Справа 127/3444/26
Провадження 1-кс/127/1437/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2026 року м. Вінниця

Слідчий суддя Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Вінницького міського суду Вінницької області клопотання ОСОБА_3 , про скасування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, що застосовано ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 26.11.2024 (справа № 127/38332/24) в рамках кримінального провадження № 0000208 внесеного до ЄРДР 16.10.2024, за відсутності фіксації судового розгляду технічними засобами,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання ОСОБА_3 , про скасування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, що застосовано ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 26.11.2024 (справа № 127/38332/24) в рамках кримінального провадження № 0000208 внесеного до ЄРДР 16.10.2024.

Клопотання мотивовано тим, що у провадженні СВ Управління Служби безпеки України у Вінницькій області перебуває кримінальне провадження № 0000208 внесене до ЄРДР 16.10.2024.

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької оласті від 26.11.2024 на належні заявнику грошові кошти у сумі 9200 (дев`ять тисяч двісті) доларів США було накладено арешт.

У подальшому ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 07.01.2026 заявнику було відмовлено у скасуванні арешту, при цьому суд виходив з того, що досудове розслідування триває, а необхідність подальшого арешту, на дуку суду не спростована.

Разом з тим заявник стверджує, що подане клопотання не є повторним клопотанням про повне скасування арешту, а стосується зміни способу арешту, що прямо допускається положеннями ст. 174 КПК України та випливає з принципу пропорційності втручання у право власності.

Заявник у клопотанні зазначає, що грошові кошти у сумі 9200 доларів США є його особистими заощадженнями, сформованими протягом тривалого часу шляхом систематичного накопичення та розміщення коштів на банківських депозитах, що підтверджується банківськими документами за 2008 2015 року.

З аналізу банківських документів заявнику очевидно, що грошові кошти не мають випадкового або разового характеру, а є результатом тривалого планового накопичення як особисті заощадження, які після виникнення проблем зі здоров`ям стали єдиним фінансовим ресурсом для забезпечення необхідного оперативного лікування.

Заявник у тексті клопотання зазначає, що дані кошти є фактично єдиним джерелом фінансування його лікування. Заявник потребує невідкладного оперативного втручання ендопротезування кульшових суглобів, що підтверджується медичними документами. Подальше відтермінування операції призводить до погіршення стану здоров`я, посилення больового синдрому та загрози ускладнень.

Арешт усієї суми грошових коштів унеможливлює проведення лікування та фактично позбавляє заявника можливості реалізувати право на охорону здоров`я, гарантоване Конституцією України.

Відповідно до ст. 170 КПК України арешт майна має застосовуватись лише в обсязі, необхідному для досягнення мети кримінального провадження, і не може створювати надмірного або непропорційного втручання у права особи.

Стаття 174 КПК України надає слідчому судді повноваження змінити спосіб арешту майна, у тому числі дозволити використання частини або всієї арештованої суми, якщо повний арешт призводить до порушення прав особи.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що втручання держави у право власності має бути законним, необхідним та пропорційним, а також не може призводити до ситуації, коли особа зазнає надмірного тягаря, зокрема у питаннях, пов`язаних зі здоров`ям та гідністю людини.

У даному випадку, на переконання заявника, мета арешту може бути досягнута без повного блокування доступу до коштів, тоді як їх невикористання створює реальну загрозу його здоров`ю.

Додані до цього клопотання медичні та банківські документи вже подавалися суду раніше у межах розгляду попереднього клопотання. Водночас вони повторно додаються та доповнюються з метою забезпечення повноти судового розгляду, оскільки саме ці документи підтверджують реальну та невідкладну потребу у використанні грошових коштів, а нові обставини на даний час не виникли.

Заявник у клопотанні зазначає, що досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000208 триває понад один рік, при цьому жодній особі, у тому числі йому, не вручено повідомлення про підозру.

За таких умов, на думку заявника, тривале застосування арешту фактично набуває характеру самостійного обмежувального заходу, не пов`язаного з активним досудовим розслідуванням.

Фактично арешт грошових коштів було застосовано до особи, яка не має процесуального статусу підозрюваного чи обвинуваченого, що саме по собі потребує особливо ретельної перевірки на предмет дотримання принципів законності та пропорційності втручання у право власності.

Крім того заявник стверджує, що під час проведення санкціонованого обшуку за місцем проживання заявника та в автомобілі не було вилучено жодних електронних носіїв інформації, комп`ютерної техніки, мобільних телефонів, медичної документації чи інших предметів, які могли б мати безпосереднє значення для кримінального провадження. Єдиним фактично вилученим майном стали грошові кошти, що не може не викликати обґрунтованих сумнівів щодо відповідності такого вилучення меті кримінального провадження та співмірності застосованого заходу забезпечення.

За відсутності будь-яких інших предметів чи носіїв інформації, які становили б інтерес для слідства, подальше утримання під арештом виключно грошових коштів, на думку заявника, виглядає таким, що виходить за межі розумної процесуальної необхідності.

За таких обставин, заявник вважає, що подальше утримання арешту на грошові кошти за відсутності повідомлення про підозру, активних слідчих дій та будь-яких нових доказів їх зв`язку з кримінальним правопорушенням набуває ознак непропорційного та надмірного втручання у право власності, що суперечить вимогам ст.ст. 28, 170 КПК України та практиці Європейського суду з прав людини.

За сукупністю наведених обставин подальше утримання арешту на грошові кошти не виглядає необхідним або обґрунтованим, а сумніви щодо доцільності такого втручання у право власності заявника повинні тлумачитися на користь мінімізації обмежень, що відповідає як вимогам КПК України, так і загальним принципам захисту прав людини.

На підставі вищевикладеного заявник ОСОБА_3 просив слідчого суддю змінити спосіб арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 26.11.2024 (справа № 127/38332/24) в рамках кримінального провадження № 0000208 внесеного до ЄРДР 16.10.2024, в частині грошових коштів у сумі 9200 (дев`ять тисяч двісті) доларів США та дозволити використання грошових коштів для оплати медичного оперативного лікування едопротезування кульшових суглобів.

Заявник ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, разом з тим до матеріалів поданого клопотання заявником було долучено заяву про розгляд клопотання за його відсутності.

В судове засідання слідчий не з`явилась, завчасно надала суду заяву про розгляд клопотання ОСОБА_3 у її відсутність.

Слідчий суддя дослідивши матеріали клопотання дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи вищенаведене, судовий розгляд здійснювався за відсутності фіксації процесу технічними засобами.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

В ході судового розгляду з матеріалів клопотання встановлено, що Гайсинським РВ УСБУ у Вінницькій області отримано інформацію про причетність членів ВЛК м. Гайсин до протиправної діяльності, що може призвести до виникнення негативних процесів у сфері мобілізації, чим може бути завдано шкоди державній безпеці.

Встановлено, що після введення в Україні правового режиму воєнного стану окремі мешканці Гайсинського району з метою уникнення мобілізації вступили в злочинний зговір з членами ВЛК, а саме з лікарем наркологом КНП «Гайсинська ЦРЛ» ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцем російської федерації, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та лікарем психіатром КНП «Гайсинська ЦРЛ» ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцем російської федерації, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , отримали довідки ВЛК щодо непридатності до військової служби із виключенням з військового обліку.

За вказаних обставин було проведено санкціонований обшук 20.11.2024, за місцем проживання ОСОБА_3 , що за адресою: АДРЕСА_3 , в ході якого виявлено та вилучено грошові кошти у сумі 9200 доларів США (номіналом по 100 в кількості 92 купюри).

В ході досудового розслідування органом досудового розслідування встановлено, що зазначені кошти можуть можливо були здобуті злочинним шляхом, тобто мають значення для даного кримінального провадження як речові докази.

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 26.11.2024 (справа № 127/38332/24) накладено на арешт на вищевказане майно.

Таким чином, слідчим суддею встановлено, що майно, на яке накладено арешт ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 26.11.2024 (справа № 127/38332/24) в рамках кримінального провадження № 0000208 внесеного до ЄРДР 16.10.2024, є предметом вчинення кримінального правопорушення та зберегло на собі його сліди та є речовим доказом, а тому з метою забезпечення запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження вказаного майна, проведення необхідних експертиз, слідчий суддя вважає, що до вирішення питання по кримінальному провадженню та розгляду справи по суті, арешт майна скасуванню не підлягає.

Разом з тим, матеріали клопотання не містять належних та допустимих доказів, на підтвердження того, що в подальшій дії заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна відпала потреба.

З огляду на вищенаведене, враховуючи, що в клопотанні не доведено підстав вважати, що в застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна відпала потреба, тому слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання ОСОБА_3 , про скасування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, що застосовано ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 26.11.2024 (справа № 127/38332/24) в рамках кримінального провадження № 0000208 внесеного до ЄРДР 16.10.2024 є необґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 169, 170 172, 174, 309, 369, 370, 372 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання ОСОБА_3 , про скасування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, що застосовано ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 26.11.2024 (справа № 127/38332/24) в рамках кримінального провадження № 0000208 внесеного до ЄРДР 16.10.2024 відмовити.

Ухвала слідчого судді є остаточною та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя