ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 686/26671/25

Провадження № 11-кп/820/743/25

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду в складі:

головуючої судді - ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Хмельницького апеляційного суду в режимі відеоконференції судове провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13 листопада 2025 року , якою продовжено стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою по 11 січня 2026 року включно; визначений ухвалою слідчого судді від 19 серпня 2025 року альтернативний запобіжний захід ОСОБА_7 у вид застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 грн. залишено без змін та, у разі внесення останньої, на останнього покладено обов`язки, визначені ухвалою слідчого судді від 19.08.2025,

ВСТАНОВИЛА:

В провадженні Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

За клопотанням прокурора, ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13 листопада 2025 року обвинуваченому ОСОБА_7 продовжено строк тримання під вартою по 11 січня 2026 року включно, визначений ухвалою слідчого судді від 19 серпня 2025 року альтернативний запобіжний захід ОСОБА_7 у вид застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 грн. залишено без змін та, у разі внесення останньої, на останнього покладено обов`язки визначені ухвалою слідчого судді від 19.08.2025.

Мотивуючи вказане рішення, суд першої інстанції зазначив, що обставини, враховані при застосуванні та продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не змінились.

На зазначену ухвалу захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив змінити обраний запобіжний захід на більш м`який у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло у нічний період доби з 23:00 до 06:00.

Встановити для обвинуваченого ОСОБА_7 такі обов`язки:

1) прибувати до суду;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених судом;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

В обґрунтування вимог апелянт зазначив, що в лютому 2022 року, на початку повномасштабного вторгнення російської федерації в Україну, ОСОБА_7 , добровольцем пішов до війська, де проявив себе з найкращої сторони. Має подяки від командування, нагороди, відзнаку Міністерства оборони «За зразкову службу», має позитивну характеристику; був неодноразово поранений.

В жовтні 2023 року був звільнений у запас за пунктом «г» (перебування на утриманні військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років).

Крім того зазначає, що ОСОБА_7 одружений з ОСОБА_8 , 1995 року народження. Має неповнолітнього сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , малолітню доньку ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має на утриманні малолітнього ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 і малолітнього ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . ОСОБА_7 має реєстрацію, має постійне місце проживання.

Отже, оскільки ОСОБА_7 , раніше не судимий, має постійне місце проживання, має на утриманні малолітніх дітей, позитивно характеризується, має міцні сімейні зв`язки та соціальні зв`язки, які, на думку апелянта, визначаються положенням особи в суспільстві і відношення суспільства до цієї особи, тому просив змінити йому запобіжний захід.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 , які прохали задовольнити апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, апеляційний суд зазначає наступне.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13 листопада 2025 року строк тримання під вартою ОСОБА_7 продовжено по 11 січня 2026 року включно; визначений ухвалою слідчого судді від 19 серпня 2025 року альтернативний запобіжний захід ОСОБА_7 у вид застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 грн. залишено без змін та, у разі внесення останньої, на останнього покладено обов`язки, визначені ухвалою слідчого судді від 19.08.2025.

Порядок продовження строків тримання під вартою судом першої інстанції на стадії розгляду кримінального провадження відбувається за загальними засадами кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Нормами ч. 2 цієї статті визначено, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.

Апеляційний суд встановив, що вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 суд першої інстанції дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

Суд першої інстанції, розглянув клопотання прокурора, дотримавшись вимог наведених норм процесуального законодавства та ухвалив законне рішення, в якому виклав обґрунтування прийнятого ним рішення. Також суд правильно зазначив ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які стали підставою для продовження дії такого запобіжного заходу.

Частиною 1 статті 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Колегія суддів приходить до висновку, що ризики, які існували на час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 не зменшилися та не перестали існувати на момент продовження цього запобіжного заходу.

Крім того, колегія суддів зазначає, що ризики, які були доведені прокурором в суді першої інстанції при продовженні обвинуваченому ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не зменшились. Останній обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років (частина 3 статті 332 КК України). Крім того, як зазначив суд першої інстанції, у справі не з`ясовані обставини, встановлені під час кримінального провадження, не перевірено їх доказами, ОСОБА_7 , відмовився від дачі показань, отже, обвинувачений, знаходячись на волі, може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, переховуватись від суду. Дані ризики є виправданими та дійсними, саме обвинувачення у вчиненні злочину передбачене ч. 3 ст. 332 КК України несе ризик ухилитись від слідства та суду, а виходячи із обвинувачення ОСОБА_7 обізнаний у способах та заходах, як незаконно перетнути державний кордон і за це на сьогодні останній обвинувачується. Наявність у ОСОБА_7 постійного місця проживання і утриманців не являються достатніми підставами для зміни запобіжного заходу на більш м`який.

У ч. 3 ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» міститься норма, яка виходить із загального принципу ст.5 Конвенції: законне тримання під вартою має бути розумним. Конвенція вимагає, аби тримання під вартою до судового вироку не перевищувало розумних строків. Хоч якою би була причина тримання під вартою, у кожному випадку слід визначити, чи перетнув строк до ухвалення вироку щодо обвинуваченого розумні межі, тобто межі надмірності, які, за обставинами справи, могли бути розумно застосовані до особи, чия невинуватість презумується.

Згідно з практикою Суду, зокрема з його рішенням у складі Великої палати у справі «Labita v.Italy» від 06.04.2000 р., тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи.

Отже, з огляду на значимі для даного провадження обставини, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі наявні відомості в матеріалах провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення. Наявність постійного місця проживання та утримання двох малолітніх дітей, а також наявність кримінального провадження щодо правоохоронців не може бути єдиною підставою для зміни запобіжного заходу.

За таких обставин, колегія суддів вбачає, що застосування інших, більш м`яких альтернативних запобіжних заходів не зможе забезпечити виконання обвинуваченими їх процесуальних прав та обов`язків, що безпосередньо впливає на дотримання розумних строків судового розгляду.

Таким чином, з урахуванням зазначеного, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 та відсутності жодних підстав для зміни чи скасування рішення за доводами апеляційних скарг, порушень відповідної процедури при розгляді питання про продовження строку тримання під вартою, не встановлено.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про продовження ОСОБА_7 строку тримання під вартою, оскільки обмеження його права на свободу в даному випадку є єдиним дійовим заходом забезпечення кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

В задоволенні апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 відмовити.

Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13 листопада 2025 року , якою продовжено стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою по 11 січня 2026 року включно; визначений ухвалою слідчого судді від 19 серпня 2025 року альтернативний запобіжний захід ОСОБА_7 у вид застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 грн. залишено без змін та, у разі внесення останньої, на останнього покладено обов`язки, визначені ухвалою слідчого судді від 19.08.2025 залишити без змін.

Ухвала є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді