ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 642/5169/23 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження апел.суду №11-кп/818/1233/25 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.4 ст. 186 КК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду м. Харкова апеляційні скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на вирок Ленінського районного суду м. Харкова від 21 березня 2025 року стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 186 КК України у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за № 0001088 від 03.07.2023, -

в с т а н о в и л а :

Вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 21 березня 2025 року ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, із неповною середньою освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого: 28.06.2023 Ленінським районним судом м. Харкова за частиною 1 статті 190 КК України до обмеження волі на строк 1 рік, звільнений від відбування покарання на підставі статті 75 КК України з випробувальним строком на 1 рік, визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 186 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років 6 (шість) місяців.

На підставі статті 71 КК України до покарання, призначеного за цим вироком, повністю приєднано невідбуте покарання за вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 28.06.2023 року з застосуванням положень частини 1 статті 72 КК України і призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк - 8 (вісім) років.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_8 відраховано з дня набрання вироком законної сили.

Відповідно до вимог статті 72 КК України зараховано у строк відбування покарання ОСОБА_8 строк попереднього ув`язнення з моменту його фактичного затримання в порядку статті 208 КПК України, тобто з 19.07.2023 до дня набрання вироком законної сили, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Згідно вироку, ОСОБА_8 02.07.2023 близько 13:00 перебував на відкритій ділянці місцевості поблизу буд. 3 по просп. Слави у м. Харкові, де він зустрів свого знайомого ОСОБА_9 . Під час спілкування з потерпілим ОСОБА_9 . ОСОБА_8 почав вимагати повернення останнім неіснуючого боргу та поводити себе доволі агресивно, а, помітивши на руці у потерпілого наручний годинник «Саsіо МТР-1234», почав вимагати віддати його йому. Отримавши відмову від ОСОБА_9 в отриманні годинника, у ОСОБА_8 раптово виник корисливий умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, а саме наручного годинника «Саsіо МТР-1234», який належав потерпілому ОСОБА_9 .

Реалізуючи свій прямий умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна з корисливих мотивів, переслідуючи мету незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи повторно, в умовах воєнного стану, перебуваючи обличчям до обличчя до ОСОБА_9 , ОСОБА_8 схопив своєю рукою за годинник на руці потерпілого та різким рухом зірвав з руки потерпілого ОСОБА_9 наручний годинник «Саsіо МТР-1234», вартість якого згідно висновку експерта № 20984 від 11.07.2023 за результатами проведення судової товарознавчої експертизи складає 667,80 грн., та у подальшому розпорядився викраденим на власний розсуд.

Своїми злочинними діями ОСОБА_8 завдав потерпілому ОСОБА_9 матеріальної шкоди на суму 667,80 грн.

Не погодившись з зазначеним вироком, захисник та прокурор подали апеляційні скарги.

До початку судового розгляду прокурор, відповідно до положень статті 403 КПК України відмовився від поданої апеляційної скарги, про що надав письмову заяву.

Захисник в апеляційній скарзі просить вирок Ленінського районного суду м. Харкова від 21 березня 2025 року скасувати та направити справу на новий судовий розгляд до суду першої інстанції для повного, всебічного і неупередженого розгляду з дотриманням змагальності та безпосередності.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник вказує на те, що суд першої інстанції призначаючи ОСОБА_8 покарання відповідно до положень статті 71 КК України не обґрунтував та не вказав спосіб розрахунку приєднання невідбутої частини покарання у виді обмеження волі до призначеного покарання у виді позбавлення волі, що позбавляє сторону захисту можливості перевірки правильності призначення остаточного покарання.

Звертає увагу на невірне посилання суду першої інстанції на зарахування у строк відбуття покарання строку попереднього ув`язнення з моменту його фактичного затримання в порядку статті 208 КПК України, тобто з 19.07.2023, оскільки ОСОБА_8 , не був затриманий в порядку статті 208 КПК України.

Звертає увагу, що в обвинувальному акті стороною обвинувачення не вказано чіткий спосіб вчинення злочину обвинуваченим ОСОБА_8 , як і під час судового розгляду, судом не надано належної оцінки суперечливості доказам про різний механізм вчинення злочину, різний опис учасниками речового доказу, відсутності доведеності умислу та мети вчинення корисливого злочину.

Також апелянт вказує на неповноту судового розгляду, оскільки будучи допитаним у судових засіданнях 17.11.2023 та 31.05.2024, потерпілий ОСОБА_9 надав неповні та невпевнені показання щодо способу вчинення злочину ОСОБА_8 , не зміг чітко відтворити події злочину, та не надав однозначної оцінки діям обвинуваченого, що було проігноровано судом.

Також судом проігноровано, та не викладено в повному обсязі показання свідка ОСОБА_10 , яка будучи допитана в судовому засіданні 17.11.2024 вказала на те, що не бачила хто з двох чоловіків, які підійшли до них з ОСОБА_9 зірвав наручний годинник у потерпілого, та пояснила, що годинник був у потерпілого на правій руці, а його циферблат мав круглу форму, що суперечить показанням потерпілого ОСОБА_9 , який зазначав про те, що годинник у нього був на лівій руці, а циферблат мав прямокутну форму.

Також показання свідка ОСОБА_11 відображено не в повній мірі, оскільки останній вказував, що знає ОСОБА_8 2-3 роки, в той день обвинувачений прийшов до нього та показав годинник «Касіо», який мав круглий циферблат, годинник йому сподобався та він його придбав приблизно за 200 грн, однак потім до нього звернувся дільничний з приводу годинника, та він його відніс до поліції. Зазначив про те, що ОСОБА_9 міг мати борги.

Захисник наголошує, що для доведеності недостовірності наданих показань потерпілим та свідком ОСОБА_12 , стороною захисту надана до суду інформація про притягнення останніх до кримінальної відповідальності, що свідчить про їх негативну репутацію, а їх показання мають бути оціненими критично, однак судом не надано належної оцінки вказаним фактам.

Крім того, звертає увагу, що ОСОБА_8 під час досудового розслідування та судового розгляду надавав послідовні, стабільні, повні та деталізовані показання щодо подій, які мали місце 02.07.2023 за участю ОСОБА_9 з приводу наявності у останнього боргових зобов`язань та добровільної передачі потерпілим годинника для погашення боргу за мобільний телефон. Також обвинувачений заперечував продаж годинника ОСОБА_12 , та в матеріалах провадження відсутні докази на підтвердження вказаної події.

Крім того, будучи допитаним в судовому засіданні 15.04.2024 свідок ОСОБА_13 підтвердив, що приймав участь у слідчому експерименті за участю потерпілого та його співмешканки, однак не повідомляв та не підтверджував, що брав участь у слідчій дії за участі ОСОБА_11 , який зазначав про купівлю годинника у свого знайомого.

Не надано оцінки і показам свідка ОСОБА_14 , які надані ним в судовому засіданні 31.05.2024, останній зазначив, що участі в слідчій дії він не приймав, знав що щось стосувалось годинника, проставив підписи в протоколі, інших учасників слідчої дії не бачив, ОСОБА_11 йому не відомий.

Також судом проігноровано показання свідка ОСОБА_15 надані ним в судовому засіданні 31.05.2024 щодо механізму вчинення злочину зазначеного потерпілим ОСОБА_9 , оскільки свідок повідомив, що потерпілий нібито зазначив про те, що годинник він зняв самостійно чи то обвинувачений забрав його у потерпілого, та чітко не зміг вказати саме механізм вчинення злочину.

Захисник вважає, що суд безпідставно надав перевагу показанням свідків обвинувачення та віднісся критично до показань свідків захисту, з огляду на те, що ці свідки є мешканцями одного району та мають дружні стосунки з обвинуваченим. Оскільки усі учасники кримінального провадження є мешканцями одного району, знайомі між собою, що можна тлумачити, як упереджене ставлення суду.

Вважає, що при наявності суперечностей в показаннях свідка ОСОБА_10 та ОСОБА_11 щодо форми циферблату речового доказу, безпосереднє дослідження речового доказу має істотне значення по справі щодо визнання його належності та допустимості, однак речовий доказ не досліджений та висновок суду про перебування речового доказу у потерпілого, ґрунтується лише на припущеннях.

Також судом відхилено клопотання сторони захисту щодо неналежності та недопустимості доказів, а саме: заяви ОСОБА_11 , який добровільно видав працівникам поліції годинник в якій не співпадає дата придбання ОСОБА_11 годинника; постанови про уточнення даних від 14 липня 2023 року, в якій уточняються фактичні обставини справи, що не передбачено статтею 110 КПК України; протоколу огляду місця події від 03.07.2023, який не відповідає статті 104 КПК України; протоколу огляду предмета від 06.07.2023, який складено в порядку статті 237 КПК України, відповідно до якого, потерпілий впізнав свій годинник, однак така дія не відповідає вимогам закону, вказана дія повинна бути проведена відповідно до положень статті 229 КПК України; висновку експерта №20984 товарознавчої експертизи від 11.07.2023 в якому зазначено використання постанови про призначення експертизи та методики оцінки вартості, що викликає сумніви у повноті дослідження, об`єктивності оцінки та реальному аналізі конкретного речового доказу, та ставить під сумнів його відповідність статтям 101 та 242 КПК України.

Захисник вважає, що при судовому розгляду судом першої інстанції було допущено неповноту судового розгляду, а саме: неповноту дослідження доказів; не усунуто суперечливість показань потерпілого та свідків без належної їх оцінки судом; відсутність безпосереднього дослідження речового доказу; неналежна оцінка доказів сторони захисту; не виконання вимог статей 71, 72 щодо правильного складання покарань за сукупністю вироків, що унеможливило ухвалення законного та справедливого вироку.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення захисника та обвинуваченого, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши оскаржуваний вирок, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає, зважаючи на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі статтею 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу, і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно зі статтею 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Стаття 94 КПК України передбачає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Суд апеляційної інстанції, дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги захисника, дійшов висновку, що суд першої інстанції з достатньою повнотою, в межах визначеного судом обсягу, дослідив обставини вчинення обвинуваченим ОСОБА_8 злочину, згідно пред`явленого обвинувачення, надав належну правову оцінку, правильно кваліфікував дії обвинуваченого та обґрунтовано дійшов висновку про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого частиною 4 статті 186 КК України.

Апеляційні доводи захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 , які містять твердження про неповноту судового розгляду та не встановлення саме способу вчинення обвинуваченим ОСОБА_8 злочину, передбаченого частиною 4 статті 186 КК України, відсутність корисливого мотиву на його вчинення, на думку суду апеляційної інстанції мають суто суб`єктивний характер та спрямовані на ухилення обвинуваченого ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності, у зв`язку з обраною лінією захисту, що знайшло своє підтвердження під час апеляційного перегляду оскаржуваного судового рішення.

Такі твердження апелянта повністю спростовуються об`єктивними відомостями, дослідженими судом першої інстанції під час судового розгляду за участю сторін та яким надано обґрунтована, правова оцінка у оскаржуваному судовому рішенні.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 пояснив, що він разом з ОСОБА_16 , проходячи біля магазину «Чудо-маркет» зустріли знайомого ОСОБА_17 , тобто потерпілого, у якого були боргові зобов`язання за телефон, ОСОБА_18 був із дівчиною. Він запитав його «Коли буде повернутий телефон Самсунг С21, який належав його товаришу ОСОБА_19 , проданий у розстрочку ОСОБА_18 , що віддав за нього тільки 200 грн. із 1000 грн., тобто фактично був винен за нього ще 800 грн. З того часу, зі слів ОСОБА_20 , ОСОБА_18 більше грошей за телефон не віддавав. А коли, як пояснює ОСОБА_8 йому знадобився телефон, ОСОБА_20 відповів, що він може його забрати у ОСОБА_18 , однак ОСОБА_18 в ході розмови повідомляв, що ОСОБА_20 продав йому телефон, що є несправний, та який потребував ремонту. В той час зустрівши ОСОБА_18 , запитавши його про телефон, той відповів, що телефон в ремонті, однак йому вже це набридло і ОСОБА_18 повинен був віддати за нього гроші, тобто 800 грн. ОСОБА_18 відповів, начебто, що грошей в нього немає, та коли в нього вони будуть, той обов`язково поверне їх пізніше. Однак у відповідь, як вказує ОСОБА_8 йому потрібні були гарантії, та побачивши на його руці годинник, запропонував його віддати, в якості застави, на що потерпілий відповів своєю згодою, та віддав йому годинник добровільно, знявши їх зі своєї руки самостійно. В той момент біля нього і ОСОБА_18 , знаходився тільки ОСОБА_21 , який в ході спілкування участі не приймав, а просто мовчав. ОСОБА_22 знаходився на достатній відстані від них, однак в полі його зору і міг бачити, що відбувається та в у випадку потреби міг підтвердити, що потерпілий ОСОБА_18 сам добровільно зняв з руки годинник і передав його. ОСОБА_23 знаходилась неподалік від них, однак з іншого боку. Після того, як ОСОБА_18 передав йому годинника, вони попрощалися і розійшлися. Ввечері того ж дня, зайшовши у гості до свого знайомого ОСОБА_24 , якому він показав годинник ОСОБА_18 , забув його у нього. Наступного дня йому подзвонили співробітники поліції та сказали, що ОСОБА_18 написав заяву про відібрання в нього годинника.

Суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно поклав в основу вироку показання потерпілого ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , які надали повні та послідовні покази, які безпосередньо відносяться до події злочину.

Так, потерпілий ОСОБА_9 , в судовому засіданні пояснив, що ніякого боргу в нього не має, а він у свою чергу не приймав заходів спротиву, оскільки знаходився на іспитовому строку, не мав права робити будь-яких рухів, та був з дівчиною, яка занервувала та відійшла в бік, та стояла на відстані 2-3 метри. Дійсно обвинувачений заволодів його годинником, що був у нього на руці, який він не готовий був просто віддати, а з ОСОБА_25 нікого біля них не було, стояв поруч товариш ОСОБА_21 , більше нічого про нього не знає, однак той не дивився в їх бік. ОСОБА_25 сказав йому, що він винен йому гроші за телефон, однак коли розмовляли все вийшло дуже швидко, та він залишився без годинника, бо той зняв його ривком, в якості застави неіснуючого боргу.

В ході повторного допиту потерпілий ОСОБА_9 , підтвердив, що годинник був знятий ривком, він показав механізм заволодіння його майном у судовому засіданні, при наявності в той час речового доказу, який знаходився в нього на відповідальному зберіганні.

Свідок ОСОБА_10 , під час допиту в судовому засіданні пояснила, що подію злочину бачила своїми очима. Коли вони йшли разом з ОСОБА_26 , до них підійшли двоє чоловіків, той що нижче запитав про гроші, начебто борг якийсь, ОСОБА_27 відповів, що не знає про що йде мова. Вона була вимушена відійти, щоб чоловіки поговорили без неї, тому як їй не дуже подобається влазити до справ чоловіків, а коли відійшла в бік, то вже їх не чула. Хвилину постояла, або декілька хвилин, а в ОСОБА_28 вже зірвали часи, була перепалка, також у ОСОБА_28 забрали якісь гроші, та йому сказали, що він був винен 600 грн., з урахуванням забраних грошей. Годинник зірвали своїми зусиллями, а гроші витягнули з кишені. Події відбувались дуже швидко, вона не прислухалася дослівно про розмову, однак сприйняття того що сталося, зрозуміла після інциденту.

Із показів свідка ОСОБА_11 , наданих ним в судовому засіданні, вбачється, що коли він ввечері зустрівся із ОСОБА_25 , останній дістав годинник «Casio», який йому сподобався і він його придбав. Годинник був в металевому корпусі, який циферблат не пам`ятає, за яку суму придбав не пам`ятає, можливо за двісті або триста гривень.

Крім допиту свідків сторони обвинувачення, за клопотанням сторони захисту допитувалися свідки : ОСОБА_29 , ОСОБА_13 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 .

Свідок ОСОБА_29 пояснив, що біля магазину «Чудо» ОСОБА_32 добровільно віддав свій годинник ОСОБА_25 . Ніхто йому не погрожував, потерпілий наркоман, він вживає солі, та неодноразово позичав гроші, і в нього теж позичав. ОСОБА_30 йому не відомий. Годинник потерпілий віддав, як борг. Ніхто його не чіпав.

Свідок ОСОБА_13 , допитаний в судовому засіданні пояснив, що був залучений до слідчої дії огляду місця події, за участі свідка ОСОБА_11 , який повідомив, що 07.06.2023 року приблизно об 22 годині придбав даний годинник за 300 грн. у свого знайомого на ім`я ОСОБА_33 на прізвисько « ОСОБА_34 ».

Свідок ОСОБА_30 , який був допитаний судом в режимі відеоконференції з Первомайської виправної колонії №117 повідомив, що ОСОБА_9 був винен йому гроші за телефон, його модель він не пам`ятає, а ОСОБА_35 , з яким у нього дружні стосунки, вирішив допомогти з проблемою боргу. Зустрівши ОСОБА_9 на ринку той сказав, що з ОСОБА_25 питання було закрито, через те, що ОСОБА_36 він віддав годинник в якості боргу за телефон. Якими грошовими коштами був повернутий борг точно сказати не може, десь близько тисячі грн.

Свідок ОСОБА_37 був допитаний з використанням власних технічних засобів (поза межами суду), оскільки є військовослужбовцем, який пояснив, що в той день його зустрів ОСОБА_25 з ОСОБА_16 на перехресті вул. Золочівська і просп. Слави, надалі вони разом пішли прогулятися. В час розмови ОСОБА_25 та ОСОБА_38 , він знаходився неподалік, а коли ОСОБА_33 підійшов до ОСОБА_18 , в цей момент він швидкоплинно помітив, підкреслюючи декілька разів про швидкість побаченого, що саме ОСОБА_18 самостійно передав йому годинника, і вони тихо спілкуючись розійшлись. Побачивши, як з рук в руки передають годинник, йому було незрозуміло як був знятий годинник, зазначає, що на його думку, ОСОБА_27 його віддав власноруч.

Крім того, судом першої інстанції співставлено, проаналізовано і покладено в основу обвинувального вироку відомості, що містяться у:

- ухвалі слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова про накладення арешту на наручний годинник марки «Casio» моделі «MTP-1234», st. steel back water resistant japan movt dy cased in china», з металевим ремінцем, з потертостями на склі, корпусі та ремінці, у робочому стані, який було вилучено 03.07.2023 старшим слідчим СВ ВП №2 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області капітаном поліції ОСОБА_39 в період з 14 години 23 хвилини до 14 години 59 хвилин, в ході огляду місця події за адресою: АДРЕСА_2 ;

- заяві ОСОБА_9 про залучення його до провадження як потерпілого, в якій останній зазначив, що ОСОБА_35 в умовах воєнного стану відкрито заволодів його годинником «Casio»;

- протоколі пред`явлення особи для впізнання від 05.07.2023 та довідці до нього, згідно якого свідок ОСОБА_10 вказала на ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 як на особу, яка 02.07.2023 приблизно о 13-00г од. за адресою: АДРЕСА_3 силою відібрала наручний годинник «Casio» у її знайомого ОСОБА_40 ;

- протоколі огляду предмету від 06.07.2023 за участю потерпілого ОСОБА_9 , відповідно до якого проведено огляд наручного годинника марки «Casio» моделі «MTP-1234», який було вилучено 03.07.2023 в ході огляду місця події за адресою: м. Харків, вул. Золочівська, 21 у гр. ОСОБА_11 та під час якого потерпілий ОСОБА_9 наголосив, що оглянутий годинник це той самий годинник, який силою в нього відібрав ОСОБА_35 02.07.2023 приблизно 13-00 год. біля будинку 3 по пр. Слави в м. Харкові;

- висновку експерта № 20984 від 11.07.2023, згідно якого ринкова вартість з урахуванням зниження якості від зносу наручного годинника марки «Casio» моделі «MTP-1234», st. Steel back water resistant japan movt dy cased in china» з циферблатом чорного кольору та металевим браслетом (ремінцем), на склі та металевому корпусі якого, а також на металевому браслеті (ремінці) є потертості, який було придбано у 2017 році та який перебував у справному, робочому стані станом 02.07.2023 з потертостями на склі, корпусі та ремінці складає 667,80грн.;

- постанові старшого слідчого СВ ВП № 2 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області про уточнення даних відповідно якої дату купівлі ОСОБА_11 у ОСОБА_8 наручного годинника марки «Casio» моделі «MTP-1234», st. steel back water resistant japan mov't dy cased in china», яка зазначається у процесуальних та інших документах кримінального провадження №0001088, а саме: у протоколі огляду місця події від 03.07.2023 за адресою: м. Харків, вул. Золочівська, 21 та у заяві ОСОБА_11 про добровільну видачу вищезазначеного годинника від 03.07.2023, як 02.06.2023 та 07.06.2023 відповідно, правильно вважати як 02.07.2023 та у подальшому у процесуальних документах вищезазначеного кримінального провадження дату купівлі ОСОБА_11 у ОСОБА_8 наручного годинника марки «Casio» моделі «MTP-1234», st. steel back water resistant japan mov't dy cased in china» вказувати як 02.07.2023. Дату проведення огляду місця події за адресою: м. Харків, вул. Золочівська, 21, в ході якого було виявлено та вилучено наручний годинник марки «Casio» моделі «MTР-1234», st. steel back water resistant japan mov't dy cased in china», з металевим ремінцем, з потертостями на склі, корпусі та ремінці, у робочому стані, яка зазначається у процесуальних документах кримінального провадження N? 0001088, а саме: у постанові про визнання речових доказів від 04.07.2023, як 04.07.2023, правильно вважати як 03.07.2023 та у подальшому у процесуальних документах вишезазначеного кримінального провадження дату проведення огляду місця події за адресою: м. Харків, вул. Золочівська, 21, в ході якого було виявлено та вилучено наручний годинник марки «Casio» моделі «MTP-1234», st. steel back water resistant japan mov't dy cased in china» вказувати як 03.07.2023;

- протоколі проведення слідчого експерименту від 31.07.2023 та DVD-R диску до нього за участю потерпілого ОСОБА_9 , згідно якого потерпілий добровільно розповів як 02.07.2023 його знайомий ОСОБА_35 на прізвисько « ОСОБА_41 » в присутності його знайомої ОСОБА_42 та знайомого ОСОБА_43 , якого він називав « ОСОБА_21 », почав вимагати від нього неіснуючий борг, а потім почав вимагати, щоб він віддав йому годинник, який був на його лівій руці. Після відмови ОСОБА_9 віддати годинник, ОСОБА_35 схопив своєю правою рукою годинник, який був на руці потерпілого та зірвав його та поклав до кишені своїх шортів. Потерпілий ОСОБА_9 в ході слідчого експерименту детально розповів та показав механізм заволодіння ОСОБА_8 його наручним годинником марки «Casio»;

- показах понятого свідка ОСОБА_15 , який приймав участь у слідчому експерименті за участю потерпілого, та в протоколі міститься його особистий підпис, що засвідчує відсутність у нього зауважень до протоколу і те, що йому роз`яснено його права як учасника слідчої дії.

- заяві ОСОБА_9 про кримінальне правопорушення від 03.07.2023, згідно якої він просив органи поліції прийняти заходи до його знайомого ОСОБА_44 на прізвисько « ОСОБА_41 », який 02.07.2023 приблизно о 13-00 год. біля будинку 3 по пр. Слави в м. Харкові разом з його товаришем на ім`я « ОСОБА_21 » відкрито заволодів наручним годинником «Casio»;

- заяві ОСОБА_11 , який добровільно видав працівникам поліції наручний годинник марки «Casio» моделі «MTP-1234», які 07.06.2023 приблизно о 22-00 годині він придбав за 300 грн. у свого знайомого ОСОБА_43 ;

- протоколі огляду місця події від 03.07.2023 та фото таблицею до нього відповідно до якого за адресою: АДРЕСА_2 громадянин ОСОБА_11 добровільно видав слідчому наручний годинник марки «Casio» моделі «MTP-1234», st. steel back water resistant japan movt dy cased in china», з металевим ремінцем, з потертостями на склі, корпусі та ремінці, у робочому стані. Громадянин ОСОБА_11 пояснив, що вказаний годинник придбав у свого знайомого ОСОБА_43 на прізвисько « ОСОБА_41 »;

- показах понятого свідка ОСОБА_14 , який поставив свій підпис, як учасник слідчої дії в протоколі огляду місця події, а саме: приміщення поліцейської станції ВП №2 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області з приводу наручного годинника марки «Casio», в якому знаходився свідок, який представився ОСОБА_11 , що добровільно видав його слідчому;

- протоколі огляду місця події від 03.07.2023 та фото таблицею до нього відповідно до якого ОСОБА_9 вказав на пішохідну неасфальтовану доріжку між житловим багатоквартирним будинком за адресою: АДРЕСА_2 як на місце, де відкрито заволоділи його наручним годинником.

Також, судом першої інстанції в ході судового розгляду був допитаний експерт ОСОБА_45 , яка вказала, що відповідно до висновку вказаної експертизи вартість майна визначалася згідно із загальноприйнятими методами проведення судово-товарознавчих експертиз та з огляду на методичні рекомендації з визначення вартості майна.

У зв`язку з чим, суд першої інстанції зауважив про те, що з урахуванням конкретних обставин провадження, підстав для визнання висновку експерта №20984 від 11.07.2023 за результатами проведеної ННЦ «Інститут судових експертиз ім. Засл.проф. М.С.Бокаріуса» судової товарознавчої експертизи недопустимим доказом, відсутні.

Цей доказ отримано під час досудового слідства із дотриманням вимог кримінального процесуального закону. Те, що речові докази та матеріали провадження не надавалися безпосередньо експертові, не є підставою для визнання висновку товарознавчої експертизи недопустимим доказом, як зазначала захисник у своєму клопотанні.

Судом першої інстанції під час судового розгляду належним чином проаналізовано та надано оцінку доказам, які визнані ним достовірними на підставі яких було і обґрунтовано оскаржуване рішення.

Колегія суддів вважає, що досудове розслідування та судовий розгляд проведено з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, а висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину, ґрунтуються на зібраних у справі доказах, які відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються сукупністю досліджених у судовому засіданні та оцінених судом з точки зору належності, допустимості достовірності, достатності та взаємозв`язку й детально наведених у вироку доказах.

Щодо доводів апеляційної скарги захисника про відсутність обґрунтування та зазначення способу розрахунку приєднання невідбутої частини покарання у виді обмеження волі до призначеного покарання у виді позбавлення волі при визначення судом першої інстанції остаточного покарання,, відповідно до положень статті 71 КК України, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, оскільки як мотивувальна частина оскаржуваного вироку, так її резолютивна частина містить посилання на положення частини 1 статті 72 КК України, якою передбачено правила складання покарань.

Крім того, колегія суддів вважає необґрунтованими посилання захисника про невірне зарахування судом першої інстанції строку попереднього ув`язнення з моменту фактичного затримання ОСОБА_8 , з огляду на те, що матеріали судового провадження містять копію ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 19 липня 2023 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Суд апеляційної інстанції критично ставиться до посилання захисника на неповне викладення судом першої інстанції показів свідків та потерпілого, наявність у цих показах суперечностей, та вважає їх суто суб`єктивними, які спростовуються технічними записами судових засідань. Під час яких, захисник ставила провокаційні питання, а міркування учасників судового розгляду сприймала, як відповіді на її питання.

Колегія суддів, звертає увагу на те, що під час судового розгляду судом першої інстанції обвинувачений ОСОБА_8 не заперечував факт заволодіння годинником потерпілого ОСОБА_9 , у зв`язку з чим, захисник заявляла клопотання про перекваліфікацію дій обвинуваченого з частини 4 статті 186 КК України на частину 2 статті 190 КК України, в задоволенні якого судом першої інстанції відмовлено, з належним обґрунтуванням прийнятого рішення.

Також, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні клопотання захисника про визнання неналежними та недопустимими доказами: заяви ОСОБА_11 , який добровільно видав працівникам поліції годинник в якій не співпадає дата придбання ОСОБА_11 годинника; постанови про уточнення даних від 14 липня 2023 року, в якій уточняються фактичні обставини справи, що не передбачено статтею 110 КПК України; протоколу огляду місця події від 03.07.2023, який не відповідає статті 104 КПК України; протоколу огляду предмета від 06.07.2023, який складено в порядку статті 237 КПК України відповідно до якого потерпілий впізнав свій годинник, однак така дія не відповідає вимогам закону, вказана дія повинна бути проведена відповідно до положень статті 229 КПК України; висновку експерта №20984 товарознавчої експертизи від 11.07.2023 в якому зазначено використання постанови про призначення експертизи та методики оцінки вартості, що викликає сумніви у повноті дослідження, об`єктивності оцінки та реальному аналізі конкретного речового доказу, та вважає його обґрунтованим та належним чином мотивованим.

Посилання захисника на наявність суперечливих показів потерпілого та свідків щодо форми циферблату годинника, на думку суду апеляційної інстанції, жодним чином не впливають на кваліфікацію вчиненого ОСОБА_8 злочину, оскільки заволодіння обвинуваченим годинником підтверджуються зібраними та дослідженим судом доказами і не заперечуються самим обвинуваченим.

Крім того, матеріалами судового провадження спростовується твердження захисника про те, що перебування речового доказу у потерпілого, що на її думку ґрунтується лише на припущеннях, оскільки в матеріалах судового провадження міститься зберігальна розписка потерпілого ОСОБА_9 від 11.07.2023 , відповідно до якої, потерпілий повідомлений про кримінальну відповідальність за частиною 1 статті 388 КК України та зобов`язується його зберігати.

Колегія суддів критично відноситься до доводів захисника про необхідність скасування вироку і призначення нового судового розгляду у суді першої інстанції, так як судом повністю дотримані вимоги чинного законодавства, досліджено усі обставини кримінального провадження та оцінено надані докази з точки зору належності, допустимості і достовірності, а сукупність наданих стороною обвинувачення доказів, з точки зору достатності та взаємозв`язку.

З огляду на викладене, суд апеляційного інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо визнання ОСОБА_8 винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною 4 статті 186 КК України, вважає, що доводи захисника про незгоду з оскаржуваним вироком суду першої інстанції, у зв`язку з неповнотою судового розгляду, мають суто суб`єктивний та безпідставний характер, оскільки обставини скоєного злочину охоплюються викладенням фактичних обставин справи при формулюванні обвинувачення, які були в повному обсязі враховані судом першої інстанції.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б підставами для скасування оскаржуваного вироку за доводами апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 .

Керуючись статтями 405; пунктом 1 частини 1 статті 407; 418; 419 КПК України, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Ленінського районного суду м. Харкова від 21 березня 2025 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а особою, яка тримається під вартою, у той же строк з моменту отримання копії ухвали.

Головуючий:

Судді: