Справа № 639/6640/24
Провадження №1-кп/639/445/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2025 року м. Харків

Новобаварський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань обвинувальніакти по об`єднаним кримінальним провадженням №00000213 від 03.08.2024 та №0000175 від 29.06.2024, за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Баку Азербайджанської Республіки, громадянина України, який офіційно неодружений, не працює, має вищу освіту, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживав за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимий,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 162, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 310 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Прокурором подано клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 .

В обґрунтування клопотання прокурор посилався на тяжкість вчинених кримінальних правопорушень й те, що наразі існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України. Зазначає, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, передбаченим п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки, перебуваючи на волі обвинувачений ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування та/ або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей та документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілу, свідків у кримінальному провадженні або вчинити нове кримінальне правопорушення. Менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, не зможуть забезпечити виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання прокурора, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість, зазначали про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, заявили клопотання про зміну запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_5 з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт або визначити розмір застави. Зазначали, що ОСОБА_5 не збирається переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків у цьому кримінальному провадженні.

Потерпіла ОСОБА_4 підтримала думку прокурора, просила продовжити ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, категорично заперечувала проти зміни запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_5 з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт або визначити розмір застави, оскільки ОСОБА_5 двічі засуджувався за вчинення кримінальних проступків відносно потерпілої ОСОБА_4 та може вдатися до дій, спрямованих на незаконний вплив на неї та свідків, одним з яких є його неповнолітня дитина, іншим колишня співмешканка (донька потерпілої), а також продовжити вчиняти кримінально карані дії відносно як ОСОБА_4 , так і свідків.

Суд, дослідивши наявні матеріали, заслухавши думку учасників судового розгляду, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою та підставами застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, встановленим в ході досудового слідства.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують, та міжнародними контактами.

Так, Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» вказав, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 310, ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, останній з яких є особливо тяжким злочином проти життя особи, санкцією якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років.

При вирішенні клопотання прокурора суд враховує існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що обвинувачений ОСОБА_5 перебуваючи на свободі може:

- переховуватись від суду, оскільки він обвинувачується, серед іншого, у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину проти життя особи, за який законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років. Обставини кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_5 та відомості про його особу, свідчать про його схильність до скоєння протиправних дій. Законних джерел отримання заробітку ОСОБА_5 немає, відсутні у останнього також стійкі міцні соціальні зв`язки. Крім цього, обвинувачений усвідомлює незворотність настання покарання, та може, намагаючись уникнути кримінальної відповідальності за скоєне, покинути місце мешкання, у зв`язку з чим наявний ризик його ухилення від суду;

- незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, з метою змусити останніх відмовитись від раніше наданих показів щодо обставин вчиненого кримінального правопорушення, оскільки маючи процесуальний статус обвинуваченого, останньому відомо місце мешкання потерпілої та важливих свідків у вказаному кримінальному провадженні.

Крім того, суд враховує, що ОСОБА_5 двічі засуджувався за вчинення кримінальних проступків відносно потерпілої ОСОБА_4 . Отже, існує ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень може вдатися до дій, спрямованих на незаконний вплив, зокрема, на потерпілу, свідків, одним з яких є його неповнолітня дитина, іншим колишня співмешканка (донька потерпілої), а також продовжити вчиняти кримінально карані дії відносно як ОСОБА_4 , так і свідків, що підтвердила потерпіла ОСОБА_4 у судовому засіданні;

- вчинити інші кримінальні правопорушення. Наявність вказаного ризику підтверджується даними про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, що може свідчити про схильність обвинуваченого до вчинення злочинів.

Оцінюючи в сукупності обставини, які визначені ст. 178 КПК України, судом враховується: 1) наявність доказів вчинення обвинуваченим злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 162, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 310 КК України, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до особливо тяжких та тяжких злочинів відповідно; 2) тяжкості покарання, що загрожує йому у разі визнання винним у вчиненні злочинів, оскільки, зокрема, санкція ч. 1 ст. 115 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі строком до 15 років; 3) репутацію обвинуваченого, який раніше притягався до кримінальної відповідальності; 4) даних про особу обвинуваченого, який не має будь-яких утриманців, міцних соціальних зв`язків, відсутнє постійне місця роботи, а також відомостей щодо матеріального стану обвинуваченого, що свідчить про те, що ОСОБА_5 в будь-який момент може покинути фактичне місце проживання з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності.

Судовим розглядом встановлено, що ухвалою колегії судів Харківського апеляційного суду від 10.09.2025 - продовжено строк дії запобіжного заходу стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді тримання під вартою.

Ухвалою Новобаварського районного суду міста Харкова від 28.10.2025 строк дії запобіжного заходу стосовно ОСОБА_5 у виді тримання під вартою було продовжено до 26 грудня 2025 року включно.

Судом не встановлено, а стороною захисту в судовому засіданні не доведено, що більш м`який запобіжний захід зможе запобігти вищевказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_5 не зможе незаконно впливати на потерпілу та свідків у цьому кримінальному провадженні, є безпідставними та необґрунтованими.

Суд також ураховує, що тяжкість покарання не є самостійною підставою для застосування запобіжного заходу, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винним, з огляду на вірогідність переховування від органів досудового розслідування або суду, незаконного впливу на потерпілу та свідків, свідчить про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

За таких обставин суд вважає, що інший більш м`який запобіжний захід, окрім як тримання під вартою, не зможе забезпечити виконання покладених на обвинуваченого ОСОБА_5 процесуальних обов`язків, попередження впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні та переховування від органів досудового розслідування або суду.

Суд вважає, що наведені прокурором у судовому засіданні підстави продовження застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та мотивовані, ризики, які слугували підставою для обрання та продовження запобіжного заходу на даний час не змінилися.

Судовий розгляд з об`єктивних причин неможливо закінчити до спливу терміну запобіжного заходу, а отже, виникає необхідність продовження строку вказаного запобіжного заходу, оскільки судом було встановлено, що вищезазначені ризики існують. Жодних обставин, які б свідчили про зменшення вище перелічених ризиків та можливість зміни обвинуваченому запобіжного заходу не встановлено.

Виходячи з наведеного є всі підстави задовольнити клопотання прокурора та з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого доцільним є продовження строку обраного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на шістдесят днів.

Крім того, відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. ст. 177, 178 КПК України, суд не визначає розмір застави у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання його під вартою, оскільки останній обвинувачується у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, який вчинений із застосуванням насильства щодо потерпілих, тому доводи захисника щодо визначення розміру застави є безпідставними.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 331 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 - задовольнити.

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_5 з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт або визначити розмір застави відмовити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою у відношенні обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор» на 60 днів, тобто до 09 лютого 2026 року включно.

Строк дії ухвали до 09 лютого 2026 року включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особами, що перебувають під вартою - у той же строк з дня отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали складено 15.12.2025.

Суддя ОСОБА_1