Справа № 953/9978/25
н/п 1-о/953/7/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" вересня 2025 р.

Київський районний суд м. Харкова у складі судді ОСОБА_1 перевірив заяву ОСОБА_2 про перегляд вироку Апеляційного суду Харківської області від 31 березня 2003 року за виключними обставинами,

УСТАНОВИВ:

23 вересня 2025 року до Київського районного суду м. Харкова надійшла заява засудженого ОСОБА_2 про перегляд за виключними обставинами вироку Апеляційного суду Харківської області від 31.03.2003 у справі № 1-9/03, у якій ОСОБА_2 просить скасувати вирок Харківського апеляційного суду від 31.03.2003 у кримінальній справі та ухвалити новий вирок. Також заявник подав клопотання про відновлення (поновлення) строку на звернення до суду.

Заява про перегляд за виключними обставинами вироку обґрунтована тим, що 16.09.2021 Конституційний Суд України ухвалив рішення № 6-р(ІІ)/2021 у справі № 3-349/2018 (4800/18, 1328/19, 3621/19, 6/20), яким визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), частину першу статті 81, частину першу статті 82 Кримінального кодексу України в тім, що вони унеможливлюють їх застосування до осіб, яких засуджено до відбування покарання у вигляді довічного позбавлення волі. На переконання заявника, вид такого кримінального покарання, як довічне позбавлення волі, до якого був засуджений заявник, не відповідає критеріям зазначеним в п. 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 16.09.2021 № 6-р(ІІ)/2021.

Клопотання про поновлення строку мотивовано тим, що покарання, застосоване до заявника, не відповідає Конституції України та Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.09.2025 заяву передано судді ОСОБА_1 .

Суд, вирішуючи питання щодо можливості відкриття провадження у справі враховує висновок об`єднаної палати Кримінального касаційного суду у складі Верховного суду, викладеного у постанові від 03.02.2020 у справі № 522/14170/18 стосовно складу суду, який має вирішувати відповідне питання.

Глава 34 КПК України визначає підстави та порядок здійснення провадження за нововиявленими або виключними обставинами, строки звернення й вимоги до заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або ж виключними обставинами.

Процедура перегляду судових рішень за виключними обставинами за своєю природою не є повторним розглядом справи по суті, повторною апеляцією чи касацією, вона не передбачає нового встановлення фактичних обставин кримінального провадження та усунення суперечностей у доказах. У цьому випадку суд лише перевіряє наявність передбачених у частині третій статті 459 КПК України обставин, на які учасники судового провадження посилаються як на виключні, та надає оцінку тому, чи могли вказані обставини, що не були відомі суду на час розгляду справи, вплинути на правильність рішення суду, яке належить переглянути. Згідно з процедурою перегляду судових рішень за виключними обставинами підставою його здійснення є одна із визначених у частиною третьою статті 459 КПК України обставин, що на час подання відповідної заяви підтверджена належними засобами доказування.

Відповідно до пункту першого частини третьої статті 459 КПК України виключною обставиною, зокрема, визнається встановлена Конституційним Судом України неконституційність, конституційність закону, іншого правового акту чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи.

Вимоги до заяви про перегляд судового рішення за виключними обставинами встановлені у статті 462 КПК України, згідно з частиною другою якої у заяві про перегляд судового рішення за виключними обставинами зазначаються: 1) найменування суду, до якого подається заява про перегляд; 2) прізвище, ім`я, по батькові (найменування), поштова адреса особи, яка подає заяву, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо такі є; 3) судове рішення, про перегляд якого за нововиявленими або виключними обставинами подається заява; 4) обставини, що могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час судового розгляду; 5) обґрунтування з посиланням на обставини, що підтверджують наявність нововиявлених або виключних обставин, та зміст вимог особи, яка подає заяву, до суду; 5-1) клопотання особи про витребування копії рішення міжнародної судової установи, юрисдикція якої визнана Україною, в органу, відповідального за координацію виконання рішень міжнародної судової установи, якщо її немає у розпорядженні особи, яка подала заяву, - у разі подання заяви про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 2 частини третьої статті 459 цього Кодексу; 5-2) клопотання про поновлення строку подання заяви; 6) перелік документів та інших матеріалів, які додаються.

Зі змісту пункту 5 частини другої статті 462 КПК вбачається, що у заяві про перегляд судового рішення за виключними обставинами зазначаються обґрунтування з посиланням на обставини, що підтверджують наявність виключних обставин та зміст вимог особи, яка подає заяву до суду.

Як на підставу для перегляду вироку Апеляційного суду Харківської області від 31.03.2003 за виключними обставинами ОСОБА_2 посилається на рішення Конституційного Суду України № 6-р(ІІ)/2021 від 16.09.2021, яким визнано такими, що не відповідають Конституції України частину першу статті 81, частину першу статті 82 КК України в тому, що вони унеможливлюють їх застосування до осіб, яких засуджено до відбування покарання у виді довічного позбавлення волі.

Конституційний Суд України у пункті 4 (на який посилається заявник) вказаного рішення зазначив, що незастосовність до осіб, які відбувають покарання у вигляді довічного позбавлення волі, інституту умовно-дострокового звільнення від відбування такого покарання, який унормовано статтею 81 Кодексу, та/або інституту заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, як його передбачено в статті 82 Кодексу, в системному зв`язку з іншими приписами Кодексу, якими врегульовано питання покарання довічним позбавленням волі, свідчить про відсутність будь-якої перспективи звільнення таких осіб. У контексті українського законодавства такий вид покарання, як довічне позбавлення волі, має наслідком довічне виключення особи з суспільства, що має суто каральну функцію. При цьому зазначив, що довічне позбавлення волі як вид кримінального покарання не суперечить приписам частини першої статті 3, статті 23, частини другої статті 28 Конституції України, якщо засудженому до такого виду покарання на законодавчому рівні гарантовано право на дострокове звільнення від відбування такого покарання та/або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням.

Тобто предметом розгляду Конституційного Суду України у наведеній справі було дослідження питання можливості застосування до осіб, які засудженні до довічного ув`язнення, таких інститутів кримінального права, як умовно-дострокове звільнення від відбування покарання (стаття 81 КК України)та заміни покарання або його невідбутої частини більш м`яким (стаття 82 КК України).

Указані інститути можуть бути застосовані зі спливом певного строку після засудження особи, а не одночасно із ухваленням вироку.

Тобто норми закону, що були предметом розгляду Конституційного Суду України стосуються не розгляду справи по суті чи ухвалення вироку, а порядку його виконання.

З огляду на таке формулювання є незрозумілим, яким чином положення частини першої статті 81, частини першої статті 82 КК України застосовані у вироку ухваленого щодо ОСОБА_2 та як обставина визнання цих положень неконституційними могла вплинути на судове рішення, ухвалене стосовно нього, відповідно на якій підставі таке рішення підлягає перегляду у виключному порядку. Посилання на те, що суд, ухвалюючи вироку про перегляд, якого просить особа, застосовував або мав застосувати (з урахуванням наведеного вище) норми, які були предметом розгляду Конституційного Суду України, при вирішенні справи, взагалі відсутні.

Отже, у порушення вимог пункту 5 частини другої статті 462 КПК України у заяві про перегляд судового рішення за виключними обставинами відсутнє належне обґрунтування з посиланням на обставини, що підтверджують наявність виключних вимог, що стало б підставою для перегляду судового рішення.

Крім того, відповідно до пункту 5-2 частини другої статті 462 КПК України у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами зазначаються клопотання про поновлення строку подання заяви.

КПК України встановлюєтридцяти денний строк для подання заяви з підстави, визначеної пунктом 1 частини третьої статті 459 цього Кодексу (встановлена Конституційним Судом України неконституційність, конституційність закону, іншого правового акту чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи) з моменту офіційного оприлюднення відповідного рішення Конституційного Суду України.

Оприлюднення всіх актів Суду за результатами конституційного провадження, крім висновків Суду щодо відповідності Конституції України (конституційності) питань, які пропонуються для винесення на всеукраїнський референдум за народною ініціативою, здійснюється на офіційному веб-сайті Суду або в окремих випадках за ухвалою Суду в Залі засідань Суду, але не пізніше наступного робочого дня після їх ухвалення. Опублікування акта Суду разом з окремою думкою Судді здійснюється у "Віснику Конституційного Суду України" та інших офіційних друкованих виданнях України. (частини перша, друга статті 94 Закону України "Про Конституційний Суд України").

Рішення Конституційного Суду України № 6-р(ІІ)/2021 від 16.09.2021 опубліковано у "Віснику Конституційного Суду України" № 6/2021 08.12.2021 (https://ccu.gov.ua/sites/default/files/docs/visnik_6_2021.pdf), а на офіційному веб-сайті суду підлягав опублікуванню не пізніше 17.09.2021 (https://ccu.gov.ua/docs-search?tid=4129&date_filter%5Bvalue%5D%5Bdate%5D=16.09.2021&body_value=&field_textindex_value=&field_speaker_value=). Тобто тридцяти денний строк з моменту опублікування вказаного рішення у "Віснику Конституційного Суду України" сплив 07.01.2022.

За приписами частини другої статті 113 КПК України процесуальні дії під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу. Вимога про необхідність виконання процесуальних дій у встановлений КПК строк також міститься у статті 116 вказаного Кодексу.

Також законодавець до загальних засад кримінального провадження відносить розумність строків (пункт 21 частини першої статті 7 КПК України), яка також враховується судом.

Процесуальний строк може бути поновлено лише за умови його пропуску з поважних причин. Тобто саме лише заявлення клопотання про поновлення строку на поновлення, без наведення поважних причин пропуску відповідного процесуального строку, не є підставою для автоматичного поновлення такого.

Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду. Зокрема, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк (постанова Верховного Суду від 14.02.2023 у справі № 204/435/21).

Європейський суд з прав людини у рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України" зробив висновок, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан потрібного їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).

Водночас заявник у своїй заяві мотивує пропуск строкутим, що "покарання, застосоване до заявника, не відповідає Конституції України та Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод" (дослівно). Тобто не наводить жодної причини пропуску строку, які не залежали від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк.

Під час вирішення вказаного питання суд також враховує, що ОСОБА_2 вже звертався до суду із заявами про перегляд за виключними обставинами вироку Апеляційного суду Харківської області від 31.03.2003 у справі № 1-9/03, обґрунтовуючи таку підставу рішенням Конституційний Суд України від 16.09.2021 № 6-р(ІІ)/2021. Зокрема, з Єдиного державного реєстру судових рішень (інформація в якому є відкритою) вбачається, що Київський районний суд м. Харкова:

-ухвалою від 11.08.2023 у справі № 953/6903/23 заяву ОСОБА_2 про перегляд вироку Апеляційного суду Харківської області від 31.03.2003 за виключними обставинами, з підстав ухвалення рішення Конституційний Суд України від 16.09.2021 № 6-р(ІІ)/2021, залишив без руху (https://reyestr.court.gov.ua/Review/112791885);

-ухвалою від 04.09.2025 у справі № 953/9238/25 заяву ОСОБА_2 про перегляд вироку Апеляційного суду Харківської області від 31.03.2003 за виключними обставинами, з підстав ухвалення рішення Конституційний Суд України від 16.09.2021 № 6-р(ІІ)/2021, повернув заявнику (https://reyestr.court.gov.ua/Review/129955183).

Тобто з наведеної інформації вбачається, що ОСОБА_2 принаймні із серпня 2023 року було відомо про рішення Конституційний Суд України від 16.09.2021 № 6-р(ІІ)/2021 (посилався на нього у попередніх заявах), однак у своїй заяві не наводить жодної обставина, яка перешкоджала зверненню особі з відповідною заявою раніше (з моменту опублікування та звернення із заявами минуло більше двох років). Тому указані обставини також враховує суд. Саме по собі подання клопотання про поновлення строку, без обґрунтування поважності причин пропуску, не є автоматичною підставою для його поновлення. Відповідні підстави мають бути обґрунтованими.

Отже, у порушення вимог пункту 5-2 частини другої статті 462 КПК України у заяві про перегляд судового рішення за виключними обставинами та клопотання про поновлення строку відсутнє будь-яке обґрунтування з посиланням на обставини, що підтверджують поважніість причин пропуску строку для звернення із заявою про перегляд судового рішення.

Відповідно до частини третьої статті 464 КПК України до заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, яка не оформлена згідно з вимогами, передбаченими статтею 462 цього Кодексу, застосовуються правила частини третьої статті 429 цього Кодексу. Копія ухвали невідкладно надсилається особі, яка її подала, разом із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами й усіма доданими до неї матеріалами.

Положення статті 429 КПК України унормовую підстави залишення касаційної скарги без руху або її повернення.

За таких обставин, ураховуючи перелічені судом недоліки заяви засудженого ОСОБА_2 про перегляд вироку Апеляційного суду Харківської області від 31.03.2003 за виключними обставинами, така підлягає залишенню без руху для надання можливості особі усунути відповідні недоліки, надавши йому 15 днів, з дня отримання цієї ухвали для вчинення таких дій.

Суд на цій стадії вирішує питання прийнятності / неприйнятності заяви відповідно до Глава 34 КПК України.

Керуючись статтями 7, 49, 113, 116, 370 - 372, 429, 462, 464 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_2 про перегляд вироку Апеляційного суду Харківської області від 31.03.2003 за виключними обставинами залишити без руху.

Надати ОСОБА_2 п`ятнадцятиденний строк з моменту отримання копії цієї ухвали для усунення недоліків, зазначених в ухвалі.

Роз`яснити, що у разі не усунення недоліків в установлений строк, заява про перегляд судового рішення за виключними обставинами буде повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_3