у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто в сумі 66560,00 (шістдесят шість тисяч п`ятсот шістдесят) гривень, у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок ТУ ДСА в Дніпропетровській області.

При внесенні визначеної суми застави ОСОБА_5 - з-під варти звільнити.

У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_5 на строк до 17 березня 2026 року наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора чи суду;

- не відлучатися без дозволу слідчого, прокурора або суду із населеного пункту, в якому він проживає.

Роз`яснити ОСОБА_5 , що відповідно до ч.ч. 8, 9 ст.182 КПК України у разі, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Питання про звернення застави в дохід держави вирішується слідчим суддею, судом за клопотанням прокурора або за власною ініціативою суду в судовому засіданні за участю підозрюваного, обвинуваченого, заставодавця, в порядку, передбаченому для розгляду клопотань про обрання запобіжного заходу. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя вирішує питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч.7 ст.194 КПК України.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Термін дії ухвали до 17 березня 2026 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти

Повний текст ухвали суду складено 16 січня 2026 року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1