Слобідський районний суд міста Харкова
Номер провадження 1-кп/641/678/2025 Справа № 641/4348/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2025 року м. Харків

Слобідський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю прокурора ОСОБА_2 ,

захисника ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

секретарів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про кримінальне правопорушення у якому внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000429 від 31.03.2025 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , уродженця м. Краматорську Донецької області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, на момент вчинення кримінального правопорушення командир 1 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 1 стрілецької роти ВЧ НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 409 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

У зв?язку з військовою агресією російської федерації проти України 24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022 на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України, який неодноразово продовжено, зокрема Указом Президента України від 14.01.2025 № 26/2025 строк дії воєнного стану продовжено з 08.02.2025 строком на 90 діб.

Згідно ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 № 389-VIII (в редакції від 09.01.2025) воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до ст. 1 Закону у країни «Про оборону У країни» та ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов?язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Пунктом 3 Указу Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» зазначено, що у зв?язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30-34, 38, 39, 41-44, 53 Конституції України в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені ч. 1 ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Відповідно до Указу Президента України № 65/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію» у зв?язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до ч. 2 ст. 102, п.л. 1, 17, 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України оголошено загальну мобілізацію на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва. Місцевим органам виконавчої влади у взаємодії з територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, за участю органів місцевого самоврядування та із залученням підприємств, установ та організацій усіх форм власності, фізичних осіб - підприємців організувати та забезпечити в установленому порядку зокрема: своєчасне оповіщення і прибуття громадян, які призиваються на військову службу; здійснення призову військовозобов?язаних, резервістів на військову службу, їх доставки до військових частин та установ Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв?язку та захисту інформації України, інших військових формувань України.

Згідно Указу Президента України № 65/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію», затверджений Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» № 2105-IX від 03.03.2022 відповідно до якого загальна мобілізація проводиться протягом 90 діб із дня набрання чинності зазначеного Указу, строк дії якого неодноразово продовжено.

Згідно ст. 15 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу» на строкову військову службу призиваються придатні для цього за станом здоров?я громаляни України чоловічої статі, яким до дня відправлення у військові частини виповнилося 18 років, та старші особи, які не досягли 27-річного віку і не мають права на звільнення або відстрочку від призову на строкову військову службу. Організація підготовки та проведення призову громадян України на строкову військову службу здійснюється міськими (районними) державними адміністраціями (виконавчими органами міських рад) у взаємодії з відповідними районними (міськими) територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, а відповідно до ст. 22 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу» граничний вік перебування на військовій службі в резерві), встановлюється для військовослужбовців, які проходять військову службу під час особливого періоду - до 60 років та 65 років в залежності від рангу.

Так, солдата ОСОБА_4 , на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_3 (по особовому складу) № 79-РС від 10.08.2022 призначено на посаду командира 2 розвідувального відділення розвідувального взводу військової частини НОМЕР_4 , та наказом командира військової частини НОМЕР_3 (по особовому складу) від 10.08.2022 № 79-PC останньому присвоєно первинне військове звання осіб сержантського складу - «молодший сержант».

В подальшому, на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_4 (по стройовій частині) від 11.08.2022 № 158 молодший сержант ОСОБА_4 , командир 2 розвідувального відділення розвідувального взводу військової частини НОМЕР_4 , який прибув із військової частини НОМЕР_5 , вважається таким, що з 11.08.2022 справи та посаду прийняв та приступив до виконання обов?язків за посадою.

Пізніше, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_3 (по особовому складу) № 28-РС від 09.03.2023 ОСОБА_4 призначено на посаду командира 1 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 1 стрілецької роти, та на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_4 (по стройовій частині) № 72 від 13.03.2023 останній вважається таким, що з 13.03.2024 справи та посаду за призначенням прийняв і приступив до виконання службових обов?язків з нею.

Статтями 17, 65 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, Незалежності та територіальної цілісності України є обов?язком громадян України.

Статтями 1, 2 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу» передбачено, що військовий обов?язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення Збройних Сил України військовослужбовцями.

Згідно з статтями 1 і 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України визначено, що військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовим статутами та іншим законодавством України. Військова дисципліна зобов?язує кожного військовослужбовця, зокрема, додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів.

Відповідно до статті 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (надалі - Статуту) військовослужбовці зобов?язані свято і непорушно додержуватися Конституції у країни та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок та беззастережно виконувати накази командирів (начальників) виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни.

Проходячи військову службу в умовах воєнного стану молодший сержант ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст. ст. 11, 30, 37, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України зобов?язаний свято і непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов?язок, беззастережно та неухильно виконувати накази командирів (начальників) у встановлений термін, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, а також твердо знати та зразково виконувати свої службові обов?язки, бути дисциплінованим, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Разом з тим, молодший сержант ОСОБА_4 , діючи всупереч інтересам служби та вищевказаних норм чинного законодавства України, в умовах воєнного стану, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, у точно не встановлені досудовим розслідуванням місці та час, однак не пізніше 30.05.2024 прийняв для себе рішення ухилитись від несення обов?язків військової служби шляхом надання підроблених документів.

З цією метою, у точно не встановлений досудовим розслідуванням час, однак не пізніше 30.05.2024 молодший сержант ОСОБА_4 , з метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на ухилення від військової служби під час воєнного стану, надав до військової частини НОМЕР_4 за адресою: АДРЕСА_3 , яка перебуває в складі бригади військової частини НОМЕР_3 , підроблені документи:

- довідку військово-лікарської комісії N? 12321 від 08.05.2024, видану від імені НВМКЦ «ГВКГ» та затверджену від імені ЦВЛК МО України.

В той же час, відповідно до відомостей, наданих Національним військово-медичним клінічним центром «Головний військовий клінічний госпіталь», військовослужбовець ОСОБА_4 за медичною допомогою до НВМКЦ «ГВКГ» не звертався, військово-лікарську комісію не проходив.

В свою чергу, відповідно до відомостей, наданих Центральною ВЛК ЗС України, медичні документи щодо ОСОБА_4 на розгляд та затвердження до Центральної ВЛК ЗС України не надходили, та відповідно не розглядалися (не затверджувались).

За результатами розгляду вищезазначених поданих документів, а саме довідки ВЛК № 12321 від 08.05.2024, ОСОБА_4 відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_3 (по особовому складу) від 30.05.2024 № 58-PC звільнено у відставку згідно Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу» (за станом здоров?я).

В подальшому, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_4 від 07.06.2024 N? 159 (по стройовій частині) молодший сержант ОСОБА_4 вважається таким, що справи та посаду здав і вибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 , а з 07.06.2024 останнього виключено із списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення, з котлового забезпечення з 08.06.2024.

Покинувши військову частину, ОСОБА_4 , до останньої не повернувся, а час проводив на власний розсуд, не пов`язуючи з обов`язками військової служби.

Враховуючи вищевикладене, молодший сержант ОСОБА_4 достовірно знаючи, що вищевказані документи не отримувались ним в НВМКЦ «ГВКГ» та ЦВЛК ЗС України, у невстановлений досудовим розслідуванням час, однак не пізніше 30.05.2024 надав до військової частини НОМЕР_4 , яка перебуває в складі бригади військової частини НОМЕР_3 , підроблені документи з метою ухилення від військової служби.

Таким чином, молодший сержант ОСОБА_4 , будучи командиром 1 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_4 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, маючи намір ухилитися від несення військової служби, надав до командування військової частини НОМЕР_4 підроблені документи про непридатність до військової служби, на підставі яких ухилився від несення обов?язків військової служби в період часу з 07.06.2024 по теперішній час, та у зазначений період військову службу не ніс, обов?язків військової служби не здійснював.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 4 ст. 409 КК України, визнав повністю, та підтвердив обставини вчиненого ним кримінального правопорушення-злочину, як зазначено вище, розкаявся у скоєному.

Суд враховує той факт, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення-злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті.

Показання обвинуваченого ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Слід зазначити, що показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи та ним не оспорюються.

Після роз`яснення учасникам судового розгляду наслідків застосування ч. 3 ст. 349 КПК України, вони підтвердили відсутність оспорюваних ними обставин по справі та погодились, що в такому випадку вони будь позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За згодою учасників судового провадження, суд, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

На підставі викладеного, пред`явлене ОСОБА_4 обвинувачення, визнане судом повністю доведеним, ніким не оспорюється.

Окрім цього, відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод, а також практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року, «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Обвинувачений ОСОБА_4 вірно розуміє зміст обставин справи і у суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позиції.

З урахуванням викладеного, розглянувши кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення, дотримуючись принципу змагальності сторін та свободі в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 «поза розумним сумнівом» знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження. Так, вина ОСОБА_4 у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення-злочину в судовому засіданні доведена повністю.

Таким чином, скоєне ОСОБА_4 кримінальне правопорушення-злочин суд кваліфікує за ч. 4 ст. 409 КК України тобто ухилення військовослужбовця від несення обов`язків військової служби шляхом іншого обману, вчинене в умовах воєнного стану.

При призначенні покарання, суд, відповідно до вимог ст.ст. 65 - 67 КК України, враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання суд в кожному випадку і щодо кожного засудженого, який визнається винним у вчиненні злочину, повинен дотримуватися вимог ст. 65 КК України, а саме: враховувати характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу засудженого та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, оскільки саме через останні реалізується принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначене судом покарання повинно бути достатнім, для виправлення засуджених і попередження здійснення ними нових злочинів.

Згідно класифікації, передбаченої ст.12 КК України, обвинувачений вчинив тяжке кримінальне правопорушення.

Обставиною, яка згідно зі ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченому є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які згідно зі ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченому судом не встановлено.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він на обліку у лікаря психіатра, лікаря нарколога не перебуває, одруженийю

Крім того, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно з Указом Президента України від 24.02.2022 року № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» призваний по мобілізації, зарахований до списків особового складу та перебуває на військовій службі у ВЧ НОМЕР_4 з 11.08.2022 року на посаді командира стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти; 23.04.2023 року у н.п. Бахмут Донецької області під час мінометного обстрілу противника отримав поранення мінно-вибухова травма, вогнепальне осколкове сліпе поранення: підборіддя, в ділянці лівого ліктьового суглобу, поперекової ділянки зліва, травма пов`язана із захистом Батьківщини; 04.11.2023 року в районі н.п. Рівнопіль Донецької області під час мінометного обстрілу, обстрілу з АГС та ВКК, скиду з дрону противника отримав поранення ВОСП середньої третини правої гомілки, травма пов`язана із захистом Батьківщини; Наказом Головнокомандувача Збройних Сил України ОСОБА_7 № 2942 від 09.12.2023 року відзначений почесним нагрудним знаком «Золотий хрест», раніше не судимий.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд виходить із положень ст.ст.50,65 КК України, враховує принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, відношення особи до скоєного кримінального правопорушення, наявність пом`якшуючих обставин та відсутність обтяжуючих обставин, дані про особу обвинуваченого, думку сторони обвинувачення у зв`язку з чим, суд вважає, що обвинуваченому за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.409 КК України, необхідно призначити мінімальне покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років, саме таке покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Вирішуючи питання можливості звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування покарання з випробовуванням, із застосуванням положень ст. 75 КК України, суд дійшов наступного.

Системне тлумачення норм ст. 75 КК України дозволяє дійти висновку, що питання призначення кримінального покарання та звільнення від його відбування повинні вирішуватися з урахуванням мети покарання.

Водночас, з огляду на положення ст.75 КК України законодавець підкреслює важливість такої цілі покарання як виправлення засудженого, передбачивши, що при призначенні низки покарань, зокрема, у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, особу може бути звільнено від відбування покарання з іспитовим строком, якщо суд дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Судом враховується, що обвинувачений після вчинення злочину щиро розкаявся, та активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, добровільно у віці 21 року став на захист Батьківщини, неодноразово отримував бойові травми тяжкого ступеня під час захисту Батьківщини, має відзнаки від головнокомандувача Збройних Сил України.

Вказане свідчить, що обвинувачений став на шлях виправлення, а тому на переконання суду, з врахуванням тяжкості кримінального правопорушення, особи винного, відношення особи до скоєного кримінального правопорушення, обвинуваченого можливо звільнити від відбування покарання з випробовуванням, із застосуванням положень ст. 75 КК України.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 13.03.2025 року до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 09.05.2025 року із визначенням розміру застави,

14.03.2025 року ОСОБА_4 звільнено з-під варти у зв`язку із внесенням застави у розмірі 60 560 гривень, яка була внесена ОСОБА_8 .

Відповідно до ч. 11 ст. 182 КПК України застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

На підставі викладеного, а також враховуючи те, що підстав для звернення застави в дохід держави, внесеної за обвинуваченого, судом не встановлено, тому внесена заставодавцем застава підлягає поверненню.

Запобіжний захід ОСОБА_4 у вигляді застави до набрання вироком законної сили залишити без змін, після набрання вироку законної сили запобіжний захід у вигляді застави - скасувати.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати, пов`язані із проведенням судових експертиз дослідження матеріалів речовин та виробів в загальному розмірі 135 706,60 грн., відповідно до ст. 124 КПК України, підлягають стягненню з ОСОБА_9

Керуючись ст.ст. 368,370,373,374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.409 КК України та призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання у виді позбавлення волі, встановивши іспитовий строк на 3 (три) роки.

На підставі п.п.1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчиняє правопорушення, що потягли за собою накладення адміністративних стягнень і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

У разі направлення судом засудженого для відбування призначеного покарання, відповідно до положень ч. 5 ст. 72 КПК України зарахувати у строк відбування покарання ОСОБА_4 строк попереднього ув`язнення з 12.03.2025 року по 14.03.2025 року, виходячи з того, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_4 у вигляді застави до набрання вироком законної сили залишити без змін, після набрання вироку законної сили запобіжний захід у вигляді застави - скасувати.

На підставі ч. 11 ст. 182 КПК України після набрання вироком законної сили повернути заставодавцю ОСОБА_8 суму 60 560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) гривень, внесену в якості застави 14.03.2025 року на депозитний рахунок територіального управління ДСА України в м. Києві, розрахунковий рахунок НОМЕР_6 з призначенням платежу: застава за ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно ухвали Шевченківського районного суду міста Києва, справа № 761/10256/25, провадження № 1-кс/761/7345/2025, платник ОСОБА_8 .

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судові витрати на проведення судової експертизи, вартістю 33926 гривень 40 копійки у Київському науково-дослідному інституті судових експертиз Міністерства юстиції України (висновок експерта № 3063/25-33); судової експертизи, вартістю 16963,20 гривень у Київському науково-дослідному інституті судових експертиз Міністерства юстиції України (висновок експерта № 1599/25-33); судової експертизи, вартістю 16963,20 гривень у Київському науково-дослідному інституті судових експертиз Міністерства юстиції України (висновок експерта № 1598/25-33); судової експертизи, вартістю 16963,20 гривень у Київському науково-дослідному інституті судових експертиз Міністерства юстиції України (висновок експерта № 1602/25-33); судової експертизи, вартістю 33926,40 гривень у Київському науково-дослідному інституті судових експертиз Міністерства юстиції України (висновок експерта №3059/25-33); вартістю 16963,20 гривень у Київському науково-дослідному інституті судових експертиз Міністерства юстиції України (висновок експерта № 3057/25-33) загальною вартістю 135 706,60 грн.

Речові докази, а саме: ?Витяг з наказу від 07.06.2024 № 159 на 1 арк.; припис від 07.06.2024 № 2200 на 1 арк.; облікова картка серія АВ № 517370 на 1 арк.; облікова картка до військового квитка, серія НОМЕР_7 на 1 арк.; свідоцтво про хворобу № 4109 від 08.05.2024 на 3 арк., виписний епікриз № 29312, вх. № 293/2 від 08.05.2024 на 2 арк.; довідка ВЛК № 12321 від 08.05.2024 на 1 арк.; довідка ВЛК № 12321 від 08.05.2024 на 1 арк.; свідоцтво про хворобу № 4109 від 08.05.2024 на 3 арк.; свідоцтво про хворобу № 4109 від 08.05.2024 на 3 арк.; виписний епікриз №1378 від 20.05.2024 на 1 арк; довідка ВЛК від 08.05.2025 на 1 арк; лист КНП «Обласна клінічна травматологічна лікарня» №14199 від 19.07.2024 на 1 арк., витяг з наказу від 07.06.2024 № 159 на 1 арк.; Витяг з наказу від 13.03.2023 № 72 на 1 арк.; Витяг з наказу від 11.08.2022 № 158 на 1 арк.; Витяг з наказу від 11.08.2022 № 158, на 1 арк.; довідка ВЛК від 08.05.2024 № 12321, на 1 арк.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду через Слобідський районний суд міста Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення, крім підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України та з урахуванням особливостей, передбачених ст.394 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не було скасовано набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя - ОСОБА_1