Провадження №1-кп/522/2405/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 весресня 2025 року Місто Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2

провівши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі судовий розгляд у кримінальному провадженні №0000323 від 05.03.2023 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кутаісі, Республіки Грузія, грузина, громадянина України, не одруженого, освіта середня, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-вироком Суворівського районного суду м. Херсон за ч.2 ст.187 КК України від 01.04.2010 року до покарання у виді 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна, 01.06.2016 року звільнений по відбуттю терміну покарання;

-вироком Дзержинського районного суду м.Кривого року Дніпропетровської області від 26.11.2024 року за ч.4 ст.186 КК України до покарання у виді 8 років позбавлення волі;

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , будучи раніше судимим, належних висновків для себе не зробив та достовірно знаючи про те, що Указом Президента України та Верховного головнокомандувача Збройних сил України ОСОБА_6 від 24.02.2022 № 64/2022 та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ХІ введено воєнний стан на всій території України, дію якого продовжено відповідно до Указу Президента від 14.03.2022 № 133/2022, затвердженого Законом України від 15.03.2022 № 2119-IX, - з 05:30 26.03.2022 строком на 30 діб; Указу Президента від 18.04.2022 № 259/2022, затвердженого Законом України від 21.04.2022 № 2212-IX, - з 05:30 25.04.2022 строком на 30 діб; Указу Президента від 17.05.2022 № 341/2022, затвердженого Законом України від 22.05.2022 № 2263-IX, - з 05:30 25.05.2022 строком на 90 діб; Указу Президента від 12.08.2022 № 573/2022, затвердженого Законом України від 15.08.2022 № 2500-ІХ, - з 05:30 23.08.2022 строком на 90 діб; Указу Президента від 07.11.2022 № 758/2022, затвердженого Законом України від 16.11.2022 № 2738-ІХ, - з 05:30 21.11.2022 строком на 90 діб; Указу Президента від 06.02.2023 № 58/2023, затвердженого Законом України від 07.02.2023 № 2915-ІХ, - з 05:30 19.02.2023 строком на 90 діб, а також достовірно знаючи про те, що до КК України внесені зміни згідно із Законом України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо посилення відповідальності за мародерство» № 2117-ІХ від 03.03.2022 року, знову вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так, 04.03.2023 року в період часу з 20:00 год. по 20:32 год. більш точного часу слідством встановити не представилось можливим, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебував у барі «Інстамбул», що розташований за адресою: м. Одеса, вул. Дерибасівська.

В цей же час та місці ОСОБА_3 побачив, що на барній стійці закладу «Інстамбул» перебуває мобільний телефон марки «SAMSUNG Galaxy» моделі «М32», який потерпіла ОСОБА_7 залишила без нагляду та в цей момент у ОСОБА_3 раптово виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, а предметом свого злочинного посягання він визначив майно, яке знаходилось на барній стійці, а саме вищевказаний мобільний телефон, належний ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Реалізуючи свій злочинний замисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки у вигляді неправомірного заволодіння чужим майном, скориставшись тим, що його дії залишаються непоміченими для оточуючих, розуміючи протиправність своїх дій, діючи з корисливих мотивів з метою особистого збагачення, ОСОБА_3 , підійшов до барної стійки бару «Інстамбул» та швидко зорієнтувавшись, викрав мобільний телефон марки «SAMSUNG Galaxy» моделі «М32» в корпусі білого кольору з сім-картою мобільного оператора ТОВ «лайфселл», з абонентським номером « НОМЕР_1 » та з сім-картою мобільного оператора ПрАТ «Київстар», з абонентським номером « НОМЕР_2 », що належать ОСОБА_7 .

Виконавши всі дії, які ОСОБА_3 вважав за необхідне, місце вчинення кримінального правопорушення покинув, разом із викраденим майном, маючи реальну можливість розпорядитися ним на власний розсуд.

Своїми умисними діями ОСОБА_3 , спричинив потерпілій ОСОБА_7 майнову шкоду на загальну суму 6 800 грн.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 185 КК України за кваліфікуючими ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану та вчинена повторно.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, визнав у повному обсязі, підтвердивши фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті.

Потерпіла ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилась, відповідно до письмової заяви просила розглядати справу без її присутності.

За згодою учасників процесу, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються, та вирішено обмежитись допитом обвинуваченого ОСОБА_3 відносно фактичних обставин справи та дослідженням письмових доказів, які характеризують особистість обвинуваченого.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій не має, а також роз`яснено, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

При встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що провина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні вищезазначених кримінальних правопорушень в судовому засіданні доведена поза розумним сумнівом і зібраних доказів достатньо для визнання його винуватим.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч.4 ст. 185 КК України за кваліфікуючими ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану та за ч.4 ст.185 КК України за кваліфікуючими ознаками- таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно в умовах воєнного стану.

При призначені покарання обвинуваченому суд керується положеннями ст.65 КК України щодо загальних засад призначення покарання та враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують покарання.

Так, згідно із приписами ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети та принципів справедливості і індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують та обтяжують, відповідно до положень статей 66 та 67 КК України.

Відповідно до ст.12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України є тяжким злочином проти власності, який карається позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років.

ОСОБА_3 є громадянином України, із середньою освітою, не одружений, офіційно не працевлаштований, зареєстрований у м.Кривий Ріг, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, на теперішній час відбуває покарання у ДУ «Синельниківська виправна колонія (№94)» за вироком Дзержинського районного суду м.Кривого року Дніпропетровської області від 26.11.2024 року. Згідно ухвали Приморського районного суду м.Одеси був етапований до ДУ «Одеський слідчий ізолятор» для його участі в розгляді справи.

Обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому злочині, у майбутньому обіцяв не скоювати нових злочинів, просив його суворо не карати.

Судом встановлено, наразі претензій майнового характеру обвинувачений від потерпілої не має, цивільний позов не заявлено.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , згідно ст.66 КК України, є щире каяття та усунення завданої шкоди шляхом повернення викраденого майна.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 згідно ст.67 КК України, не встановлено.

З урахуванням вказаних обставин, суд у відповідності до вимог закону України про кримінальну відповідальність та передбачених цим законом санкцій, приймаючи до уваги тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, відсутність тяжких наслідків, враховуючи вказані пом`якшуючі покарання обставини та відсутність обставин, що обтяжують покарання, приходить до висновку що ОСОБА_3 необхідно для його виправлення та запобігання нових злочинів призначити покарання у виді позбавлення волі в межах строку покарання, передбаченого санкцією ч. 4 ст. 185 КК України.

В даному випадку, за переконанням суду, покарання у виді позбавлення волі повністю досягне мети його призначення та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого, які створять у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Водночас, вирішуючи питання про необхідність реального відбування обвинуваченим покарання у виді позбавлення волі за вчинений злочин, судом враховується, що статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

При цьому суд також враховує правову позицію Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, висловлену Постанові від 28.05.2020 року (справа №753/13972/17; провадження № 51-986км20), згідно якої Верховний суд зазначив, що законодавцем саме суду надано дискреційні повноваження щодо визначення виду та міри покарання за вчинення того чи іншого злочину.

Таким чином, враховуючи тяжкість вчиненого ОСОБА_3 злочину, зазначені пом`якшуючі покарання обставини, усвідомлення останніми протиправності своєї злочинної поведінки, щире каяття, дані про особу винного, те, що останній раніше судимий за вчинення злочинів проти власності, на думку суду виправлення обвинуваченого не можливе без ізоляції від суспільства, вважаючи дане покарання достатнім для його перевиховання та попередження вчинення нових злочинів.

Як встановлено з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_3 засуджений вироком Дзержинського районного суду м.Кривого року Дніпропетровської області від 26.11.2024 року за ч.4 ст.186 КК України строком на 8 років позбавлення волі, яке не відбув.

Враховуючи, що кримінальне правопорушення за даним вироком, передбачене ч.4 ст.185 КК України, ОСОБА_3 вчинив до постановлення зазначеного вироку суду, то на підставі ч.4 ст.70 КК України не відбуте покарання підлягає складанню. Саме таке покарання суд вважає справедливим, пропорційним, необхідним і достатнім для виправлення винного ОСОБА_3 та запобігання вчиненню ним нових злочинів і, в даному випадку мета застосування кримінального покарання буде досягнута при призначенні ОСОБА_3 саме такого виду покарання.

Цивільний позов у кримінальному провадженні потерпілою не заявлено.

Процесуальні витрати по справі, пов`язані із залученням експертів у кримінальному провадженні відсутні.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст.1-379 КПК України, ст.ст.1-185 КК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, призначити покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання більш суворим покарання за вироком Дзержинського районного суду м.Кривого рогу Дніпропетровської області від 26.11.2024 року, менш суворого покаранням за даним вироком суду, остаточно визначивши ОСОБА_3 до відбуття покарання у виді 8 ( восьми) років позбавлення волі, зарахувавши у цей строк частково відбуте покарання у період часу із 15.08.2023 року по 09.09.2025 року за вироком Дзержинського районного суду м.Кривого рогу Дніпропетровської області від 26.11.2024 року

Крім того, на підставі ч.5 ст. 72 ККУ зарахувати ОСОБА_3 в строк відбування покарання термін його перебування на підставі ухвали Приморського районного суду м.Одеси від 30.06.2025 року в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» під час його етапування у період часу із 10.09.2025 року по день вступу вироку в законну силу із розрахунку: один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту набрання вироком законної сили.

Речові докази по справі:

- оптичні DVD диски з відеозаписами - зберігати в матеріалах кримінального провадження;

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особою яка тримається під вартою, протягом цього ж часу з моменту отримання копії вироку.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити прокурору та обвинуваченій, а також не пізніше наступного дня після оголошення направити учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: