Справа № 359/1302/21
Провадження № 1-кп/359/86/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2025 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні з технічною та відео фіксацією в залі суду клопотання адвоката ОСОБА_5 , про звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження № 0000172 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.09.2020, у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до відповідальності, на підставі ст. 49 КК України, по обвинуваченню,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лісниче, Бершадського району, Вінницької області, українця, громадянина України, працюючого головним державним інспектором відділу митного оформлення № 1 митного посту «Аеропорт Бориспіль», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушенні, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України,

в с т а н о в и в:

На розгляді Бориспільського міськрайонного суду Київської області перебуває зазначене кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушенні, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України.

Як вбачається із обвинувального акту, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституція України зобов`язує посадових осіб органів державної влади діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду та правоохоронних органів», митні органи віднесено до правоохоронних органів.

У свою чергу, на всіх посадових осіб поширюються вимоги та обмеження, встановленні Законом України «Про запобігання корупції». Так, згідно положень ст. ст. 3, 22, 24 Закону України «Про запобігання корупції», службовими особами митних органів забороняється використовувати свої службові повноваження або своє становище та пов`язані з цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб, а у разі надходження пропозиції щодо неправомірної вигоди або подарунка, незважаючи на приватні інтереси, такі особи зобов`язані невідкладно вжити таких заходів: відмовитись від пропозиції за можливості ідентифікувати особу, яка зробила пропозицію; залучити свідків, якщо це можливо, у тому числі з числа співробітників правоохоронних органів; письмово повідомити про пропозицію безпосереднього керівника або керівника відповідного органу, спеціально уповноваженого суб`єкту у сфері протидії корупції.

Відповідно до посадової інструкції ОСОБА_4 , затверджена в.о. начальника Київської митниці Держмитслужби І.Катамадзе, п. 4 права (крім, передбачених статтею 7 Закону України «Про державну службу»). Вживати (у тому числі спільно з правоохоронними та іншими державними органами поза зоною митного контролю) заходи щодо виявлення, попередження та припинення порушень митних правил, зокрема проводити огляд (переогляд), здійснювати взяття проб (зразків) товарів, проводити усне опитування громадян та посадових осіб підприємств, застосовувати форми митного контролю, передбачені частиною першою (крім пункту 7, 9) статті 336 Митного кодексу України, у тому числі з визначенням додаткових митних формальностей за результатами самостійного аналізу та оцінки ризиків, застосовувати засоби забезпечення ідентифікації, а також користуватися правами, передбаченими статтею 333 Митного кодексу України. Проводити процесуальні дії у справах про порушення митних правил, складати протоколи про порушення митних правил, протоколи про тимчасове вилучення товарів, транспортних засобів і документів, протоколи опитування осіб, що притягаються до відповідальності/свідків/ інших осіб, витребувати документи, необхідні для провадження у справі про порушення митних правил, надавати доручення (розпорядження, вказівки) під проведення окремих процесуальних дій згідно зі статтею 518 Митного кодексу України, а також у разі проведення заходів згідно із статтями 456 і 457 Митного кодексу України. Крім того, користується всіма правами, передбаченими Положенням про відділ оперативного реагування № 2 (Аеропорт Бориспіль) управління протидії митним правопорушенням та контрабанді Київської митниці Держмитслужби.

ОСОБА_4 , будучи службовою особою правоохоронного органу, обіймаючи посаду головного державного інспектора відділу митного оформлення № 1 митного посту «Аеропорт Бориспіль», 06.10.2020 близько 18.50 год., порушуючи вимоги ст.ст. 8, 19, 68 Конституції України, ст.ст. 3, 22 Закону України «Про запобігання корупції», ст.ст. 1, 6, 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Посадової інструкції головного державного інспектора відділу митного оформлення № 1 митного посту «Аеропорт Бориспіль», усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою незаконного збагачення, керуючись раніше виниклим корисливим мотивом, перебуваючи на території відділу митного оформлення № 1 митного посту Аеропорт Бориспіль» Київської митниці ДФС, діючи свідомо, навмисно та супереч інтересам служби, маючи повноваження на документування адміністративних правопорушень, пов`язаних з митним оформленням, зупинив ОСОБА_6 , для перевірки багажу та поданої декларації. Після проведення огляду багажу, повідомив останню про наявність порушень, необхідність вилучення її багажу і складення протоколу про адміністративне правопорушення. Однак за умови надання ОСОБА_6 неправомірної вигоди у вигляді грошових коштів у розмірі 100 доларів США (що відповідно до курсу НБУ 06.10.2020 становить 2840 гривень 09 копійок), останню не буде притягнуто до адміністративної відповідальності. Того ж дня, о 18.46 год. ОСОБА_4 одержав від ОСОБА_6 для себе неправомірну вигоду у сумі 100 доларів США (що відповідно до курсу НБУ 06.10.2020 становить 2840 гривень 09 копійок) та використовуючи своє службове становище під час перевірки поданої декларації та багажу останньої, за наявності очевидних порушень митних правил, не вчинивши необхідних дій, надав дозвіл на проходження нею зони митного контролю.

Підставою для зміни підозри є те, що в ході досудового розслідування не встановлено попередньої змови ОСОБА_4 з будь якими особами при отриманні неправомірної вигоди.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується в одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе за не вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду будь яких дій з використанням службового становища, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України.

18.11.2025 у судовому засіданні захисник-адвокат ОСОБА_5 заявив клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_4 на підставі ч. 1 ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000172 від 21.09.2020, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України. В обґрунтування заявленого клопотання адвокат вказав, що інкриміноване обвинуваченому ОСОБА_4 кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 368 КК України - є кримінальним правопорушенням. На даний час з часу встановлення події вчинення правопорушення 06.10.2020 минуло п`ять років. При цьому протягом цього строку ОСОБА_4 не вчиняв нового злочину та не ухилився від слідства або суду. Строки у цьому кримінальному провадженні не зупинялись і не переривались. Враховуючи викладене, з огляду на положення п. 3 ч. 1 ст. 49 КК, адвокат просить звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності та закрити кримінальне провадження щодо нього у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до відповідальності.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав клопотання свого захисника та погодився на закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав, на підставі положень ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності. Також обвинувачений ОСОБА_4 підтвердив, що процедура та наслідки закриття кримінального провадження йому роз`яснені та зрозумілі. Тому просив клопотання його захисника задовольнити.

Прокурор у судовому засіданні проти звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності не заперечував. Вважав, що клопотання підлягає задоволенню, оскільки воно відповідає вимогам закону.

Суд, ознайомившись зі змістом клопотання, заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження в необхідному обсязі, прийшов до висновку про необхідність закриття кримінального провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_4 виходячи із наступного.

Кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону (ч. 1 ст. 21 КПК України).

Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно з ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

У п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України закріплено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло: п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.

За змістом зазначеної норми звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є обов`язковим і застосовується за таких умов: 1) вчинення особою злочину; 2) з дня вчинення злочину до набрання вироком законної сили минули визначені ч. 1 ст. 49 КК строки давності; 3) особа не ухилялася від досудового слідства або суду; 4) особа до закінчення зазначених у ч. 1 ст. 49 КК строків не вчинила нового нетяжкого злочину, тяжкого чи особливо тяжкого злочину.

Звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених ч. 1 ст. 49 КК, за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого, засудженого на звільнення на підставі спливу строків давності.

У ч. 1 та ч. 4 ст. 286 КПК закріплено, що звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом. Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

При цьому, суд має з`ясувати думку сторін щодо закриття кримінального провадження за такою підставою, у разі згоди обвинуваченого (засудженого) розглянути питання про звільнення останнього від кримінальної відповідальності.

Отже, наявність цих умов є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Зі змісту обвинувального акта вбачається, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України, тобто в одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе за не вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду будь яких дій з використанням службового становища, карається штрафом від однієї тисячі до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або пробаційним наглядом на строк до трьох років, або позбавленням волі на строк від двох до чотирьох років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 368 КК України, відносяться до нетяжких кримінальних правопорушень.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 вчинено ним 06.10.2020.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами кримінального провадження, станом на день подання та розгляду цього клопотання, з дня вчинення інкримінованих обвинуваченому ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України, пройшло п`ять років.

При цьому, протягом цього строку ОСОБА_4 не вчинив нового кримінального правопорушення. Даних про те, що в зазначені строки ОСОБА_4 ухилявся від слідства чи суду матеріали кримінальних проваджень не містять. Вказаний строк не зупинявся та не переривався.

Судом також встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє свої права, визначені ч. 3 ст. 285 КПК України, підставу звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, яка є нереабілітуючою, а також наслідки закриття кримінального провадження з цієї підстави. Обвинувачений бажає бути звільненим від кримінальної відповідальності у зв`язку зі спливом строків давності.

Також суд зазначає, що за змістом статей 284-288 КПК підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах.

Отже, наявність таких умов є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності. Визнання підозрюваним, обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення як обов`язкової умови такого звільнення кримінальним процесуальним законом не передбачено.

Відповідно до положень ст. 63 Конституції України та ст. 18 КПК жодну особу не може бути примушено визнати свою вину у вчиненні кримінального правопорушення або примушено давати пояснення чи показання, які можуть стати підставою для її підозри або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення.

Виходячи з цих положень закону визнання винуватості є правом, а не обов`язком підозрюваного, обвинуваченого, а отже невизнання вказаною особою своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності її згоди на звільнення від кримінальної відповідальності не може бути перешкодою в реалізації ним свого права на таке звільнення та правовою підставою для відмови судом у задоволенні заявленого клопотання. Передбачений законом інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує такого звільнення з визнанням ним своєї вини у вчиненні злочину.

Таким чином, невизнання підозрюваним, обвинуваченим вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності його згоди на звільнення від кримінальної відповідальності у передбачених законом випадках, за умови роз`яснення йому судом суті підозри чи обвинувачення, підстав звільнення від кримінальної відповідальності та права заперечувати проти закриття кримінального провадження не є правовою підставою для відмови в задоволенні клопотання сторони кримінального провадження про таке звільнення. Саме такої правової позиції притримується Верховний Суд у своїх постановах (зокрема, справа № 552/5595/18, справа № 203/241/17, 730/67/16-к, 552/5595/18).

З огляду на викладене, звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України є безумовним, оскільки приводом для цього є саме закінчення передбачених законом України про кримінальну відповідальність строків, наданих державі для доведення вини особи у вчиненні кримінального правопорушення та притягнення її до кримінальної відповідальності у встановленому кримінальним процесуальним законом порядку.

Застосування вказаних положень кримінального закону для суду є обов`язковими і носять імперативний характер. В разі встановлення судом закінчення визначеного строку, безпідставної відмови у звільненні від відповідальності не допускається. Незгода потерпілого, не може бути підставою для відмови у звільненні особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Відмова суду у звільненні обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності буде порушенням його прав, що є неприпустимим виходячи з позиції Верховного суду, викладеної у постанові від 26.03.2020 (справа № 730/67/16-к).

Таким чином, норма ст. 49 КК України передбачає, що особа може бути звільнена від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, якщо саме з дня вчинення нею кримінального правопорушення минули певні строки. При цьому, заявлене клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності на стадії судового розгляду передбачає, що обвинувачений фактично відмовляється від свого права на повний судовий розгляд, а закриття кримінального провадження з цих підстав не вказує про його невинуватість, тобто не реабілітує його за вчинені дії.

До того ж сама норма ст. 49 КК України у своєму змісті закріплює те, що від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності особа може бути звільнена, якщо саме з дня вчинення нею кримінального правопорушення минули певні строки.

Тобто, обов`язковою умовою звільнення особи саме від кримінальної відповідальності, а не від покарання, на підставі ст. 49 КК України, є визнання факту, що така особа вчинила кримінальне правопорушення. Лише в такому випадку можливо обчислити відповідні строки давності.

При цьому за умови, що обвинувачений наполягає на звільненні його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, однак не визнає вину за пред`явленим обвинуваченням, не звільняє суд від обов`язку невідкладно розглянути таке клопотання та задовольнити його за наявності для цього підстав, та позбавляє можливості досліджувати докази у справі, враховуючи, що розгляд такого клопотання для суду є першочерговим.

З огляду на те, що на день розгляду клопотання закінчився строк давності притягнення обвинуваченого ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України, та беручи до уваги наявність його беззаперечної згоди, він підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за такий злочин на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України.

При цьому, згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України наслідком звільнення особи від кримінальної відповідальності є закриття судом кримінального провадження. Так, згідно з ч. 3 ст. 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

За таких обставин, суд, встановивши наявність передбачених законом підстав для звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, а також врахувавши відсутність заперечень зі сторони обвинуваченого, дійшов висновку про необхідність закриття кримінального провадження.

Враховуючи викладене, суд вважає, що клопотання захисника в інтересах обвинуваченого про звільнення від кримінальної відповідальності підлягає задоволенню, а кримінальне провадження належить закрити, відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Запобіжні заходи не обирались, підстав для їх обрання судом не встановлено.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Процесуальні витрати на залучення експертів відсутні.

Речові докази стороною обвинувачення не заявлено. Постанова про визнання речових доказів в матеріалах провадження та в реєстрі досудового розслідування відсутня.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 12, 49, ч. 1 ст. 368 КК України, ст.ст. 100, 284, 318, 323, 324, 350, 372, 376 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Клопотання адвоката ОСОБА_5 , про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_4 та закриття кримінального провадження № 0000172 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.09.2020, у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до відповідальності, задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України, на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000172 від 21.09.2020, закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Процесуальні витрати, у кримінальному провадженні відсутні.

Речові докази відсутні.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її проголошення через Бориспільський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя: ОСОБА_1