Справа № 375/2974/25
Провадження № 1-кп/375/209/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2025 року

Рокитнянський районний суд Київської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

законного представника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в селищі Рокитне Білоцерківського району Київської області кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000301 від 12.11.2025 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Острів Рокитнянського району Київської області, який зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, українець, освіта базова загальна середня, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, не депутат не працюючий, раніше не судимий, ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

04.10.2025 близько 21 години ОСОБА_4 , перебував за місцем проживання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_2 , спільно з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

04.10.2025 близько 22 год. ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_9 та ОСОБА_8 вийшли на територію подвір`я будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 з метою йти до місця свого проживання.

В цей час ОСОБА_8 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, втративши рівновагу, впав на території подвір`я та в останнього з кишені випав належний йому мобільний телефон марки «Хіаоmі», моделі «Redmi 13 6/128 GB», чорного кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 , та помітивши це, у ОСОБА_10 виник злочинний умисел на вчинення крадіжки вказаного телефону.

Так, 04.10.2025 близько 22 год. 05 хв. ОСОБА_4 реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, перебуваючи на подвір`ї будинку АДРЕСА_2 , переконавшись у тому, що його дії залишаються непоміченими ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , а також іншими сторонніми особами, діючи таємно, умисно, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення за рахунок чужого майна, в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, дію якого продовжено відповідно до Указу Президента України № 793/2025 від 20.10.2025, шляхом вільного доступу, з території подвір`я, підняв мобільний телефон марки «Хіаоmі», моделі «Redmi 13 6/128 GB», чорного кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 , вартістю 4432 гривні 48 копійки, який перебував у власності ОСОБА_8 , після чого поклав його до кишені власної куртки та залишив дане подвір`я, а саме пішов в напрямку свого місця проживання АДРЕСА_3 , довівши свій злочинний умисел до кінця залишивши даний телефон собі в користування.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_4 завдав ОСОБА_8 майнову шкоду на загальну суму 4432 гривні 48 копійки.

Отже, ОСОБА_4 таємно викрав чуже майно (крадіжка), в умовах воєнного стану, тобто вчинив злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю визнав себе винуватим. Суду пояснив, що 04.11.2025 біля 21-00 год. він перебував на території домоволодіння ОСОБА_7 , розташованого по АДРЕСА_2 . Крім обвинуваченого там перебував ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_7 . У якийсь момент ОСОБА_4 побачив, що ОСОБА_8 , будучи у стані алкогольного сп`яніння, впав і з кишені випав мобільний телефон. Скориставшись цим моментом ОСОБА_4 підняв телефоно, поклав його у кишеню та пішов до себе додому. Користувався вказаним телефоном біля двох тижнів, потім добровільно видав його працівникам поліції. У вчиненому розкаявся, сказав, що так вчиняти не буде.

Стосовно застосування примусових заходів медичного характеру у виді амбулаторного ОСОБА_11 не заперечував.

У судовдому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснив, що 04.11.2025 біля 21-00 год. він перебував у домоволодіння ОСОБА_7 там він, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 вживали алкогольні напої. ОСОБА_9 бачив, як ОСОБА_8 впав та у нього із кишені випав мобільний телефон. Хто цей телефон забрав, свідку невідомо.

У судовому засіданні законний представник обвинуваченого ОСОБА_5 пояснила, що вона не заперечує проти примусового амбулаторного лікування обвинуваченого лікарем-психіатром. На даний час КНП «Рокитнянська БЛ» має можливість забезпечити амбулаторне лікування психічно-хворих осіб. Просила суворо не карати ОСОБА_4 , звернувши увагу на те, що злочин він вчинив вперше, розкаявся та готовий пройти лікування.

Винуватість у вчиненому кримінальному правопорушення підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами у їх сукупності:

-витягом з ЄРДР, з якого вбачається, що кримінальне провадження за фактом викрадення телефона було відкрито за заявою потерпілого;

-протоколом про прийняття від потерпілого заяви про кримінальне правопорушення від 12.11.2025;

-протоколом отримання речей від 12.11.2025, з якого вбачається, що предметом огляду були касовий чек на придбання телефону та паперова коробка, у яку було запаковано телефон. Вказані речі було надано потерпілим ОСОБА_8 ;

-протоколом отримання речей від 12.11.2025, з якого вбачається, що предметом огляду були касовий чек на придбання телефону, упаковка від стартового пакету оператора мобільного зв`язку «Київстар» та паперова коробка, у яку було запаковано телефон. Вказані речі було надано потерпілим ОСОБА_8 ;

-заявою ОСОБА_4 , відповідно до якої обвинувачений передає працівникам поліції мобільний телефон марки «Хіаоmі», моделі «Redmi 13 6/128 GB», чорного кольору;

-протоколом отримання речей від 12.11.2025, зі змісту якого вбачається, що слідчий отримав від ОСОБА_4 вказаний мобільний телефон;

-протоколом огляду від 12.11.2025, предметом якого був мобільний телефон марки «Хіаоmі», моделі «Redmi 13 6/128 GB», чорного кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 ;

-висновком судової товарознавчої експертизи № 2680 від 13.11.2025, відповідно до якого станом на 04.10.2025 ринкова вартість бувшого у використанні мобільного телефону марки «Хіаоmі», моделі «Redmi 13 6/128 GB» 4119,520 грн, чохла до нього 213,28 грн;

-висновком судово-психіатричного експерта № 321 від 26.11.2025, відповідно до якого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , під час скоєння інкримінованих йому дій страждав на - легку розумову відсталість, (F 70.1 за МКХ-10); під час скоєння інкримінованих йому дій не був здатний повною мірою усвідомлювати свої дій та керувати ними; ОСОБА_4 на даний час страждає на легку розумову відсталість, (F 70.1 за МКХ-10); ОСОБА_4 за своїм психічним станом на даний час не здатний повною мірою усвідомлювати свої дій та керувати ними; потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку; ОСОБА_4 за своїм психічним станом може брати участь у судовому засіданні та надавати покази по справі, але без достатньо критичного відношення до них. ОСОБА_4 на даний час страждає на психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, епізодичне вживання (за МКХ-10 F 19.26). На даний час лікування від алкогольної залежності підекспертний не потребує.

Оцінивши досліджені докази в їх сукупності, суд уважає винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 доведеною повністю і кваліфікує його дії за частиною 4 статті 185 КК України, як таємне викрадення чужого майно (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Вирішуючи питання щодо виду та розміру обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд зазначає наступне.

Відповідно до приписів частини першої та другої статті 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно зі статтею 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Верховний Суд у постанові від 30 квітня 2020 року по справі №156/549/18 дійшов висновку, що виходячи з мети покарання, що визначена у статті 50 КК України, та принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 03.06.2005 р. № 7 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» звернуто увагу, що, враховуючи положення ст. 20 КК України, особа, визнана обмежено осудною, підлягає кримінальній відповідальності, у п. 6 Постанови зазначив, що, отримавши на розгляд кримінальну справу з обвинувальним висновком та визнавши під час судового розгляду, що злочин вчинено в стані обмеженої осудності особою, яка внаслідок загострення наявного у неї психічного розладу потребує застосування примусових заходів медичного характеру, постановлюють обвинувальний вирок і при призначенні засудженому покарання враховують його психічний стан як пом`якшуючу покарання обставину з одночасним застосуванням примусового заходу медичного характеру у виді амбулаторної психіатричної допомоги за місцем відбування покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому є щире каяття, його психічний стан та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому судом не втсановлено.

При призначенні покарання судом враховано, що ОСОБА_4 обмежено осудний, не судимий, ніде не працює, дітей на утриманні не має.

Згідно з відомостями КНП «Рокитнянська багатопрофільна лікарня», обвинувачений ОСОБА_4 перебуває на обліку у лікаря психіатра з діагнозом легка розумова відсталість.

Згідно з характеристикою за місцем проживання ОСОБА_4 негативно не характеризується.

Крім того, судом встановлено, що обвинувачений перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_4 , у період із 13.06.2025 по 29.06.2025 перебував на військовій службі.

Враховуючи зазначені обставини в їх сукупності, ураховуючи принципи справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, характер інкримінованих і доведених протиправних дій обвинуваченого та їх небезпечність, а також дані про його особу, суд дійшов висновку про призначення обвинуваченому покарання в найнижчій межі санкції ч. 4 ст. 185 КК України, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, а також буде відповідати меті покарання.

Щодо того, чи належить ОСОБА_4 ізолювати від суспільства, суд дійшов таких висновків.

Станом на дату розгляду справи, ОСОБА_4 судимостей не має.

Відповідно до матеріалів досудової доповіді орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_4 без позбавлення волі на певний строк є цілком можливим. Нa думку органу пробації, застосування соціально-виховних заходів, які необхідні для впливу на поведінку особи з метою виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, можливо здійснювати без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції.

Отже, враховуючи тісні соціальні зв`язки обвинуваченого, позицію сторін кримінального провадження та інші обставини справи дозволяють дійти висновку про недоцільність ізоляції ОСОБА_4 від суспільства.

Також судом враховано, що шкода, заподіяна кримінальним правопорушенням, потерпілому відшкодована шляхом повернення викраденого майна.

Вказані обставини кримінального провадження свідчать про те, що звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням забезпечує реалізацію приписів статей 50, 65 КК України.

Враховуючи вище зазначені факти, суд вважає, що виправлення ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства. А тому, суд вважає за можливе на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Щодо застосування до обвинуваченого примусового заходу медичного характеру, суд дійшов таких висновків.

Прокурором до суду було подано також клопотання, у якому він просив застосувати відносно ОСОБА_4 примусовий захід медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку.

Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи № 321 від 26.11.2025 ОСОБА_4 під час скоєння інкримінованих йому дій страждав на легку розумову відсталість (F70.1 за МКХ10). ОСОБА_4 під час скоєння інкримінованих йому дій не був здатний повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_4 на даний час страждає на легку розумову відсталість (F70.1 за МКХ10). ОСОБА_4 за своїм психічним станом на даний час не здатний повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними.

На переконання експерта ОСОБА_4 потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку.

Відповідно до ст. 20 КК України, підлягає кримінальній відповідальності особа, визнана судом обмежено осудною, тобто така, яка під час вчинення кримінального правопорушення, через наявний у неї психічний розлад, не була здатна повною мірою усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та (або) керувати ними.

Визнання особи обмежено осудною враховується судом при призначенні покарання і може бути підставою для застосування примусових заходів медичного характеру.

Відповідно до ч. 2 ст. 94 КК України, надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку може бути застосоване судом стосовно особи, яка страждає на психічні розлади і вчинила суспільно небезпечне діяння, якщо особа за станом свого психічного здоров`я не потребує госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги.

З урахуванням висновку судово-психіатричної експертизи № 321 від 26.11.2025 та інших матеріалів справи, суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 вчинив вказане кримінальне правопорушення у стані обмеженої осудності, і на дату розгляду справи він є обмежено осудним, що, відповідно до приписів ч. 2 ст. 20, п. 3 ч. 1 ст. 93 КК України, може бути підставою для застосування до обвинуваченого примусового заходу медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку.

При цьому виконання вироку у даній частині суд вважає за доцільне доручити КНП "Рокитнянська БЛ" за місцем проживання обвинуваченого.

Цивільний позов не заявлявся.

Відповідно до ч. 4 ст. 374 КПК України, у резолютивній частині вироку повинно бути зазначено рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження, у тому числі рішення про запобіжний захід до набрання вироком законної сили.

Ухвалою слідчого судді Рокитнянського районного суду Київської області від 26.11.2025 відносно ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у виді особистого зобов`язання. Відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини 5 статті 194 КПК України, зобов`язано ОСОБА_4 протягом двох місяців, тобто до 26 січня 2026 року включно, виконувати такі обов`язки: прибувати до слідчого за першою вимогою; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

У судовому засіданні сторони кримінального провадження не заявляли клопотань про зміну чи продовження вказаного запобіжного заходу.

Вирішуючи дане питання, суд дійшов висновку, що на дату розгляду справи ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу, відпали, а тому застосовувати даний захід забезпечення кримінального провадження не має підстав.

Інші заходи забезпечення кримінального провадження судом не вживалися.

Судові витрати відсутні.

Речові докази: мобільний телефон марки «Хіаоmі», моделі «Redmi 13 6/128 GB», чорного кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 , паперову коробку для телефону Redmi 13 6/128Gb, яку поміщено до спеціального пакету RIC 2095618, паперовий чек, який поміщенно до спеціального пакету NPU 6088489, упаковку з під стартового пакету Kyivstar, яку поміщено до спеціального пакету RIC 2095617, мобільний телефон марки Redmi 13 6/128Gb чорного кольору, в чорному чохлі, який поміщено до спеціального пакету NPU 6038490, sim-карту мобільного оператора Kyivstar, яка поміщена до спеціального пакету NPU 6038490 передати на зберігання в кімнату зберігання речових доказів ВП№1 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області, слід передати власнику, ОСОБА_8 ..

Керуючись статтями 366-368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі статей 75,76 КК України, ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік, поклавши на обвинуваченого наступні обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Іспитовий строк обчислювати з моменту проголошення вироку суду.

Застосувати до ОСОБА_4 примусовий захід медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку.

Виконання вироку в частині застосування до ОСОБА_4 примусових заходів медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку доручити Комунальному некомерційному підприємству «Рокитнянська багатопрофільна лікарня» (вулиця Вокзальна, 86, селище Рокитне, Білоцерківського району Київської області).

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили до ОСОБА_4 не обирати.

Речові докази: паперову коробку для телефону Redmi 13 6/128Gb, паперовий чек, упаковку з-під стартового пакету Kyivstar, мобільний телефон марки Redmi 13 6/128Gb чорного кольору, в чорному чохлі, sim-карту мобільного оператора Kyivstar повернути власнику, ОСОБА_8 .

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Вирок може бути оскарженим до Київського апеляційного суду через Рокитнянський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1