Справа № 347/2437/25
Провадження № 1-кс/347/798/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.11.2025 м.Косів

Слідчий суддя Косівського районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Косів клопотання старшого дізнавача сектору дізнання Косівського РВП ГУНП в Івано-Франківській області, капітана поліції ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №?0000057 від 20.02.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.?1 ст.?190 КК України,-

в с т а н о в и в:

Старший дізнавач сектору дізнання Косівського РВП ГУНП в Івано-Франківській області капітан поліції ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні №?0000057 від 20.02.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.?1 ст.?190 КК України.

Клопотання обґрунтоване тим, що 20.02.2025 року до Білгород- Дністровського РВП ГУНП в Одеській області надійшло повідомлення від ОСОБА_4 , яка повідомила про те, що 10.02.2025 невстановлена особа під приводом надання юридичних послуг шляхом зловживання довірою заволоділа грошовими коштами заявниці розмірі 62.600 тис. грн.., які остання перерахувала на картку НОМЕР_1 .

В ході досудового розслідування 26 листопада 2025 року в ході проведення санкціонованого обшуку, на підставі ухвали слідчого суді Косівського районного суду від 20.11.2025 у приміщеннях житлового будинку, підсобних приміщеннях, господарських будівлях та транспортних засобах за фактичним місцем проживання громадянки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що за адресою АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено: банківську картку банку АТ КБ «Приват Банк» № НОМЕР_1 , яку вилучено та упаковано до спецпакету ICR 0213981, мобільний телефон марки «Samsung» чорного кольору який вилучено та упаковано до спец пакету CRI 214000, мобільний телефон марки «Lenovo» чорного кольору, який вилучено та упаковано до спец пакету CRI 214002.

Ураховуючи викладене, беручи до уваги, що в матеріалах кримінального провадження вбачається наявність достатніх підстав вважати, що зазначені речі є знаряддям вчинення правопорушення та є речовим доказом, що має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, з метою забезпечення знарядь вчинення доказу у даному кримінальному провадженні слід накласти арешт.

У судове засідання старший дізнавач сектору дізнання Косівського РВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_3 не з`явився, подавши до суду заяву про розгляд клопотання без його участі.

Власник майна у судове засідання не з`явився.

У зв`язку з цим, відповідно до вимог ч. 4 ст. 107, ч. 1 ст. 172 КПК України, судове засідання проведено за відсутності учасників кримінального провадження, без технічної фіксації процесу.

Слідчий суддя, перевіривши надані матеріали клопотання, включаючи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, у межах якого подано клопотання, та дослідивши докази, наявні в матеріалах, встановив наступне.

Встановлено, що дізнавач за погодженням із прокурором звернувся з вказаним клопотанням, яке відповідає вимогам ст. 171 КПК України.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Як передбачено ч. 5 ст. 132 цього Кодексу, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Вимогами п. 1 ч. 2 ст. 170 даного Кодексу передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 вищевказаного Кодексу, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої ст. 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

З матеріалів клопотання вбачається, що банківська картка банку АТ КБ «Приват Банк» № НОМЕР_1 , яку вилучено та упаковано до спецпакету ICR 0213981, мобільний телефон марки «Samsung» чорного кольору який вилучено та упаковано до спец пакету CRI 214000, мобільний телефон марки «Lenovo» чорного кольору, який вилучено та упаковано до спец пакету CRI 214002, на які дізнавач просить накласти арешт, є речовими доказами у кримінальному провадженні №?0000057 від 20.02.2025, розпочатому за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.190КК України, що підтверджується постановою дізнавача про визнання зазначених об`єктів речовими доказами від 26.11.2025р.

Майно, на яке слід накласти арешт, має значення для забезпечення доказів даного кримінального провадження та відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Метою накладення арешту на майно є забезпечення збереження речових доказів.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, власниками майна не надано та слідчим суддею не встановлено, крім того, слід зазначити, що арешт майна носить тимчасовий характер.

Таким чином, враховуючи положення ч. 2 ст. 167 та ч. 2 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на вказане вище майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Виходячи з викладеного, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність задоволення поданого клопотання, оскільки арешт майна в даному випадку є необхідним для встановлення обставин у кримінальному провадженні, забезпечення збереження речових доказів, що достатньою мірою відповідає критеріям, зазначеним в ч. 2 ст. 167 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 98,167,170-173,309,372 КПК України, слідчий суддя,-

п о с т а н о в и в :

Клопотання старшого дізнавача сектору дізнання Косівського РВП ГУНП в Івано-Франківській області, капітана поліції ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №?0000057 від 20.02.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.?1 ст.?190 КК України - задовольнити.

Накласти арешт на банківську картку банку АТ КБ «Приват Банк» № НОМЕР_1 , яку вилучено та упаковано до спецпакету ICR 0213981; мобільний телефон марки «Samsung» чорного кольору, який вилучено та упаковано до спец пакету CRI 214000; мобільний телефон марки «Lenovo» чорного кольору, який вилучено та упаковано до спец пакету CRI 214002.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді клопотання, мають право звернутися з заявою про скасування арешту повністю або частково.

На підставі ч. 1 ст. 175 КПК України ухвала виконується негайно дізнавачем або прокурором.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1