печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2025 року м. Київ

слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві в режимі відеоконференції клопотання заступника керівника першого відділу Управління з розслідування злочинів, вчинених у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 роках, Державного бюро розслідувань ОСОБА_5 про здійснення спеціального досудового розслідування в рамках кримінального провадження № 0000025 від 10.01.2024,

В С Т А Н О В И В :

До Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання заступника керівника першого відділу Управління з розслідування злочинів, вчинених у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 роках, Державного бюро розслідувань ОСОБА_5 про здійснення спеціального досудового розслідування в рамках кримінального провадження № 0000025 від 10.01.2024.

Мотивуючи означене клопотання слідчий вказує наступне.

Слідчими Управління з розслідування злочинів, вчинених у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 роках, Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000025 від 10.01.2024 за підозрами ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 за ч. 2 ст. 408 КК України, ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 за ч. 2 ст. 408, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111 КК України, ОСОБА_16 за ч. 2 ст. 408, ч.ч. 1, 2 ст. 111, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 111 КК України, ОСОБА_17 за ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 111, ОСОБА_18 за ч. 1 ст. 111 КК України.

Слідчий зазначає, що ОСОБА_9 відповідно до Указу Президента України № 175-ос від 25.10.2012 призначений на посаду офіцера безпеки групи охорони (з дислокацією в м. Донецьк) Служби безпеки Президента України Управління державної охорони України.

Однак ОСОБА_9 , будучи військовослужбовцем офіцерського складу, в порушення Законів України «Про державну охорону органів державної влади України та посадових осіб», «Про військовий обов`язок і військову службу», Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України № 548-ХІV від 24.03.1999, та іншого законодавства України, яким встановлено порядок проходження військової служби, не бажаючи бути вірним і відданим народу України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, захищати Вітчизну та територіальну цілісність України, вчинив умисні злочини за таких обставин.

Так, у вечірній час 23.02.2014, ОСОБА_19 , який на той час обіймав пост Президента України та охорону якого відповідно до свого військового обов`язку здійснював ОСОБА_9 , перебуваючи на території м. Севастополя, вирішив залишити територію України.

Прийнявши зазначене рішення, ОСОБА_19 , перебуваючи на території однієї з військових частин Чорноморського флоту Російської Федерації у Гагарінському районі міста Севастополя (поблизу бухти Козачої), переслідуючи особисті цілі щодо подальшого забезпечення себе професійною охороною, вирішив схилити військовослужбовців Управління державної охорони України, які безпосередньо виконували завдання по забезпеченню його особистої безпеки, у тому числі ОСОБА_9 , до вчинення дезертирства.

З цією метою ОСОБА_19 , усвідомлюючи те, що військовослужбовці Управління державної охорони України, перебувають на військовій службі та зобов`язані сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, захищати Вітчизну та територіальну цілісність України, використовуючи свій авторитет та наявність зв`язків серед вищого керівництва Російської Федерації, діючи з прямим умислом, розуміючи, що за самовільне залишення місця служби передбачена кримінальна відповідальність за дезертирство, у період приблизно з 21 год 25 хв до 23 год 29 хв 23.02.2014, перебуваючи на території однієї з військових частин Чорноморського флоту Російської Федерації у Гагарінському районі міста Севастополя (поблизу бухти Козачої), особисто та цілеспрямовано запропонував військовослужбовцям Управління державної охорони України, які безпосередньо виконували завдання по забезпеченню його особистої безпеки, у тому числі військовослужбовцю ОСОБА_9 , ухилитися від подальшого проходження військової служби шляхом виїзду з ним до Російської Федерації.

При цьому, ОСОБА_19 , у відповідності до п. 3 ч. 2 ст. 8 Закону України «Про державну охорону органів державної влади України та посадових осіб», відповідно до якого особа, щодо якої здійснюється державна охорона, має право на тимчасову відмову в письмовій формі від особистої охорони, приймаючи на себе повну відповідальність за можливі негативні наслідки цієї дії, власноручно написав заяву про відмову від державної охорони з 24.02.2014, зміст якої довів до військовослужбовців, у тому числі ОСОБА_9 , а тому вони усвідомлювали відсутність у них правових підстав для здійснення подальшої державної охорони ОСОБА_19 та подальшого перебування поряд з ним, а також наявність обов`язку повернення до місця постійного несення служби.

ОСОБА_9 , усвідомлюючи свій обов`язок повернутися до місця постійного несення служби, нести військову службу відповідно до законів та інших нормативно-правових актів України та маючи реальну можливість це зробити, внаслідок впливу ОСОБА_19 , на ґрунті особистого мотиву, пов`язаного із особистою відданістю ОСОБА_19 , вступив у змову з військовослужбовцями Управління державної охорони України ОСОБА_18 , ОСОБА_14 , ОСОБА_6 , ОСОБА_20 , ОСОБА_16 , ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_12 , ОСОБА_15 , ОСОБА_10 , ОСОБА_13 та ОСОБА_8 , які керувались подібними мотивами, вирішив спільно з ними вчинити дезертирство та залишити територію України з метою ухилитися від військової служби.

Далі, з метою приховування (маскування) вчинення злочину та надання видимості законності його відсутності за місцем служби, ОСОБА_9 , за відсутності законодавчих підстав припинення контракту, усвідомлюючи порядок припинення військової служби, склав рапорт з проханням звільнити його з військової служби в УДО України, який адресував начальнику УДО України ОСОБА_24 та датував 21.02.2014. Зазначений рапорт було доставлено до Управління державної охорони України лише 25.02.2014, після чого на його підставі було видано наказ про звільнення ОСОБА_9 з військової служби.

У ніч з 23.02.2014 на 24.02.2014 військовослужбовець офіцерського складу УДО України ОСОБА_9 , за сприяння представників силових відомств Російської Федерації, перебуваючи в Гагарінському районі міста Севастополя (поблизу бухти Козачої), за допомогою наданого вказаними представниками Російської Федерації морського судна, за попередньою змовою групою осіб з військовослужбовцями УДО України ОСОБА_18 , ОСОБА_14 , ОСОБА_6 , ОСОБА_20 , ОСОБА_16 , ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_12 , ОСОБА_15 , ОСОБА_10 , ОСОБА_13 та ОСОБА_8 залишив територію України та без поважних причин і правових підстав, у період з 08 год 00 хв до 18 год 00 хв 24.02.2014 та пізніше (до цього часу) не повернувся до місця служби - Управління державної охорони України (вул. Богомольця, 8, м. Київ) з метою ухилитися від військової служби.

10.01.2024 у межах кримінального провадження № 0001029 від 25.11.2013 повідомлено про підозру ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_6 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_7 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_12 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_13 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 408 КК України (в редакції Закону № 2341-ІІI від 05.04.2001).

Постановою прокурора від 10.01.2024 матеріали досудового розслідування відносно підозрюваних ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_6 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_7 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_12 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_13 виділено із кримінального провадження № 0001029 в окреме провадження № 0000025.

Постановою прокурора від 07.02.2025 № 0000775 та №0000776 об`єднано із матеріалами кримінального провадження № 0000025.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 28.03.2025 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено до шести місяців.

31.03.2025 у межах кримінального провадження № 0000025 повідомлено про підозру ОСОБА_18 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України.

Таким чином, ОСОБА_9 підозрюється у самовільному залишенні місця служби з метою ухилитися від військової служби (дезертирстві) за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 408 КК України (в редакції Закону України № 2341-ІІІ від 05.04.2001).

У зв`язку із не встановленням місця перебування ОСОБА_9 , що позбавило орган досудового розслідування можливості вручити йому письмове повідомлення про підозру від 10.01.2024 у день його складення, зазначене повідомлення відповідно до вимог ч. 1 ст. 278, ст. ст. 111, 135 КПК України направлено цього ж дня у спосіб, передбачений Кримінальним процесуальним кодексом України для вручення повідомлень, зокрема, направлено поштовим зв`язком на відому адресу проживання та опубліковано у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

У зв`язку з наведеним, ураховуючи положення ст. 42 КПК України, відповідно до якої підозрюваним є особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок не встановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень, сторона обвинувачення вважає, що ОСОБА_9 у належний спосіб повідомлено про підозру та останній набув статусу підозрюваного у кримінальному провадженні.

Встановлено, що у ніч з 23.02.2014 на 24.02.2014 ОСОБА_9 поза пунктами пропуску у незаконний спосіб залишив територію України, морським шляхом вибув до Російської Федерації і до теперішнього часу на територію України не повертався.

03.03.2015 ОСОБА_9 набув громадянства Російської Федерації, не перебуває на контрольованій Урядом території України, його точне місцезнаходження слідству не відоме, останній не прибуває за викликами слідчого.

Відома слідству адреса проживання (перебування) ОСОБА_9 - АДРЕСА_1 .

24.02.2022 Російська Федерація розпочала повномасштабну агресію проти України, що виключає можливість міжнародно-правової співпраці з державою-агресором та виконання її компетентними органами запитів про міжнародно-правову допомогу, у т.ч. щодо вручення повісток про виклик, повідомлень про підозру, допиту підозрюваних тощо.

У зв`язку з викладеним, в ході досудового розслідування зазначеного кримінального провадження підозрюваного ОСОБА_9 відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 281 КПК України 11.01.2024 оголошено у державний та міжнародний розшук, здійснення якого доручено оперативним підрозділам.

Кримінальне процесуальне законодавство України жодним чином не обумовлює здійснення спеціального досудового розслідування доведеністю факту перебування особи у міжнародному розшуку, але визначає необхідність оголошення такого розшуку (ч. 2 ст. 297-1 КПК України), що здійснено органом досудового розслідування.

Таким чином, ураховуючи вищевикладене, ОСОБА_9 перебуває у міжнародному розшуку.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що підозрюваний ОСОБА_9 переховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, у зв`язку з чим 11.01.2024 його оголошено у державний та міжнародний розшук, здійснення якого доручено оперативним підрозділам.

Крім того, інформація стосовно розшуку ОСОБА_9 розміщена на офіційному веб-порталі МВС України та внесена в обліки Департаменту інформаційно-аналітичного забезпечення МВС України.

Про переховування підозрюваного ОСОБА_9 від органу досудового розслідування свідчать такі обставини:

- за останнім відомим місцем проживання ОСОБА_9 відсутній;

- за час здійснення розшуку оперативним підрозділом не встановлено місцезнаходження підозрюваного на контрольованій Урядом України території;

- підозрюваний жодної активної діяльності на території України не здійснює, офіційно державний кордон не перетинав;

- перебуває на території Російської Федерації.

Крім того, факт переховування від органу досудового розслідування підтверджується тим, що підозрюваний ОСОБА_9 на жоден із викликів правоохоронного органу не з`явився, про причини неявки не повідомив.

Так, в газеті «Урядовий кур`єр» та на веб-сайті Офісу Генерального прокурора опубліковано повістки про виклик до слідчого підозрюваного ОСОБА_9 на 10.01.2024 та 29.01.2024.

Також повістки про виклик до слідчого на 10.01.2024 та 29.01.2024 на підставі ч. 2 ст. 135 КПК України направлено за останнім відомим місцем його проживання в Україні.

Тобто, ОСОБА_9 про зазначені виклики був проінформований належним чином, проте, в зазначені у повістках час та дату до органу досудового розслідування не з`явився, про причини неявки не повідомив.

За отриманими у ході розшуку відомостями, підозрюваний ОСОБА_9 переховується від органу досудового розслідування на території Російської Федерації, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Крім цього, встановлено, що ОСОБА_9 працює на посаді генерального директора ТОВ «Бізнесстрой», юридична адреса: РФ, м. Москва, вул. Бутлєрова, 17, прим. 95/3.

Ураховуючи, що підозрюваний ОСОБА_9 переховується від органу слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності в кримінальному провадженні № 0000025, ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 24.09.2025 відносно підозрюваного ОСОБА_9 у порядку ч. 6 ст. 193 КПК України ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

На підставі викладеного, у сторони обвинувачення наявні достатні підстави вважати, що ОСОБА_9 умисно переховується за межами України від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Слід урахувати, що співучасники ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованих йому злочинів - колишні військовослужбовці УДО України ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_14 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_20 , ОСОБА_22 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_21 , ОСОБА_23 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 оголошені в державний та міжнародний розшук і перебувають на території країни-агресора - Російської Федерації або на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим, де створені умови для можливості переховування вказаних колишніх посадовців від органу досудового розслідування.

Слідчий суддя, заслухавши думку сторін кримінального провадження, вивчивши матеріали, якими клопотання обґрунтовується, приходить до наступного.

Слідчими Управління з розслідування злочинів, вчинених у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 роках, Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000025 від 10.01.2024 за підозрами ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 за ч. 2 ст. 408 КК України, ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 за ч. 2 ст. 408, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111 КК України, ОСОБА_16 за ч. 2 ст. 408, ч.ч. 1, 2 ст. 111, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 111 КК України, ОСОБА_17 за ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 111, ОСОБА_18 за ч. 1 ст. 111 КК України.

31.03.2025 органом досудового розслідування складено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 408 КК України, однак його не вручено ОСОБА_9 внаслідок не встановлення його місцезнаходження, проте у спосіб, передбачений ст. ст. 278, 111, 135 КПК України, направлено цього ж дня у спосіб, передбачений Кримінальним процесуальним кодексом України для вручення повідомлень, зокрема, направлено поштовим зв`язком на відому адресу проживання та опубліковано у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Так, у відповідності до вимог ст. 297-1 КПК України, спеціальне досудове розслідування (in absentia) здійснюється згідно із загальними правилами досудового розслідування, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цієї глави, на підставі ухвали слідчого судді у кримінальному провадженні, зокрема, щодо злочинів передбачених частинами 2-5 статті 191 КК України стосовно підозрюваного, крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності та оголошений у міждержавний та/або міжнародний розшук, чи який понад шість місяців переховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або стосовно якого наявні фактичні дані, що він перебуває за межами України, на тимчасово окупованій території України або в районі проведення антитерористичної операції.

Згідно з ч. 1 ст. 42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Водночас, положеннями ст. 297-5 КПК України передбачено, що повістки про виклик підозрюваного у разі здійснення спеціального досудового розслідування надсилаються за останнім відомим місцем його проживання чи перебування та обов`язково публікуються в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційних веб-сайтах органів, що здійснюють досудове розслідування. З моменту опублікування повістки про виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження підозрюваний вважається належним чином ознайомленим з її змістом.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя виходить з практики Європейського суду з прав людини, а саме: рішення «Нечипорук і Йонкало проти України», п. 175; «Cebotari v. Moldova», п. 48; «Fox, Campbell and Hartley v. the UK», n. 32, яка вказує на те, що слова «обґрунтована підозра» означають наявність фактів чи інформації, котрі могли би переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що особа, можливо, вчинила злочин, та в даному випадку вважає, що дані, які вказують на обґрунтовану підозру, та навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, містяться в долучених в обґрунтування клопотання матеріалах.

Обставини, що дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, підтверджуються наявними в матеріалах досудового розслідування доказами, зокрема:

- показаннями свідків - військовослужбовців УДО України ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , які показали, що приблизно у обідню пору 23.02.2014 вони разом із ОСОБА_19 , його супутницею - ОСОБА_29 , сином ОСОБА_30 та іншими військовослужбовцями УДО України прилетіли до АР Крим. У цей же день, у вечірній час вони приїхали до якоїсь військової частини Збройних Сил РФ в районі АДРЕСА_2 , де ОСОБА_19 повідомив присутнім військовослужбовцям УДО України, що він прийняв рішення залишити територію України і хто бажає, то може їхати з ним і працювати з ним далі. Також ОСОБА_19 повідомив, що відмовляється від державної охорони, про що написав відповідну заяву. Після цього більшість військовослужбовців прийняли рішення їхати разом із ОСОБА_19 та у подальшому виїхали з ним;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 20.03.2024, відповідно до якого свідок ОСОБА_25 впізнав за фотознімками окремих військовослужбовців Управління державної охорони України, зокрема, ОСОБА_15 та ОСОБА_10 , які в ніч з 23.02.2014 на 24.02.2014 у співучасті з іншими військовослужбовцями УДО України, у тому числі ОСОБА_9 , вчинили дезертирство;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 20.03.2024, відповідно до якого свідок ОСОБА_28 впізнав за фотознімками військовослужбовця Управління державної охорони України, а саме ОСОБА_15 , який в ніч з 23.02.2014 на 24.02.2014 у співучасті з іншими військовослужбовцями УДО України, у тому числі ОСОБА_9 , вчинили дезертирство;

- показаннями свідків - головного інспектора з особливих доручень Інспекції УДО України ОСОБА_31 , колишніх директорів Департаменту роботи з особовим складом УДО України ОСОБА_32 та ОСОБА_33 , які показали, що військовослужбовці УДО, які вибули до Російської Федерації разом із ОСОБА_19 , всупереч вимогам п. 7.1 Інструкції про порядок застосування Положення про проходження військової служби за контрактом військовослужбовцями Управління державної охорони України, особисто до кадрового підрозділу УДО не з`явилися, а лише передали написані ними рапорти про звільнення, при цьому в частині з них не було вказано законних підстав для звільнення, а в частині зазначені незаконні підстави - «за власним бажанням», «у зв`язку з небажанням служити», тобто підстави, які не передбачені ні законодавством, ні контрактом. Окрім цього, вказані військовослужбовці не проходили військово-лікарської комісії, що є обов`язковим при звільненні, а також були виявлені й інші порушення, допущені при звільненні даних військовослужбовців. Таким чином, за такої ситуації ніхто звільняти вказаних військовослужбовців не мав права, а вони, відповідно, не мали права залишати місце служби та виїздити за межі України. В діях цих військовослужбовців, які полягали в незаконному залишенні місця проходження військової служби та вибутті за межі України, вбачаються ознаки злочину, передбаченого ст. 408 КК України (дезертирство);

- показаннями співучасника ОСОБА_9 - ОСОБА_18 , наданими ним в якості свідка Оболонському районному суду м. Києва під час розгляду справи за обвинувальним актом відносно ОСОБА_19 у режимі конференції з м. Севастополя. Так, ОСОБА_18 повідомив, що 21.02.2014 він у зв`язку із здійсненням охорони ОСОБА_19 вибув у відрядження до міст Харкова, Донецька та АРК. У подальшому у зв`язку із політичною ситуацією в Україні та не будучи згідним із незаконною, на його думку, зміною влади, він виїхав разом із ОСОБА_19 на територію Російської Федерації до м. Ростов-на-Дону;

- показаннями співучасника ОСОБА_9 - ОСОБА_11 , наданими ним в якості свідка Оболонському районному суду м. Києва під час розгляду справи за обвинувальним актом відносно ОСОБА_19 у режимі конференції з м. Севастополя. ОСОБА_11 , зокрема, пояснив, що 21.02.2014 він у зв`язку із здійсненням охорони ОСОБА_19 вибув у відрядження до міст Харкова, Донецька та АРК. Охорону ОСОБА_19 він здійснював до 23.02.2014, після чого перебував поряд із ним у м. Ростов-на-Дону Російської Федерації в якості помічника. Виїхав він разом із ОСОБА_19 з політичних переконань, а працював у нього в подальшому помічником на безоплатній основі. На запитання стосовно способу залишення ним, ОСОБА_19 та іншими військовослужбовцями УДО України території України ОСОБА_11 відповідати відмовився, посилаючись на ст. 63 Конституції України;

- показаннями співучасника ОСОБА_9 - ОСОБА_16 , наданими ним в якості свідка Оболонському районному суду м. Києва під час розгляду справи за обвинувальним актом відносно ОСОБА_19 у режимі конференції з м. Севастополя. ОСОБА_16 показав, що 21.02.2014 він у зв`язку із здійсненням охорони ОСОБА_19 вибув у відрядження до міст Харкова, Донецька та АРК. У подальшому вони прибули в м. Севастополь, а саме - в бухту Козача, де розміщалася бригада морської піхоти Чорноморського флоту РФ. Там ОСОБА_19 показав військовослужбовцям УДО заяву про відмову від державної охорони та запропонував їм їхати разом із ним. Ряд військовослужбовців погодилися на пропозицію ОСОБА_19 та в ніч на 24 лютого 2014 року морським шляхом вибули на територію Російської Федерації, фактично продовживши здійснювати охорону ОСОБА_19 ;

- показаннями співучасника ОСОБА_9 - ОСОБА_20 , наданими ним в якості свідка Оболонському районному суду м. Києва під час розгляду справи за обвинувальним актом відносно ОСОБА_19 у режимі конференції з Автономної Республіки Крим. ОСОБА_20 повідомив, 21.02.2014 ОСОБА_18 поставив йому задачу вжити заходів до підготовки поїздки ОСОБА_19 до міст Харкова, Донецька та АРК. У подальшому, на території АРК ОСОБА_19 повідомив, що він написав заяву про відмову від державної охорони та запропонував військовослужбовцям УДО України виїхати разом із ним. Ряд військовослужбовців погодилися на пропозицію ОСОБА_19 та разом із ним 24.02.2014, після опівночі, із м. Севастополя морським шляхом вибули до м. Ростов-на-Дону Російської Федерації. У подальшому, до червня 2014 року він перебував поряд із ОСОБА_19 в якості його помічника. Також приблизно до червня 2014 року з ОСОБА_19 перебували ОСОБА_18 та ОСОБА_11 , після чого припинили спілкування з ним;

- наказом УДО України № 25-ос від 23.02.2014, відповідно до якого військовослужбовців УДО України ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_6 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_7 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_12 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_13 звільнено з військової служби у зв`язку із скороченням штатів та проведенням організаційних заходів;

- наказом УДО України № 1153 від 28.12.2023, відповідно до якого наказ УДО України № 25-ос від 23.02.2014 вважати таким, що виданий 25.02.2014, а військовослужбовців, зазначених в п. 4 вищезгаданого наказу ( ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_6 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_7 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_12 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_13 ) вважати звільненими з військової служби та виключеними зі списків особового складу 25.02.2014;

- рапортом ОСОБА_9 про звільнення з військової служби, датованим 21.02.2014, у якому підставу для звільнення з військової служби не зазначено;

- оглядом відомостей оператора мобільного зв`язку щодо телефонних з`єднань співучасника ОСОБА_9 - ОСОБА_18 , відповідно до якого останнє з`єднання зафіксовано 23.02.2014 о 23 год 29 хв базовою станцією за адресою м. Севастополь, бухта Козача, 1б, ПС № 16;

- оглядом відомостей оператора мобільного зв`язку щодо телефонних з`єднань співучасника ОСОБА_9 - ОСОБА_11 , відповідно до якого останнє з`єднання зафіксовано 23.02.2014 о 23 год 25 хв базовою станцією за адресою м. Севастополь, бухта Козача, 1б, ПС № 16;

- висновком службового розслідування, затвердженим 26.09.2014 в.о. начальника УДО України ОСОБА_34 , відповідно до якого звільнення військовослужбовців ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_6 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_7 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_12 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_13 відбулося з численними порушеннями Інструкції про порядок застосування Положення про проходження військової служби за контрактом військовослужбовцями Управління державної охорони України, затвердженої наказом начальника УДО України № 399 від 30.08.2011, за відсутності вказаних військовослужбовців за місцем несення служби, звільнені військовослужбовці, у тому числі ОСОБА_9 , до кадрового підрозділу не з`явилися, бесіди з ними не проводилися, військово-лікарську комісію не проходили, крім цього у рапортах не вказано законних підстав для звільнення, а у деяких зазначені незаконні та непередбачені законодавством підстави - «за власним бажанням», «в зв`язку з небажанням служити». Цим же висновком комісією запропоновано кадровому підрозділу УДО України підготувати проект наказу про скасування окремих пунктів наказу № 25-ос від 23.02.2014 в частині звільнення з військової служби вищевказаних військовослужбовців;

- доповідною запискою заступника директора Департаменту - начальника СВБ ДОЗО КРЗ УДО України ОСОБА_35 від 19.12.2023 на ім`я начальника Управління державної охорони України, відповідно до якої наказ № 25-ос від 23.02.2014 про звільнення військовослужбовців УДО України, у тому числі ОСОБА_9 був виданий за відсутності рапортів на звільнення і запропоновано внести зміни до вказаного наказу, змінивши дату його підписання, вказавши дату «25.02.2014», а також поінформувати ДБР про ймовірну наявність у діях військовослужбовців, вказаних у п. 4 наказу № 25-ос ознак злочину, передбаченого ч. 2 ст. 408 КК України;

- рапортом т.в.п. директора Департаменту роботи з особовим складом УДО України ОСОБА_36 від 31.07.2014, відповідно до якого на момент звільнення вищевказані військовослужбовці знаходились поза межами України - перебували на території Російської Федерації разом із колишнім Президентом України ОСОБА_19 ;

- висновком експертів за результатами проведення судової військової експертизи № 2909/24-83 від 30.07.2024, відповідно до якого військовослужбовці УДО України, у тому числі ОСОБА_9 , не мали законних підстав для виїзду за межі України в ніч з 23 на 24 лютого 2014 року;

- рапортом заступника начальника УДО України - директора Департаменту охорони в Автономній Республіці Крим ОСОБА_37 від 24.02.2014, відповідно до якого 23.02.2024 о 23.50 отримано інформацію про відміну охоронних заходів у зв`язку з відмовою ОСОБА_19 від державної охорони;

- заявою ОСОБА_19 від 24.02.2014 про відмову від державної охорони, а також висновком судово-почеркознавчої експертизи № 1390-1392/17-32 від 27.01.2017, яким підтверджується факт написання цієї заяви особисто ОСОБА_19 ;

- відомостями оперативних підрозділів щодо встановлення фактів переховування ОСОБА_9 на території Російської Федерації, зокрема: рапортом співробітника Департаменту кіберполіції Національної поліції України від 25.01.2025, відомостями Департаменту контррозвідувального захисту інтересів держави у сфері інформаційної безпеки Служби безпеки України від 26.01.2024, Департаменту контррозвідки Служби безпеки України від 21.04.2025, військової частини НОМЕР_1 , ГУСБУ у м. Києві та Київській області, ГУСБУ в Автономній Республіці Крим, УСБУ в Житомирській, Хмельницькій, Одеській, Волинській, Рівненській, Черкаській, Харківській областях, відповідно до яких ОСОБА_9 постійно проживає на території Російської Федерації, 03.03.2015 отримав громадянство вказаної держави та документований паспортом громадянина РФ НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Встановлено, що ОСОБА_9 працює на посаді генерального директора ТОВ «Бізнесстрой», юридична адреса: РФ, м. Москва, вул. Бутлєрова, 17, прим. 95/3.

Вказані обставини підтверджуються також і іншими зібраними у ході досудового розслідування належними та допустимими доказами в їх сукупності.

Підозрюваний ОСОБА_9 переховується від органів слідства та суду на території держави-агресора.

На даний час у кримінальному провадженні проведено всі можливі слідчі дії, спрямовані на встановлення усіх суттєвих обставин та доведення вини ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Зібрані під час досудового розслідування докази є достатніми для складання обвинувального акту, однак завершити досудове розслідування не виявляється за можливе, оскільки підозрюваний ОСОБА_9 переховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Матеріалами кримінального провадження повністю підтверджується факт умисного переховування підозрюваного від органів досудового розслідування, наявність можливостей знищити, сховати або спотворити будь-які із речей, документів, електронних носіїв інформації, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; можливостей з метою переховування від слідства та суду, а також з метою перешкодити спробам підозрюваної незаконно впливати на свідків, експертів та спеціалістів у цьому кримінальному провадженні, ураховуючи тяжкість покарання, що загрожує підозрюваній у разі визнання його винним у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він підозрюються.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав, визначених ст. 297-1, 297-2, 297-4 КПК України, для задоволення клопотання сторони обвинувачення про надання дозволу на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні за 0000025 від 10.01.2024за підозрою ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 408 КК України.

Керуючись ст. ст. 3, 9, 22, 42, 297-1, 297-3, 297-4, 376 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання слідчого- задовольнити.

Надати дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000025 від 10.01.2024 стосовно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця смт. Маневичі Волинської області, громадянина України, останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_3 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 408 КК України (в редакції Закону № 2341-ІІІ від 05.04.2001).

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1