У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2025 року м. Полтава

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Полтави ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши скаргу адвоката ОСОБА_3 поданої в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність уповноважених осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в місті Полтаві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за заявою про вчинення кримінального правопорушення від 17.09.2025 року,-

ВСТАНОВИВ:

29.09.2025 року ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з вказаною скаргою, в якій просить зобов`язати уповноважених осіб ТУ ДБР в м. Полтава внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою (повідомленням) ОСОБА_4 від 17.09.2025 року про кримінальні правопорушення за ч. 3 ст. 382, ч.2 ст. 383, ч.4 ст.426 КК України.

Скарга мотивована тим, що 18.09.2025 року ОСОБА_4 , до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Полтаві (ТУ ДБР у м.Полтаві), поштою направлено заяву (повідомлення) про кримінальні правопорушення за ч. 3 статті 382, ч. 2 статті 383, ч. 4 статті 426 Кримінального кодексу України.

Адресат отримав зазначене повідомлення 19.09.2025 року, що підтверджується трекінгом поштового відправлення 910, однак відомості до ЄРДР не були внесені, чим було порушено порядок, встановлений нормою ст.214 КПК України.

У судове засідання заявник не з`явився, будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду скарги.

Із урахуванням того, що для розгляду вказаної категорії скарг встановлено скорочені терміни, а скаржник до суду не з`явився, з метою дотримання вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, слідчий судя вважає за доцільне розглянути скаргу у відсутність заявника.

Слідчий, прокурор до суду не з`явилися, про розгляд скарги повідомлені належним чином. Відсутність слідчого, прокурора, відповідно до положень ст. 306 КПК України, не є перешкодою для розгляду скарги.

Клопотання про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду питання слідчим суддею від учасників процесуальної дії не надійшло, за ініціативою суду не здійснюється, що відповідає положенням ст. 107 КПК України.

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч.1 ст.303 КПК України. Зокрема, у відповідності до п.1 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Згідно з ч.1 ст.214 КПК України бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, означає невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР впродовж 24 годин після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Разом з тим, системний аналіз положень ст.ст.214,303 КПК України свідчить про те, що предметом судового контролю слідчого судді може бути лише бездіяльність слідчого чи прокурора щодо невнесення відомостей до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, тобто саме заява чи повідомлення про кримінальне правопорушення є передумовою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та для початку досудового розслідування в кримінальному провадженні.

Однак, підставами вважати повідомлення таким, що містить відомості про злочин, є наявність в ньому об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то обставини викладені в них не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язковими для внесення до ЄРДР.

Положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генерального прокурора України №298 від 30 червня 2020 року, встановлено, що відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам пункту 4 частини п`ятої статті 214 КПК України,зокрема мати короткий виклад обставин,що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення (п.п.1 п.1 розділу ІІІ Положення).

Положення ст.214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч.1 ст.2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину - кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Зазначені положення кримінального процесуального закону та закону про кримінальну відповідальність свідчать про те, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення (злочин).

Отже, критерієм, що дає змогу вважати заяву про злочин такою, що підлягає внесенню до ЄРДР, є наявність в ній об`єктивних даних, які дійсно свідчать про вчинення кримінального правопорушення. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Крім того, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ в узагальненні «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» від 17.01.2017 року відмітив, що КПК передбачає внесення до ЄРДР інформації на підставі заяв та повідомлень про кримінальне правопорушення, а не будь-яких заяв, які надходять до органів досудового розслідування при здійсненні ними своїх повноважень.

Як вбачається зі скарги, 18.09.2025 року ОСОБА_4 до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Полтаві (ТУ ДБР у м.Полтаві), поштою направлено заяву (повідомлення) про кримінальні правопорушення за ч. 3 статті 382, ч. 2 статті 383, ч. 4 статті 426 Кримінального кодексу України.

У заяві про вчинення кримінального правопорушення заявник вказав, що 07.05.2002 року Дніпропетровським РВ Дніпродзержинського МУ УМВС України в Дніпропетровській області скаржнику був виданий паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 . 25.10.2021 року до ГУ ДМС у Дніпропетровській області надійшла заява скаржника про поновлення заяви про видачу паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого 07.05.2002 року Дніпровським РВ Дніпродзержинського МУ УМВС України в Дніпропетровській області. Листом від 09.02.2022 року Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області сповістило скаржника про те, що згідно з висновком службової перевірки від 28.01.2022 року № 27/2022, затвердженим ДГПР ДМС України 28.01.2022 року, паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 від 07.05.2002 року, виданий Дніпровським РВ ДзМУ УМВС України в Дніпропетровській області, на ім?я ОСОБА_4 визнано таким, що оформлений з порушенням вимог чинного законодавства, у зв?язку з чим вважається недійсним відповідно до п. п. 8 п. 108 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорту громадянина України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 року № 302, на підставі чого паспорт підлягає вилученню, анулюванню та знищенню. 02.03.2022 року він був мобілізований на військову службу як громадянин України. 11.10.2023 року отримав посвідку на тимчасове проживання. У зв`язку з чим, ним було подано рапорт про звільнення з військової служби від 03.09.2023 року, який військова частина не розглянула та не задовольнила.

При цьому заявник вважає, що службові особи в/ч НОМЕР_2 , маючи реальну можливість виконати рішення суду від 11.01.2024, яке набрало законної, в частині зобов`язання розглянути рапорт ОСОБА_4 про звільнення з військової служби, не виконали.

До теперішнього часу повідомлення про кримінальне правопорушення не внесено до ЄРДР і не розпочато досудове розслідування.

Однак, на переконання слідчого судді, наведені в заяві ОСОБА_4 відомості не дають підстав для внесення їх до ЄРДР, оскільки не містять даних, які б фактично свідчили про реальність конкретної події злочину, в тому числі щодо умисного невиконання судового рішення.

У зв`язку з цим, у задоволенні скарги слід відмовити.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.303,304,309,369,372,395 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:

відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_3 поданої в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність уповноважених осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в місті Полтаві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за заявою про вчинення кримінального правопорушення від 17.09.2025 року.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_5