Провадження № 1-кп/127/939/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.12.2025 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

у складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.01.2018 за № 0000368, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Володимирівка Іллінецького району Вінницької області, з середньою спеціальною освітою, одруженого, працюючого, який є учасником бойових дій, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , несудимого,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Києва, з вищою освітою, одруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , громадянина України, несудимого,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Миронівка Київської області, з вищою освітою, розлученого, який має двох неповнолітніх дітей, військовослужбовця, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , громадянина України, несудимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 Кримінального кодексу України, -

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

Згідно обвинувального акту ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обвинувачуються в тому, що ОСОБА_5 разом з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у невстановленому місці та в невстановлені дату та час за спільною домовленістю вирішили вчинити пограбування, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

Задля реалізації вищевказаного злочинного умислу, вказані особи за допомогою мобільного телефону, який перебував у їхньому користуванні, під приводом продажу мобільного телефону марки «iPhone» за грошові кошти в сумі 5100 грн, домовились про зустріч, що мала відбутись 27.01.2018 близько 11:00 години поблизу буд. АДРЕСА_5 з раніше невідомим їм ОСОБА_7 .

Після чого, реалізовуючи спільний злочинний умисел, рухаючись по вул. Лялі Ратушної м. Вінниця на легковому автомобілі марки «AUDI» моделі «A6», номерний знак литовської реєстрації « НОМЕР_2 » під керуванням ОСОБА_4 , помітили раніше невідомого їм ОСОБА_7 .

Після чого, ОСОБА_3 разом із ОСОБА_5 , заздалегідь вийшли з автомобіля. В свою чергу, ОСОБА_4 , повільно продовживши рух автомобілем, проїхав повз потерпілого ОСОБА_7 та, розмовляючи з останнім по телефону, описав до якого авто необхідно йому підійти. В той час, коли потерпілий, будучи впевненим, що ОСОБА_4 шукає місце, щоб зупинити автомобіль, почав рухатись за машиною, ОСОБА_3 спільно з ОСОБА_5 , реалізовуючи спільний злочинний умисел, направлений на вчинення відкритого викрадення чужого майна, маючи на меті матеріально збагатитись, з корисливих спонукань, керуючись жагою до легкої наживи підбігли з-заду до ОСОБА_7 . Після чого, не говорячи, почали наносити удари руками та ногами в область голови та тулуба потерпілого, чим спричинили йому тілесні ушкодження згідно висновку експерта № 123 від 29.01.2018 у виді синця на обличчі справа, садна на слизовій оболонці правої щоки, травматичного сколу емалі 1-го зуба справа на верхній щелепі, які не являлись небезпечними для життя.

В подальшому, скориставшись тим, що потерпілий від нанесених ударів був дезорієнтований, ОСОБА_3 вирвав із його рук матерчату сумку коричневого кольору, в якій знаходились курячі яйця у кількості 10 шт., вартістю 27 грн, м`ясо свиняче вагою 2,5 кг, вартістю 250 грн, буханка хліба вартістю 15 грн та рибини «Карась» вагою 200 грам вартістю 5 грн.

В свою чергу, ОСОБА_4 , реалізовуючи спільний злочинний умисел, керуючи автомобілем марки «AUDI» моделі «A6», номерний знак литовської реєстрації « НОМЕР_2 », спостерігаючи за діями ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , спрямованими на відкрите заволодіння чужим майном, зупинився поблизу місця скоєння злочину і до повернення останніх знаходився за кермом вказаного автомобіля з увімкненим двигуном, з метою швидкого залишення місця події.

Заволодівши вищезазначеним майном, ОСОБА_3 разом із ОСОБА_5 побігли до автомобіля марки «AUDI» моделі «А6», номерний знак литовської реєстрації « НОМЕР_2 », за кермом якого перебував ОСОБА_4 .

Після того, як ОСОБА_5 разом з ОСОБА_3 сіли до салону вищевказаного автомобіля, ОСОБА_4 одразу ж розпочав рух автомобілем та на великій швидкості залишив місце події.

Після зникнення з місця події ОСОБА_5 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 розпорядились викраденим майном на власний розсуд, чим і завдали матеріальної шкоди потерпілому ОСОБА_7 на суму 297 грн.

Таким чином, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обвинувачуються у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 Кримінального кодексу України, - відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 показав, що 27.01.2018 він, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 приїхали в м. Вінницю. За кермом його автомобіля, а саме «Audi A6», номерний знак « НОМЕР_2 », перебував ОСОБА_4 , оскільки напередодні він з ОСОБА_5 випивали. В м. Вінниці вони зупинились біля магазину по вул. Лялі Ратушної з метою придбати цигарки. Тоді він і ОСОБА_5 вийшли з автомобіля, а ОСОБА_4 сказав, що стане далі, оскільки біля магазину не було місця, де припаркувати автомобіль. Коли вони виходили із автомобіля, їм на зустріч на мопеді їхав потерпілий ОСОБА_7 . Вони звернули на нього увагу, оскільки потерпілий зимою їхав на мопеді, що їй здалося дивним. Коли вони вийшли з магазину, побачили, що ОСОБА_4 ніяк не може нормально припаркуватися, а потерпілий ОСОБА_7 підходить до автомобіля та починає смикати за ручку автомобіля, однак віддчинити двері в потерпілого не вийшло, так як ОСОБА_4 продовжував рух. Він підійшов до ОСОБА_7 , який стояв вже в той момент позаду автомобіля, та запитав навіщо він ломиться до автомобіля. Після цього, потерпілий одразу ж вдарив його кулаком в обличчя від чого він послизнувся і впав. Тоді він піднявся та почав наносити потерпілому удари у відповідь та в них зав`язалась бійка та шарпанина. В цей час до них підійшов ОСОБА_5 та почав їх розбороняти. Після цього потерпілий побіг до будівлі « ІНФОРМАЦІЯ_4 », жінки почали кричати. ОСОБА_8 вже сидів в машині та він також почав іти до машини. По дорозі до машини підібрав сумку, яка лежала на дорозі, оскільки подумав, що сумка належить ОСОБА_5 , бо в нього була схожа сумка, підібрав ту сумку та сів до автомобіля. ОСОБА_4 весь цей час сидів в автомобілі. По дорозі він запитав ОСОБА_5 чи це його сумка, на що він відповів, що сумка не його. Коли вони виїхали на об`їзну дорогу в сторону м. Немирова, їх зупинили працівники поліції. Попередньої змови між ним, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 не було, він не мав на меті вчиняти грабіж, сумку він просто переплутав, вважаючи, що сумка належить ОСОБА_5 , тому взяв сумку, визнає себе винним в тому, що забрав сумку.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнав та пояснив, що напередодні вказаних подій він перебував в селі Росоша Липовецького району Вінницької області, оскільки там знаходиться будинок його батька. Перебував там з метою догляду за господарством. 26.01.2018 йому зателефонував ОСОБА_3 та повідомив, що він вживає спиртні напої та на наступний день планує поїхати у м. Вінницю, так як йому необхідно провідати матір та забрати речі. В ході розмови ОСОБА_9 попросив ОСОБА_4 сісти за кермо його автомобіля, на що останній погодився. На наступний день вранці до нього заїхав ОСОБА_3 разом із ОСОБА_5 ОСОБА_4 сів за кермо та вони поїхали у м. Вінницю. Саме в цей момент він і познайомився з ОСОБА_5 . Біля м. Вінниці вони заїхали на заправку « ІНФОРМАЦІЯ_5 » для того, щоб заправити автомобіль, так як у ОСОБА_3 були талони на бензин. Потім вони в`їхали у місто та направлялися в сторону району «Тяжилів», де проживала матір ОСОБА_3 . По дорозі ОСОБА_3 попросив заїхати у будь-який найближчий магазин для того, щоб придбати цигарки. По вулиці Лялі Ратушної ОСОБА_4 зупинився біля магазину « ІНФОРМАЦІЯ_6 ». ОСОБА_3 та ОСОБА_5 вийшли до магазину, а він поїхав далі, оскільки вулиця була вузькою, з правої сторони стояли автомобілі, тому не було місця, де можливо припаркувати автомобіль. Паркувався він десь приблизно 5-7 хвилин. Автомобіль припаркував за метрів 30-50 від місця висадки ОСОБА_3 та ОСОБА_5 . З автомобіля він не виходив та в дзеркала не дивився. В машині грала музика. Через декілька хвилин на переднє пасажирське сидіння сів ОСОБА_5 і через деякий час на заднє сидіння сів ОСОБА_3 . Після чого вони поїхали далі. Коли вони виїхали з вул. Лялі Ратушної, ОСОБА_3 повідомив, що біля магазину була шарпанина з невідомою особою. В ході розмови ОСОБА_3 повідомив ОСОБА_5 , що він підібрав його сумку, яка злетіла в процесі того, як ОСОБА_5 їх розбороняв, але ОСОБА_5 відповів що це не його сумка. Зрозумівши, що вказана сумка не ОСОБА_5 , вони хотіли її повернути, однак оскільки вони вже далеко від`їхали, вирішили повернути її пізніше, а саме ОСОБА_3 сказав, що пізніше залишить сумку охоронцю в магазині. В подальшому вони заїхали до матері ОСОБА_3 , де він забрав речі. Поки ОСОБА_3 був у матері, він перебував в автомобілі, а ОСОБА_5 виходив на вулицю палити цигарки. Після того, як ОСОБА_3 повернувся, вони поїхали в сторону села Турбів. На виїзді із міста їх зупинили працівники поліції. Особисто у нього жодних речей не вилучали, які саме речі були вилучені йому не відомо. Самої події штовханини з потерпілим він не бачив, оскільки перебував в автомобілі. Попередньої змови між ними не було і жодних доказів цього не надано, він не мав на меті вчиняти грабіж.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнав, показав, що напередодні він посварився з дружиною та зідзвонився з ОСОБА_3 . Під час розмови ОСОБА_3 запропонував йому поїхати до нього в село, на що він погодився. В селі він разом з ОСОБА_3 вживав алкогольні напої. В процесі розмови ОСОБА_3 повідомив, що на наступний день вони повинні з`їздити у м. Вінницю, так як ОСОБА_3 мав зустрітись із братом та заїхати до мами, а потім вони повернуться в село, зберуть речі та повернуться назад до м. Києва. Наступного дня вони заїхали за ОСОБА_4 та поїхали до м. Вінниці. За кермом перебував ОСОБА_4 . В м. Вінниці він попросив ОСОБА_4 заїхати в магазин щоб купити цигарок. Біля якого магазину вони зупинились, не пам`ятає. Так як не було місця де припаркуватись та було багато снігу, він разом з ОСОБА_3 пішли до магазину, а ОСОБА_4 поїхав паркувати автомобіль. ОСОБА_3 першим вийшов з магазину. Коли він вийшов з магазину, то побачив, що ОСОБА_3 розмовляє з потерпілим, однак до цього він потерпілого ніколи не бачив. Він стояв метрів 30 від них. Через декілька секунд почалась шарпанина, внаслідок якої ОСОБА_3 впав, а потерпілий опинився зверху. Тоді він підбіг до них, хотів відштовхнути потерпілого, але підслизнувся та впав. Після чого потерпілий втік, а він піднявся та пішов в машину. Він фізичну силу відносно потерпілого не застосовував. Через деякий час в машину сів ОСОБА_3 та вони поїхали. По дорозі він запитав ОСОБА_3 , що там трапилось з тим чоловіком, на що ОСОБА_3 сказав, що той ліз до машини. Він ні з ким ні про що не домовлявся, попередньої змови між ними не було, не мав на меті вчиняти грабіж.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 показав, що до події з обвинуваченими знайомий не був. За декілька днів до події в 2018 році він зателефонував по оголошенню, яке знайшов в інтернеті, щоб придбати собі мобільний телефон марки «iPhone». Домовившись про покупку мобільного телефону, вони домовились про зустріч 27.01.2048. На його думку, він розмовляв по телефону про покупку мобільного телефону з ОСОБА_5 , але він в цьому не впевнений. Зустрітися вони домовились на АДРЕСА_5 біля магазину " ІНФОРМАЦІЯ_7 ", наразі там магазин " ІНФОРМАЦІЯ_6 ". На зустріч з продавцем він йшов з ринку "Урожай", де купив яйця, м`ясо та рибу. Прийшовши на місце, він став очікувати продавця біля будівлі «Зал Царства свідків Єгови». Передзвонивши до продавця, той повідомив, що під`їжджає на машині та повідомив на якому автомобілі буде. Через деякий час він побачив автомобіль, описаний продавцем, однак наразі марку автомобіля він не пам`ятає, а пам`ятає лише те, що автомобіль був на литовських номерах та ніби колір був синій. Автомобіль зупинився приблизно за 50-100 метрів від нього, однак залишався заведеним. Він почав рухатись в сторону автомобіля. В цей час він побачив, що зверху, напроти нього біжить один чоловік, а потім зверху також спускається ще один чоловік. Вказаними чоловіками був ОСОБА_5 та ОСОБА_3 . Хто був в автомобілі він не розгледів, але вважає, що там перебував ОСОБА_4 . Підбігши до нього, ОСОБА_3 почав виривати у нього з рук сумку, в якій знаходились куплені ним продукти харчування, після чого почав його бити, а коли до них підійшов другий чоловік - ОСОБА_5 , то почав його штурхати та штовхати. В ході бійки він впав на землю та кричав. Удари йому наносив ОСОБА_3 , а саме наніс один удар рукою в обличчя від якого він впав на землю. Коли він впав, його сумка з продуктами випала у нього з рук. В цей час перехожі жінки почали кричати, що викличуть поліцію, він забіг до будівлі « ІНФОРМАЦІЯ_4 » та вже там викликав працівників поліції. В нього залишилась ручка від сумки та шапка одного з обвинувачених, оскільки при бійці з нього та з одного з обвинувачених злетіли шапки, він подумав, що це його шапка та схопив її з собою. Після затримання обвинувачених його сумку з продуктами знайшли у обвинувачених. Обвинувачений ОСОБА_3 відшкодував йому 10 000 гривень, 3500 відшкодував ОСОБА_5 . Також потерпілий відмовився від поданого ним раніше цивільного позову до обвинувачених. Просив суворо не карати обвинувачених.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_10 показала, що з обвинуваченими та потерпілим ні в яких відносинах не перебуває. Вони з подругою ОСОБА_11 були в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_6 », який знаходиться по АДРЕСА_1 та вийшовши з магазину пішли по вул. Лялі Ратушної. Коли вони майже пройшли будівлю «Зал Царства свідків Єгови» вони почули ззаду чоловічий голосний крик «Допоможіть, вбивають». Вони розвернулись і побачили, що зі сторони будинку вибігає потерпілий, а його наздоганяють двоє чоловіків. В подальшому, між ними почалась шарпанина, внаслідок чого потерпілий впав на землю, а ОСОБА_3 та ОСОБА_5 впали на нього. Потерпілий виривався та кричав. Вона з подругою почали йти в їхню сторону та кричати. Після цього, потерпілому вдалось вирватись і він почав знову тікати. Коли потерпілий забігав у ворота паркану, який огороджує «Зал Царства свідків ОСОБА_12 », ОСОБА_3 вирвав у потерпілого сумку, яка знаходилась у нього на плечі, а ремінець від сумки залишився на паркані, який огороджує «Зал Царства свідків ОСОБА_12 », після чого потерпілий забіг у будівлю «Зал Царства свідків ОСОБА_12 ». Після цього ОСОБА_3 та ОСОБА_5 почали тікати та коли ОСОБА_3 пробігав біля неї, сумка, яку він вирвав у потерпілого, випала з рук ОСОБА_3 та вона запитала чи це його сумка, на що ОСОБА_3 сказав що його та, схопивши сумку, сів в автомобіль "Ауді" темно-зеленого кольору, який стояв неподалік і автомобіль одразу поїхав. ОСОБА_13 сів на заднє сидіння автомобіля, а ОСОБА_5 сів на переднє пасажирське сидіння автомобіля. Вона не бачила, щоб потерпілого били чи наносили якісь удари, бачила лише шарпанину.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_11 показала, що з обвинуваченими та потерпілим ні в яких відносинах не перебуває. Вони з подругою ОСОБА_10 йшли з магазину по АДРЕСА_1 . Пройшовши будівлю «Зал Царства свідків Єгови», почули крик. Коли повернулись, побачили, що двоє чоловіків чи б`ють, чи шарпають іншого чоловіка. Потерпілий виривався, впав, після чого потерпілому вдалось вирватись та він побіг в будівлю «Зал Царства свідків Єгови». Після цього один із нападників побіг в автомобіль, а інший взяв сумку і почав покидати місце події. Коли біля них проходив інший нападник, який був невеликого зросту та одягнутий в чорну шапку, ОСОБА_10 запитала його, чи його це сумка, на що він відповів, що сумка його та пішов до автомобіля. Вона бачила автомобіль темно-зеленого кольору, який стояв біля будівлі «Зал Царства свідків Єгови», за декілька метрів від місця бійки. Спочатку в автомобіль сів один з нападників, який першим покинув місце бійки, а коли сів другий, автомобіль поїхав з місця події.

Окрім показань обвинувачених, потерпілого та свідків, судом відповідно до ч. 3 ст. 26 КПК України ретельно та безпосередньо були досліджені такі докази надані стороною обвинувачення:

витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, з якого вбачається, що відомості про кримінальне правопорушення зареєстровані 27.01.2018 за № 0000368;

протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 27.01.2018 з якого вбачається, що ОСОБА_7 просить прийняти міри до невідомих осіб, які близько 11:00 год. 27.01.2018 перебуваючи біля буд. АДРЕСА_5 заволоділи його сумкою в якій знаходились продукти харчування, а саме 2 кг. м`яса, 0,5 кг. риби, 1 батон, 10 яєць на загальну суму 850 грн.;

протокол огляду місця події від 27.01.2018, проведеного за участю потерпілого ОСОБА_7 в присутності понятих, з якого вбачається, що в приміщенні службового кабінету № 306 СВ Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області розташованого за адресою: АДРЕСА_6 , потерпілий ОСОБА_7 добровільно надав працівникам поліції шапку чорного кольору з вертикальним написом «ELLAN» , яку як він пояснив, зірвав із чоловіка, який на нього здійснив напад за адресою: АДРЕСА_5 . Крім того, ОСОБА_7 надав працівникам поліції ремінець коричневого кольору на краях якого наявні металеві карабінчики та вказав, що даний ремінець належить йому, та він залишився у нього в руках під час того, як з його рук невідомі особи вирвали матерчату сумку коричневого кольору з продуктами харчування. В подальшому, вище вказані речі були вилучені;

висновок судово-медичної експертизи № 123 від 29.01.2018 відповідно до якого, на підставі даних судово-медичного обстеження ОСОБА_7 , експерт прийшов до висновку, що у ОСОБА_7 були виявлені тілесні ушкодження - синець на обличчі справа, садно на слизовій оболонці правої щоки, травматичний скол емалі 1-го зуба справа на верхній щелепі. Вказані ушкодження у ОСОБА_7 , не являлись небезпечними для життя, належать до легких тілесних ушкоджень (п. 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України 17.01.1995), виникли від дії тупого твердого предмета (предметів), давністю утворення, можливо, в строк, вказаний в постанові про призначення експертизи - 27.01.2018;

протокол огляду місця події від 27.01.2018 з ілюстративною таблицею до нього, з якого вбачається, що в присутності понятих, оглянуто ділянку території розташованої на узбіччі траси М-12, 395 км., де знаходиться автомобіль марки «AUDI» моделі «А6», номерний знак литовської реєстрації « НОМЕР_2 » темно-зеленого кольору, який перебуває у користуванні ОСОБА_4 . Автомобіль знаходиться у відкритому стані. У багажнику автомобіля знаходиться целофановий пакет, в якому містяться особисті речі власника, набір інструментів у пластиковому боксі, барсетка шкіряна чорного кольору. У барсетці знаходяться такі речі: монети, пачка таблеток «Аналгін», пістолет «Форт 12» № НОМЕР_3 , у якому знаходиться магазин із трьома патронами, з одною гумовою кулею та двома залізними кулями. Вказаний пістолет разом з магазином та трьома патронами був вилучений та поміщений у спец. пакет НПУ ГСУ № 4410822. Також у багажнику було виявлено два автомобільні номерні знаки НОМЕР_4 , які в подальшому були вилучені та поміщені в спец. пакет НПУ ГСУ № 4446072. У салоні автомобіля, на підлозі між лівим заднім пасажирським сидінням та водійським сидінням було виявлено сумку виготовлену із тканини, коричневого кольору, на якій наявні потертості та тріщині у місті, де знаходяться ручки. Всередині вказаної сумки знаходились такі речі: паперовий конверт, пакет в якому міститься м`ясо, картонний лоток в якому містяться яйця в побитому стані, шапка зимова чоловіча чорного кольору із надписом "AGBO", пакет в якому знаходиться риба, дві перчатки з тканини чорного кольору, буханка хліба батон. Сумка із речами була вилучена. У бардачку автомобіля було виявлено мобільний телефон марки "Lenovo S650" IMEI: НОМЕР_5 у корпусі сірого кольору. У дверній карті автомобіля, поблизу водійських дверей було виявлено мобільний телефон марки «Samsung» IMEI: НОМЕР_6 у корпусі чорного кольору. Вказані мобільні телефони були вилучені та поміщені у спец. пакет НПУ ГСУ №4507713. У дверній карті водійських дверей було виявлено пару перчаток виготовлених із тканини, шкіри та пластику. Вказані перчатки були вилучені та поміщені у спец. пакет НПУ ГСУ №4496485. Біля автомобіля знаходились особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , який представився як ОСОБА_14 та зазначений в протоколі під вказаним прізвищем, та ОСОБА_4 . Крім того, в ході проведення слідчої дій був вилучений автомобіль марки «Audi» моделі «A6», номерний знак « НОМЕР_2 ». Також було зроблено змиви потожирової речовини із спускового гачка, рукоятки пістолета «Форт-12» та змиви потожирової речовини із керма та коробки переміни передач автомобіля «Audi A-6»;

ухвала слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 29.01.2018, якою надано дозвіл на проведення обшуку автомобіля «Audi» A-6 темно зеленого кольору, номерний знак Литовської Республіки НОМЕР_2 , який перебуває у користування громадянина ОСОБА_4 ;

заява-розписка ОСОБА_7 з якої вбачається, що ОСОБА_7 отримав від слідчого 200 г карасів маленьких, 2,5 кг м`яса свинини, 1 батон та 10 яєць;

протокол пред`явлення особи для впізнання від 27.01.2018 згідно якого, в присутності понятих свідок ОСОБА_10 впізнала за загальними рисами, а саме за формою обличчя, формою очей, статурою та одягом - особу під № 4 (зліва на право), де зайняв місце ОСОБА_3 , як особу, який 27.01.2018 по вул. Л. Ратушної в м. Вінниці вирвав сумку у невідомої особи та біг із сумкою в руках до автомобіля марки «AUDI» темного кольору н.з. « НОМЕР_2 »;

протокол пред`явлення особи для впізнання від 27.01.2018 згідно якого, в присутності понятих свідок ОСОБА_11 впізнала за загальними рисами, а саме за формою обличчя, формою очей та губ, статурою - особу під № 2 (зліва на право), де зайняв місце ОСОБА_3 , як особу, який 27.01.2018 по вул. Л. Ратушної в м. Вінниці біг із сумкою в руках до автомобіля марки «AUDI» темного кольору н.з. « НОМЕР_2 »;

протокол пред`явлення особи для впізнання від 27.01.2018 згідно якого, в присутності понятих потерпілий ОСОБА_7 впізнав за загальними рисами, а саме за зачіскою, зростом та одягом - особу під № 1 (зліва на право), де зайняв місце ОСОБА_3 , як особу, який 27.01.2018 по АДРЕСА_1 вирвав у нього сумку та наносив тілесні ушкодження;

протокол пред`явлення особи для впізнання від 27.01.2018 згідно якого, в присутності понятих потерпілий ОСОБА_7 впізнав за загальними рисами, а саме за формою обличчя, статурою та одягом - особу під № 1 (зліва на право), де зайняв місце ОСОБА_5 ( ОСОБА_14 ), як особу, який 27.01.2018 по вул. Л. Ратушної в м. Вінниці напав на нього;

протокол огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 27.01.2018 з якого вбачається, що здійснено огляд та тимчасове затримання транспортного засобу "Audi A6", державний номерний знак НОМЕР_2 , водієм якого є ОСОБА_4 ;

протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 27.01.2018 з якого вбачається, що працівниками патрульної поліції Вінницької області 27.01.2018 близько 12:40 год. затримано ОСОБА_4 . Під час затримання у ОСОБА_4 виявлено та вилучено посвідчення на його ім`я серії НОМЕР_7 , видане ІНФОРМАЦІЯ_8 ;

протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 27.01.2018 з якого вбачається, що працівниками поліції 27.01.2018 близько 12:40 год. затримано ОСОБА_5 ( ОСОБА_14 ). Під час затримання у ОСОБА_5 ( ОСОБА_14 ) виявлено та вилучено бувший у використанні мобільний телефон Nokia RM-944 IMEI1 НОМЕР_8 та IMEI2 НОМЕР_9 з двома сім картками абонентської мережі ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_9 » з номерами, які вказав ОСОБА_5 ( ОСОБА_14 ) НОМЕР_10 , НОМЕР_11 ;

постанова про уточнення анкетних даних від 29.01.2018 з якої вбачається, що уточнено анкетні дані ОСОБА_14 у кримінальному провадженні № 0000368 та в усіх складених відносно нього документах, в тому числі процесуальних, вважати його ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець м. Миронівки Київської області, українець, громадянин України, тимчасового не працюючий, одружений, маючий на утриманні двох неповнолітніх дітей 2005 та 2012 року народження, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_7 ;

протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 27.01.2018 з якого вбачається, що працівниками патрульної поліції 27.01.2018, близько 12:00 год. на об`їзній дорозі м. Вінниці затримано ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Під час обшуку ОСОБА_3 , у нього вилучено мобільний телефон марки «Meizu M2 Note», в корпусі білого кольору, IMEI НОМЕР_12 , IMEI 2: НОМЕР_13 , мобільний телефон «Nokia 1280», в корпусі чорного кольору, IMEI НОМЕР_14 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль марки «Audi A6» з реєстраційним номером Литовської Республіки;

висновок судово-балістичної експертизи № 50 від 16.02.2018 відповідно до якого, пістолет, який вилучений при огляді місця події від 27.01.2018, є ручною короткоствольною гладкоствольною вогнепальною зброєю - пристроєм «ФОРТ-12РМ», № НОМЕР_3 , калібру 9 мм P.A., виробництва КНВО «Форт», м. Вінниця, Україна, призначеним для стрільби патронами, спорядженими еластичними снарядами травматичної (несмертельної) дії, що відноситься до травматичної зброї з вогнепальним принципом метання снаряду. Даний пістолет придатний для стрільби. 3 (три) патрони, вилучені при огляді місця події від 27.01.2018, являються бойовими припасами та є: 1 (один) патрон з маркуванням «S&B 9 mm P.A. Blanc» є пістолетним патроном калібру 9 мм P.A., що виготовлений шляхом спорядження саморобним способом капсульованої гільзи шумового (холостого) пістолетного патрону промислового виробництва (АО «Sellier Bellot», Чеська Республіка), пороховим зарядом та снарядом виготовленим з гуми чорного кольору; 2 (два) патрони з маркуванням «SOBR 9 mm P.A.» є пістолетними патронами калібру 9 мм P.A., що виготовлені шляхом спорядження саморобним способом капсульованих гільз пістолетних патронів «несмертельної дії» калібру 9 мм P.A. промислового виробництва (TOB «СОБР», Україна), пороховими зарядами та снарядами виготовленими з металу сірого кольору діаметром 6 мм. 1 (один) патрон з маркуванням «S&B 9 mm P.A. Blanc» та 2 (два) патрони з маркуванням «SOBR 9 mm P.А.» придатні для стрільби;

ухвала слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 23.02.2018, якою слідчому Вінницького відділу поліції ГУ Національної поліції у Вінницькій області ОСОБА_15 та слідчому Вінницького відділу поліції ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_16 надано тимчасовий доступ до документів ПрАТ « ІНФОРМАЦІЯ_10 » адреса - АДРЕСА_8 , який містить інформацію щодо абонента НОМЕР_15 , яким користувалась невстановлена слідством особа, у період часу з 00:00 год. 20.01.2018 по 00:00 год. 28.01.2018, які містять інформацію у вигляді вхідних, вихідних дзвінків, дзвінків нульової тривалості, номера абонентів А та Б, тип з`єднання, дата та час з`єднання, тривалість, та адреса звідки здійснювався дзвінок;

ухвала слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 23.02.2018, якою слідчому Вінницького відділу поліції ГУ Національної поліції у Вінницькій області ОСОБА_15 та слідчому Вінницького відділу поліції ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_16 надано тимчасовий доступ до документів ПрАТ « ІНФОРМАЦІЯ_10 » адреса - АДРЕСА_8 ; ПрАТ " ІНФОРМАЦІЯ_11 ": АДРЕСА_9 ; ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_9 », АДРЕСА_10 , які містять інформацію щодо мобільного телефону, IMEI 1: НОМЕР_5 , IMEI 2: НОМЕР_6 , IMEI 3: НОМЕР_8 , IMEI 4: НОМЕР_9 , у період часу з 00:00 год. 20.01.2018 по 00:00 год. 28.01.2018, в друкованому та електронному вигляді, номера абонента А, абонента Б, типу з`єднання, дату та часу з`єднання, тривалості, IMEI мобільного телефону, яким користувався абонент А, азимуту та адреси базових станцій, мобільного термінала, з можливістю вилучення усієї документації з яких вони складаються та з можливістю визнання їх в якості доказів по даному кримінальному провадженні;

протокол тимчасового доступу до речей і документів, з описом до нього, відповідно до якого, на підставі ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 17.01.2018, в ПрАТ « ІНФОРМАЦІЯ_10 » отримано копії наявної у ПрАТ " ІНФОРМАЦІЯ_10 " інформації в електронному вигляді, що записана на електронний носій CD-R диск з надписом вих. 1947 - 1955/3/КТ та 1916/3/КТ з відповідною інформацією;

протокол тимчасового доступу до речей і документів від 01.03.2018, з описом до нього, відповідно до якого, на підставі ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 23.02.2018, у ТОВ " ІНФОРМАЦІЯ_9 " отримано інформацію в електронному вигляді, що записана на електронний носій CD-R диск з написом ВВП 01.03.2018 з відповідною інформацією;

протокол тимчасового доступу до речей і документів від 22.03.2018, з описом до нього, відповідно до якого, на підставі ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 23.02.2018, у ПрАТ " ІНФОРМАЦІЯ_10 " отримано інформацію в електронному вигляді, що записана на електронний носій CD-R диск з надписом вих. 6064-6073/3 КТ з відповідною інформацією;

постанова про визнання предмету речовим доказом та приєднання його до кримінального провадження від 17.02.2018, з якої вбачається, що мобільний телефон «Samsung GT-E1200I» в корпусі чорного кольору, мобільний телефон «LENOVO S650» в корпусі золотистого кольору, мобільний телефон «NOKIA RM 944» в корпусі чорного кольору і двома сім картами визнано речовими доказами у кримінальному проваджені;

протокол огляду предмету від 17.02.2018 відповідно до якого, в приміщенні кабінету № 318 СВ Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області оглянуто мобільний телефон «Samsung GT-Е12001» в корпусі чорного кольору, сім карта відсутня. Наявні ознаки експлуатації. Мобільний телефон «LENOVO S8650» в корпусі золотистого кольору. Сім карти відсутні. Скло із ознаками пошкодження. Наявні ознаки експлуатації. Мобільний телефон «NOKIA RM 944» в корпусі чорного кольору. У телефоні наявні дві сім карти мобільного оператора ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_12 ». Наявні ознаки експлуатації;

постанова про визнання предмету речовим доказом та приєднання його до кримінального провадження від 17.02.2018, з якої вбачається, що рукавиці - спец. пакет № 4496485, посвідчення водія НОМЕР_7 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - спец. пакет № 4221762, паперовий конверт із змивами з рукоятки пістолета, паперовий конверт із змивами з керма авто, паперовий конверт із змивом речовини із спускового гачка пістолета, паперовий конверт із змивом з поверхні ручки КПП визнано речовими доказами у кримінальному проваджені;

протокол огляду предмету від 17.02.2018 відповідно до якого, в приміщенні кабінету № 318 СВ Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області оглянуто рукавиці - спец пакет № 4496485, посвідчення водія НОМЕР_7 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - спец пакет № 4221762, паперовий конверт із змивами з рукоятки пістолета, паперовий конверт із змивами з керма авто, паперовий конверт із змивом речовини із спускового гачка пістолета, паперовий конверт із змивом з поверхні ручки КПП;

постанова про визнання предмету речовим доказом та приєднання його до кримінального провадження від 19.02.2018, з якої вбачається, що мобільний телефон «MEIZU» в корпусі білого кольору (корпус пластиковий, на фронтальній стороні телефону у нижній частині є напис «Samsung», сім карта мобільного оператора « ІНФОРМАЦІЯ_9 ») флеш карта «TRANSCED 8 GB» та чохол (з наявними ознаками експлуатації) мобільний телефон «NOKIA RM 647» в корпусі чорного кольору (корпус пластиковий, на передній поверхні над екраном наявний напис «NOKIA», на фронтальній стороні телефону у верхній частині напис «NOKIA», у телефоні наявна сім карта мобільного оператора ПрАТ « ІНФОРМАЦІЯ_10 » та наявні ознаки експлуатації), техпаспорт Н 118325, номерні знаки НОМЕР_4 (дані номерні знаки з ознаками експлуатації та деформовані) визнано речовими доказами у кримінальному проваджені;

протокол огляду предмету від 19.02.2018, відповідно до якого, в приміщенні кабінету № 318 СВ Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області оглянуто мобільний телефон «MEIZU» в корпусі білого кольору, сім карта мобільного оператора « ІНФОРМАЦІЯ_9 », флеш карта «TRANSCED 8 GB». Також наявний чохол. Мобільний телефон «NOKIA RM 647» в корпусі чорного кольору, з сім картою мобільного оператора ПрАТ « ІНФОРМАЦІЯ_10 ». Техпаспорт Н 118325. Дані предмети знаходяться у спец. пакеті НПУ ГСУ № 4508067. Також оглянуто номерні знаки НОМЕР_16 , які знаходяться у спец. пакеті НПУ ГСУ № 4446072. Дані номерні знаки з ознаками експлуатації та деформовані;

постанова про визнання предмету речовим доказом та приєднання його до кримінального провадження від 23.02.2018, з якої вбачається, що чорну матерчату шапку, яка має ознаки експлуатації, коричневу дорожню сумку із ознаками експлуатації визнано речовими доказами у кримінальному проваджені;

протокол огляду предмету від 23.02.2018, відповідно до якого, в приміщенні кабінету № 318 СВ Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області оглянуті чорна матерчата шапка, яка має ознаки експлуатації, а також коричнева дорожня сумка із ознаками експлуатації;

постанова про визнання предмету речовим доказом та приєднання його до кримінального провадження від 23.02.2018, з якої вбачається, що пістолет «ФОРТ 12 РМ» № НОМЕР_3 , калібру 9 мм Р.А. та 3 гільзи патронів 9 мм, які поміщено до спец. пакету № 2258541 визнано речовими доказами у кримінальному проваджені;

постанова про визнання предмету речовим доказом та приєднання його до кримінального провадження від 11.04.2018, з якої вбачається, що диск із файлами розширення Microsoft Office Exсel із назвою «[6886]-22.03.2018 11.11.53» та «6886-бс», «18890_20.01.2018_28.01.2018», «detail_result_05076» визнано речовим доказом;

протокол огляду предмету від 11.04.2018 відповідно до якого, в приміщенні кабінету № 318 СВ Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області оглянуто компакт диск сірого кольору на якому знаходяться 4 файли, в яких міститься інформація про дзвінки нульової тривалості, номера абонентів А та Б, типу з`єднання, дата та час з`єднання, тривалість та азимут, місця розташування станцій між абонентськими номерами, якими користувалися ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .

Разом з тим, суд зазначає, до протоколу огляду предмету від 11.04.2018, як і до будь-якого іншого протоколу, не долучено жодних відеозаписів, інших електронних файлів, що позбавляє суд можливості належним чином дослідити вказані докази та дати їм належну оцінку.

Протоколи проведення слідчих експериментів від 07.02.2018, 14.03.2018, 30.03.2018, 03.04.2018 суд до уваги не приймає через наявні підстави, передбачені ч. 1 ст. 87 КПК України, для визнання їх недопустимими, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню зокрема: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

Відповідно до вимог ст. 84 КПК доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Приписами ст. 86 КПК України передбачено, що доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийняття процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Відповідно до приписів ч.ч. 1, 6 ст. 240 КПК України, з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального провадження правопорушення, слідчий, прокурор має право провести слідчий експеримент шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань.

Про проведення слідчого експерименту слідчий, прокурор складає протокол згідно з вимогами КПК України, в якому докладно викладаються умови і результати слідчого експерименту.

Приписами ст.ст. 103, 104 КПК України передбачено, що процесуальні дії під час кримінального провадження можуть фіксуватися, зокрема у протоколі, у якому у випадках передбачених КПК України, фіксується хід і результати проведення процесуальної дії, в разі наявності, застосування технічних засобів фіксації процесуальної дії.

Відповідно до приписів ст.ст. 105, 106 КПК України особою, яка проводила процесуальну дію, до протоколу долучаються додатки, зокрема - аудіо -, відеозапис процесуальної дії, які повинні бути належним чином виготовлені, упаковані з метою надійного збереження, а також посвідчені підписами слідчого, прокурора, спеціалісті, інших осіб, які брати участь у виготовленні та/або вилучення таких додатків. До складу слідчої (розшукової дії) входять дії щодо належного упакування речей і документів.

Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що стороною обвинувачення в порушення вищезазначених положень КПК України, суду були надані лише протоколи проведення слідчих експериментів, без надання відповідних електронних носіїв - DVD - дисків, на яких містяться відеозаписи обставин проведення слідчих експериментів, які, в данному випадку, є невід`ємними додатками до вказаних протоколів, так як в протоколі не зафіксовано хід і результати проведення процесуальної дії, а зазначено лише посилання на електронний носій на якому міститься звуко - та відео - фіксація слідчого експерименту, а тому вказані протоколи не можуть вважатись допустимими доказами.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне, відповідно до приписів ч. 1 ст. 87 КПК України, визнати недопустимими доказами протоколи проведення слідчих експериментів від 07.02.2018, 14.03.2018, 30.03.2018, 03.04.2018.

На підставі досліджених судом доказів, показань обвинувачених, потерпілого та свідків, судом ретельно перевірені доводи сторони обвинувачення про винуватість ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та доводи сторони захисту про невинуватість обвинувачених.

Так, щодо твердження обвинуваченого ОСОБА_4 про недопустимість в якості доказу протоколу огляду місця події від 27.01.2018, оскільки вказана слідча дія була проведена з порушенням норм чинного законодавства, а саме обшук автомобіля проведений за відсутності ухвали слідчого судді та підстав, передбачених ст. 233 КПК, суд зазначає таке.

Як зазначено в ч. 1 ст. 234 КПК, обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.

При цьому перевірка наявності фактичних підстав для проведення обшуку передбачає з`ясування декількох обов`язкових складових, визначених законодавцем у ч. 5 ст. 234 КПК. Зокрема, відповідно до вказаної норми (в редакції чинній на момент проведення слідчої дії) слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про обшук, якщо прокурор, слідчий недоведе наявність достатніх підстав вважати, що: 1) було вчинено кримінальне правопорушення; 2) відшукувані речі і документи мають значення для досудового розслідування; 3) відомості, які містяться у відшукуваних речах і документах, можуть бути доказами під час судового розгляду; 4) відшукувані речі, документи або особи знаходяться у зазначеному в клопотанні житлі чи іншому володінні особи.

Крім того, ст. 233 КПК встановлено, що ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді.

Винятком з цього правила є невідкладні випадки, пов`язані з врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину. У такому разі прокурор, слідчий за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді. Слідчий суддя розглядає таке клопотання згідно з вимогами ст. 234 цього Кодексу, перевіряючи, крім іншого, чи дійсно були наявні підстави для проникнення до житла чи іншого володіння особи без ухвали слідчого судді.

Під «невідкладними випадками» необхідно розуміти лише такі зазначені в цій нормі виключні обставини, які існували на момент проникнення до житла чи іншого володіння особи та через терміновість унеможливлювали отримання в порядку, передбаченому КПК, відповідного дозволу слідчого судді.

Так, в межах досудового розслідування кримінального провадження, 27.01.2018 слідчим ВВП ГУНП у Вінницької області ОСОБА_17 в присутності понятих, за участю спеціаліста та інших осіб, проведено огляд автомобіля марки «Audi» моделі «A6» темно-зеленого кольору, номерний знак « НОМЕР_2 », в ході якого виявлено та вилучено: у багажнику автомобіля целофановий пакет, в якому містяться особисті речі власника, набір інструментів у пластиковому боксі, барсетка шкіряна чорного кольору. У барсетці знаходяться такі речі: монети, пачка таблеток «Аналгін», пістолет «Форт 12» № НОМЕР_3 , у якому знаходиться магазин із трьома патронами, з одною гумовою кулею та двома залізними кулями. Вказаний пістолет разом з магазином та трьома патронами був вилучений та поміщений у спец. пакет НПУ ГСУ № 4410822. Також у багажнику було виявлено два автомобільні номерні знаки НОМЕР_4 , які в подальшому були вилучені та поміщені в спец. пакет НПУ ГСУ № 4446072. У салоні автомобіля, на підлозі між лівим заднім пасажирським сидінням та водійським сидінням було виявлено сумку виготовлену із тканини, коричневого кольору, на якій наявні потертості та тріщини у місці, де знаходяться ручки. Всередині вказаної сумки знаходились такі речі: паперовий конверт, пакет в якому міститься м`ясо, картонний лоток в якому містяться яйця в побитому стані, шапка зимова чоловіча чорного кольору із написом "AGBO", пакет в якому знаходиться риба, дві печатки з тканини чорного кольору, буханка хлібу - батон. Сумка разом із перерахованими речами була вилучена. У бардачку автомобіля було виявлено мобільний телефон марки "Lenovo S650" IMEI: НОМЕР_5 у корпусі сірого кольору. У дверній карті автомобіля, поблизу водійських дверей було виявлено мобільний телефон марки «Samsung» IMEI: НОМЕР_6 у корпусі чорного кольору. Вказані мобільні телефони були вилучені та поміщені у спец. пакет НПУ ГСУ №4507713. У дверній карті водійських дверей було виявлено пару перчаток виготовлених із тканини, шкіри та пластику. Вказані перчатки були вилучені та поміщені у спец. пакет НПУ ГСУ №4496485.

У даному випадку обшук автомобіля марки «Audi» моделі «A6» темно-зеленого кольору, номерний знак « НОМЕР_2 », було проведено до постановлення ухвали слідчого судді, оскільки в органу досудового розслідування були достатні підстави для проникнення до володіння особи, в даному випадку вказаного автомобіля, без ухвали слідчого судді, оскільки це було зумовлено збереженням речових доказів та безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину. При цьому, обшук проводився у присутності власника та користувача, а виявлені в ході обшуку речі визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.

Надалі, у відповідності до ч. 3 ст. 233 КПК України, після проведення слідчої дії, слідчий звернувся до слідчого судді із клопотанням про отримання дозволу на проведення обшуку постфактум, з метою легалізації його результатів, яке було задоволено ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 29.01.2018.

Таким чином, рішення слідчого про проведення невідкладного обшуку автомобіля марки «Audi» моделі «A6» темно-зеленого кольору, номерний знак « НОМЕР_2 » було предметом оцінки слідчого судді в порядку судового контролю, який встановив наявність достатніх підстав для проведення невідкладного обшуку.

Суд також вважає, що за обставин даної справи, на момент проведення обшуку автомобіля існували такі обставини, які унеможливлювали отримання слідчим попередньо в порядку, передбаченому КПК, відповідного дозволу слідчого судді до проведення слідчої дії, оскільки будь-яке зволікання із проведенням обшуку в той же день, коли обвинувачених було затримано, могло призвести, до втрати важливих доказів у справі.

Отже, проведення обшуку до постановлення ухвали слідчого судді, не свідчить про його незаконність, оскільки надалі такий дозвіл було отримано в порядку ч. 3 ст. 233 КПК.

Щодо клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про визнання доказів недопустимими, на підставі ч. 3 ст. 89 КК України, а саме в зв`язку із відсутністю у матеріалах кримінального провадження постанови про призначення групи слідчих, яка також і не була відкрита стороні захисту відповідно до вимог ст. 290 КПК України, що дає підстави вважати усі докази, надані стороною обвинувачення, такими, що зібрані неуповноваженими особами (органом), а тому - недопустимими, суд зазначає таке.

Так, дослідивши матеріали кримінального провадження та надані до суду докази, судом встановлено, що згідно реєстру матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000368, 27.01.2018 до ЄРДР внесені відомості про кримінальне правопорушення за № 0000368. Того ж дня 27.01.2018 начальником СВ Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області видано доручення про проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000368.

Згідно вказаного доручення від 27.01.2018, начальник СВ Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області, відповідно до вимог ст. ст. 39, 214 КПК України доручив провести досудове розслідування за заявою ОСОБА_7 слідчому Вінницького відділу поліції ГУНП у Вінницькій області старшому лейтенанту поліції ОСОБА_18 (т. 7 а.с. 111).

Відповідно до ст. 2 КПК завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необгрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з ч. 1 ст. 3 КПК України (у редакції, чинній на час вчинення процесуальних дій), керівник органу досудового розслідування - начальник Головного слідчого управління, слідчого управління, відділу, відділення органу Національної поліції, органу безпеки, органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства, органу державного бюро розслідувань, органу Державної кримінально-виконавчої служби України, підрозділу детективів, підрозділу внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України та його заступники, які діють у межах своїх повноважень; слідчий - службова особа органу Національної поліції, органу безпеки, органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства, органу державного бюро розслідувань, органу Державної кримінально-виконавчої служби України, підрозділу детективів, підрозділу внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України, уповноважена в межах компетенції, передбаченої цим Кодексом, здійснювати досудове розслідування кримінальних правопорушень (пункти 8, 17).

За приписами п. 1 ч. 2 ст. 39 та ч. 1 ст. 214 КПК України (у редакції, чинній на час вчинення процесуальних дій), керівник органу досудового розслідування уповноважений визначати слідчого (слідчих), який здійснюватиме досудове розслідування, а у випадках здійснення досудового розслідування слідчою групою - визначати старшого слідчої групи, який керуватиме діями інших слідчих, належить до компетенції керівника органу досудового розслідування. Відсторонювати слідчого від проведення досудового розслідування відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 39 КПК керівник органу досудового розслідування має право лише вмотивованою постановою, як і призначати іншого слідчого за наявності підстав, передбачених цим Кодексом, для його відводу або у разі неефективного досудового розслідування.

Таким чином, системне тлумачення зазначених норм свідчить про те, що законодавець у своїй термінографічній практиці застосовує словосполучення "визначати слідчого" та "призначати слідчого" як синонімічного змісту терміни, що мають тотожне семантичне значення стосовно визначення обсягу, форми та змісту дій, які вони характеризують.

Статтею 110 КПК України встановлено, що процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду. Рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне.

Така специфічна процесуальна форма рішення про визначення групи слідчих, які здійснюватимуть відповідні повноваження у конкретному кримінальному провадженні, як постанова вбачається із тлумачення положень ч. 2 ст. 39, ч. 1 ст. 214 КПК у взаємозв`язку з положеннями ст. 110 цього Кодексу.

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного суду в постанові від 04.10.2021 у справі № 724/86/20 в контексті застосування приписів ст. 110 КПК виходила з того, що зміст і значення процесуального рішення у формі постанови визначає не виключно його назва, а зміст, структура і обсяг викладеної у процесуальному рішенні інформації про визначення групи слідчих у кримінальному провадженні з огляду на приписи зазначеної статті кримінального процесуального закону.

Отже, процесуальне рішення керівника відповідного органу досудового розслідування про визначення групи слідчих, які здійснюватимуть досудове розслідування, старшого слідчої групи, який керуватиме діями інших слідчих, має відповідати вимогам ст. 110 КПК. При цьому, враховуючи вимоги ч. 6 вказаної статті, таке рішення повинно бути виготовлене на офіційному бланку та підписане службовою особою, яка його прийняла.

Застосування належної правової процедури означає здійснення справедливого правосуддя згідно з визначеними загальними засадами кримінального провадження для досягнення мети і вирішення його завдань. Дотримання встановленої правової процедури здійснення слідчих (розшукових) дій означає, що дії процесуальних суб`єктів мають відповідати вимогам закону. Такі дії мають здійснюватися на підставі законних повноважень щодо вирішення конкретного процесуального завдання, яке постає перед органом досудового розслідування на певному етапі кримінального провадження.

Виконання вимог кримінального процесуального закону забезпечується дотриманням кримінальної процесуальної форми, тобто пов`язане з дотриманням гарантій прав і свобод учасників кримінального провадження щодо будь-яких дій та рішень владних суб`єктів кримінального провадження, зокрема: щодо гарантій оскарження і можливості перевірки законності таких рішень, перевірки безсторонності та об`єктивності владних суб`єктів.

Дотримання належної правової процедури здійснення слідчих дій, крім іншого, означає їх виконання спеціально уповноваженою в конкретному провадженні особою, що має забезпечувати його відповідність стандартам захисту прав людини, єдність змісту та форми кримінального провадження, налагоджену взаємодію верховенства права і законності, що в результаті врівноважує приватні та публічні (суспільні) інтереси заради досягнення цих завдань.

Водночас витяг з ЄРДР не може замінити процесуального рішення про визначення групи слідчих у кримінальному провадженні.

Відповідно до п. 1 глави 2 Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генерального прокурора від 30 червня 2020 року № 298 (далі Положення), до Реєстру вносяться відомості, у тому числі, про прізвище, ім`я, по батькові керівника органу прокуратури, прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого, детектива, керівника органу дізнання, дізнавача (уповноваженої особи інших підрозділів), який вніс відомості до Реєстру та/або розпочав досудове розслідування та/або здійснює досудове розслідування чи процесуальне керівництво.

Витяг з ЄРДР - це згенерований програмними засобами ведення Реєстру документ, який засвідчує факт реєстрації в Реєстрі відомостей про кримінальне правопорушення, отриманих за визначеними у пункті 3 цієї глави параметрами, які є актуальними на момент його формування (п. 2 глави 4 Положення).

Таким чином, витяг з ЄРДР не може замінити постанову керівника відповідного органу прокуратури про призначення прокурора або групи прокурорів чи постанову керівника відповідного органу досудового розслідування про призначення слідчого або групи слідчих, які здійснюватимуть повноваження прокурорів чи слідчих у конкретному кримінальному провадженні, оскільки він не є кримінально-процесуальним рішенням, яке породжує зазначені правові наслідки в кримінальному провадженні.

На підставі викладеного вище, Об`єднана палата дійшла висновку, що процесуальне рішення про визначення групи слідчих, які здійснюватимуть досудове розслідування, визначення старшого слідчої групи, який керуватиме діями інших слідчих, має прийматися у формі, яка повинна відповідати визначеним кримінальним процесуальним законом вимогам до процесуального рішення у формі постанови.

При цьому таке процесуальне рішення необхідно долучати до матеріалів досудового розслідування для підтвердження наявності повноважень слідчих, які здійснюють досудове розслідування.

В аспекті застосування приписів ч. 2 ст. 39, ч. 1 ст. 214 КПК у взаємозв`язку з положеннями ст. 110 цього Кодексу недотримання належної правової процедури тягне за собою порушення гарантованого кожному ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод права на справедливий суд.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності винуватості особи тлумачяться на її користь.

За змістом статей 86, 87 КПК доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом, невід`ємною складовою якого є здійснення процесуальних дій уповноваженою на те особою в конкретному кримінальному провадженні. Збирання доказів неуповноваженою особою є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону в аспекті застосування приписів статей 412, 438 КПК.

Підсумовуючи викладене, Об`єднана палата дійшла висновку, що у разі використання слідчим повноважень з проведення досудового розслідування без винесення процесуального рішення про визначення групи слідчих, до складу якої він входить на підставі такого процесуального рішення, він є неналежним суб`єктом проведення процесуальних дій.

Відсутність такого процесуального рішення в матеріалах кримінального провадження обумовлює недопустимість доказів, зібраних під час досудового розслідування, як таких, що зібрані особою, яка не мала на те законних повноважень.

Суд звертає увагу, що всі процесуальні дії в даному кримінальному провадженні здійснювалися різними слідчими, однак в матеріалах кримінального провадження відсутнє процесуальне рішення керівника органу досудового розслідування - постанова, про призначення групи слідчих та визначення старшого цієї групи, що також підтверджується розділом ІІ реєстру матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні, в якому відомості про прийняття вказаного процесуального рішення відсутні.

Таким чином, наведені вище обставини, дають підстави вважати, що досудове розслідування у кримінальному провадженні проведено неуповноваженими на це особами, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та ст. 6 Конвенції з прав людини і її основоположних свобод.

Вказане також узгоджується з позиціями об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеною у постанові від 22 лютого 2021 року у справі № 754/7061/15 (провадження № 51-4584 кмо 18) та третьої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеною у постанові від 26 січня 2024 року у справі № 466/9158/14-к (провадження № 51-645 км 18).

Проаналізувавши зібрані дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності щодо обвинувачення ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 186 КК України, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Так, відповідно до п. 18-19 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01.11.1996 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» слідує, що при розгляді кримінальних справ суд має суворо додержуватись закріпленого у ч. 1 ст. 62 Конституції України принципу презумпції невинуватості, згідно з яким особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Статтею 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Визнання особи винуватою у вчиненні злочину може мати місце лише за умови доведеності її вини обвинувальним вироком суду.

Європейський суд з прав людини у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» вказував, що рівень певності, якого має досягати суддя за системою «внутрішнього переконання» чи системою «поза межами розумного сумніву», є важливим для постановлення справедливого рішення.

Отже, обвинувачення повинно довести «кожний факт», пов`язаний із злочином, щоб «не існувало жодної розумної підстави для сумнівів». Правило про тлумачення сумнівів на користь обвинуваченого по суті означає, що жодна з сумнівних обставин не може бути покладена в основу обвинувальних тез по справі, тобто воно висуває вимогу повної і безумовної доведеності обвинувачення. Ця вимога має на меті охорону законних інтересів обвинуваченого і служить гарантією досягнення істини у справі.

Таким чином, правило про тлумачення сумнівів на користь обвинуваченого виступає гарантією не тільки для обвинуваченого, воно служить також гарантією досягнення мети правосуддя. Завдяки даному правилу досягається об`єктивна істина, так як обвинувачення ґрунтується тільки на безсумнівних доказах і безспірних фактах.

Згідно з ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого, що узгоджується з практикою ЄСПЛ в справі «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» від 06.12.1988 (п.146), де Європейський Суд з прав людини встановив, що «принцип презумпції невинуватості» вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину; обов`язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь-який сумнів має тлумачитися на користь підсудного.

Відповідно до п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01.11.1996 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» слідує, що «згідно зі ст. 62 Конституції обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а також на доказах, одержаних незаконним шляхом. Докази повинні визнаватись такими, що одержані незаконним шляхом тоді, коли їх збирання й закріплення здійснено або з порушенням гарантованих Конституцією України прав людини і громадянина, встановленого кримінально-процесуальним законодавством порядку, або не уповноваженою на це особою чи органом, або за допомогою дій, не передбачених процесуальними нормами».

Крім того, стаття 6 § 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб «при виконанні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що підсудний скоїв злочин, оскільки обов`язок доведення лежить на обвинуваченні». ( АДРЕСА_11 , рішення від 06.12.1988 р.).

При цьому неприпустимо покладати на обвинуваченого (підсудного) доведення своєї невинуватості.

Тому суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість відносно сторони захисту і обвинувачення, створив їм під час судового розгляду усі необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків стосовно змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими кримінальним процесуальним законодавством.

Суд зазначає, що відповідальність за ч. 2 ст. 186 КК України настає за грабіж, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства, або вчинений повторно, або за попередньою змовою групою осіб.

Обвинуваченим ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 інкримінується вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 Кримінального кодексу України, - відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

При цьому, об`єктивною стороною грабежу є відкрите викрадення чужого майна, тобто вилучення майна в присутності власника або інших осіб, які усвідомлюють вчинення викраденення. Одночасно і особа, яка викрадає майно, усвідомлює, що її дії помічені іншими і оцінюються ними як викрадення, але вона ігнорує це. Відкритим визнається викрадення, що здійснюється у присутності інших осіб, які розуміють протиправний характер дій винного, а він, у свою чергу, усвідомлює цю обставину. Такими особами можуть бути особи, у власності, володінні чи під охороною яких знаходиться майно, на яке здійснюється посягання, очевидці. Однак до таких осіб не можуть бути віднесені співучасники грабіжника, а також інші особи, в силу певних зв`язків чи стосунків з якими винний розраховує на потурання з їхнього боку (не очікує будьякої протидії вчинюваному ним діянню).

Суб`єктивна сторона грабежу характеризується прямим умислом, тобто особа усвідомлює, що відкрито викрадає чуже майно, передбачає спричинення майнової шкоди власнику чи володільцю майна і бажає настання такої шкоди. При цьому грабіж, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого це грабіж, поєднаний з умисним заподіянням легкого тілесного ушкодження, що не спричинило короткочасного розладу здоров`я або незначної втрати працездатності.

Кваліфікуючи дії обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 сторона обвинувачення зазначає кваліфікуючу ознаку кримінального правопорушення - попередня змова групи осіб.

Суд зазначає, що зазначена форма співучасті передбачає існування домовленості між учасниками щодо всіх елементів злочину (об`єкту, місця, часу, способу вчинення, змісту виконуваних функцій).

Відповідно до ч. 2 ст. 28 КК України кримінальне правопорушення визнається вчиненим за попередньою змовою групою осіб, якщо його спільно вчинили декілька осіб (дві або більше), які заздалегідь, тобто до початку правопорушення, домовилися про спільне його вчинення.

Вчинення кримінального правопорушення за попередньою змовою групою осіб означає спільне вчинення кримінального правопорушення декількома (двома і більше) суб`єктами правопорушення, які заздалегідь домовились про спільне його вчинення. Домовитись про спільне вчинення кримінального правопорушення зазделегідь - означає дійти згоди щодо його вчинення до моменту виконання його об`єктивної сторони. Таким чином, ця домовленість можлива на стадії до готування правопорушення, а також у процесі замаху на правопорушення.

Як випливає із ч. 2 ст. 28 КК України, домовленість повинна стосуватися спільності вчинення правопорушення (узгодження об`єкта правопорушення, його характеру, місця, часу, способу вчинення, змісту виконуваних функцій тощо). Така домовленість може відбутися у будь-якій формі - усній, письмовій, за допомогою конклюдентних дій тощо.

Разом з тим, самими обвинуваченими заперечується факт попередньої змови на вчинення злочину, а в ході судового розгляду стороною обвинувачення не надано жодного доказу, що б підтверджували існування попередньої домовленості щодо вчинення грабежу.

Так, в ході судового розгляду кримінального провадження обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 послідовно заперечували вчинення ними інкримінованого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, - а саме заперечували факт спільної домовленості на вчинення пограбування потерпілого, поєднаного з насильством, а також безпосереднє вчинення ними грабежу.

При цьому ОСОБА_4 вказував, що коли вони під`їхали до магазину по АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 вийшли з автомобіля, а ОСОБА_4 із-за відсутності вільного місця проїхав далі по вулиці, припаркувавшись за декілька метрів від того місця, де вийшли ОСОБА_3 і ОСОБА_5 та весь час перебував в автомобілі. Зазначені обставини також підтвердили допитані в судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , а також потерпілий та свідки.

Вказані позиції обвинувачених та їх заперечення щодо причетності до вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, суд зобов`язаний взяти до уваги на підставі ч. 3 ст. 62 Конституції України та ст. 17 КПК України, враховуючи, що така позиція не спростовується належними та допустимим доказами наданими стороною обвинувачення.

Жодних доказів того, що обвинувачені за допомогою мобільного телефону, який перебував у їхньому користуванні, під приводом продажу мобільного телефону марки «iPhone» за грошові кошти в сумі 5100 грн, домовились про зустріч, що мала відбутись 27.01.2018 близько 11:00 години поблизу буд. АДРЕСА_5 з раніше невідомим їм ОСОБА_7 , стороною обвинувачення не надано.

З пред`явленого обвинувачення не вбачається, в яких саме діях обвинувачених полягало «відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене за попередньою змовою групою осіб» та як вони мали намір збагатитися за рахунок майна ОСОБА_7 .

Доказів на підтвердження наявності в діях обвинувачених об`єктивної сторони злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, стороною обвинувачення надано не було, а викладені в обвинувальному акті фактичні обставини кримінального правопорушення та дії обвинувачених, згідно яких пред`являється обвинувачення за ч. 2 ст. 186 КК України, об`єктивну сторону грабежу не утворюють.

Таким чином, аналіз сукупності доказів, наданих стороною обвинувачення дозволяє суду зробити висновок про те, що зазначені докази, не містять сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, які б доводили винуватість ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Крім того, грабіж з суб`єктивної сторони передбачає лише прямий умисел: особа усвідомлює, що посягає на чужу власність, відкрито вилучає чуже майно, на яке не має ніякого права, передбачає спричинення матеріальної шкоди в певному розмірі і бажає завдати таку шкоду.

Обов`язковими суб`єктивними ознаками грабежу є корисливий мотив - спонукання до незаконного збагачення за рахунок чужого майна та корислива мета - збагатитися самому або незаконно збагатити інших осіб, в долі яких зацікавлений винний.

Не утворюють складу грабежу протиправні дії, спрямовані на заволодіння чужим майном не з корисливою метою, а, наприклад, з метою його тимчасового використання з подальшим поверненням власнику або у зв`язку з передбачуваним правом на це майно. Залежно від обставин справи такі дії при наявності до того підстав підлягають кваліфікації за іншими статтями Кримінального кодексу. Привласнення знайденого або такого, що випадково опинилося у винного, не може розглядатися як грабіж.

Судом не встановлено наявність у діях обвинувачених хоча б одного із зазначених мотивів, як і не встановлено наявність умислу на вчинення інкримінованого їм злочину, отримання ними незаконного збагачення за рахунок чужого майна.

Суд зазначає, що спільна участь у вчиненні кримінального правопорушення передбачає: 1) об`єднання окремих зусиль кожного співучасника у взаємообумовлену злочинну діяльність усіх співучасників; 2) те, що вчинюване співучасниками кримінальне правопорушення є єдиним для них усіх; 3) спрямування зусиль кожного співучасника на досягнення загального результату кримінального правопорушення; 4) причинний зв`язок між діянням всіх співучасників і загальним злочинним результатом.

Однак, твердження сторони обвинувачення щодо узгодженості дій обвинувачених на вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, за обставин даної справи не знайшли підтвердження.

Будь-яких доказів на підтвердження наявності суб`єктивної частини злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, стороною обвинувачення суду не надано. А саме, жодні докази не підтверджують наявність у ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 умислу на отримання незаконного збагачення за рахунок чужого майна або інший корисливий мотив. Суду взагалі не надано належних доказів, які б прямо вказували, на що саме був направлений умисел ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 під час вчинення інкримінованого їм діяння за ч. 2 ст. 186 КК України. Висновок щодо умислу ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 суд змушений робити, проводячи системний аналіз всієї сукупності наданих доказів.

Також, сторона обвинувачення не надала будь-яких доказів на спростування показань ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 .

Під час судового розгляду, відповідно до вимог кримінального процесуального закону, забезпечивши принцип змагальності сторін та свободи в поданні сторонами своїх доказів, передбачений ч. 2 ст. 22 КПК України, згідно якої сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом, перевіривши та проаналізувавши надані сторонами докази, та надавши оцінку кожному з них і їх сукупності у взаємозв`язку, дотримуючись вимог статей 86, 87, 94 КПК України, здійснивши аналіз доказів, що були надані сторонами, суд дійшов висновку про те, що сторона обвинувачення не довела поза розумним сумнівом допустимими й достатніми доказами винуватість ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Аналіз досліджених доказів переконав суд у тому, що жоден з доказів, наданий стороною обвинувачення і перевірений в судовому засіданні, як окремо так і всі в сукупності, не можуть бути покладені в підтвердження вини ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 .

Згідно вимог ст. 17 КПК України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Відповідно ч. 2 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до кримінальної відповідальності лише на підставі тих доказів, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своєму рішенні, а згідно ч. 2 ст. 17 КПК ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Національне законодавство України повністю узгоджується і з прецедентною практикою ЄСПЛ, що сформульована зокрема у п. 43 рішення від 14.02.2008 в справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine) (з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом». При цьому розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом кримінального провадження, крім того, що інкримінований злочин вчинений і обвинувачений є винним у його вчиненні.

Відповідно до змісту ст. 92 КПК обов`язок доказування висунутого обвинувачення в кримінальному провадженні покладений на прокурора. Саме сторона обвинувачення повинна доводити винуватість особи поза розумним сумнівом, чого в даному кримінальному провадженні зроблено не було. У даній справі суд зі свого боку забезпечив сторонам усі можливості для реалізації своїх прав у судовому засіданні в рамках визначеної законом змагальної процедури в кримінальному процесі.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено те, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пункт 2 статті 6 Конвенції проголошує право на презумпцію невинуватості. В основі цього права лежить принцип, згідно з яким особа, яку обвинувачують у вчиненні кримінального правопорушення, має право на виправдувальний вирок у разі нестачі доказів проти неї і тягар подання достатніх доказів для доведення вини покладається на сторону обвинувачення.

Під час судового провадження суд, у відповідності з вимогами ст. 349 КПК України, дослідив докази у тому обсязі, як про це просили учасники судового провадження. Зокрема, допитав свідків, потерпілого, обвинувачених, дослідив інші надані сторонами докази.

Під час судового розгляду, відповідно до вимог кримінального процесуального закону, забезпечивши принцип змагальності сторін та свободи в поданні сторонами своїх доказів, передбачений ч. 2 ст. 22 КПК України, згідно якої сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом, перевіривши та проаналізувавши надані сторонами докази, та надавши оцінку кожному з них і їх сукупності у взаємозв`язку, дотримуючись вимог статей 86, 87, 94 КПК України, здійснивши аналіз доказів, що були надані сторонами, суд дійшов висновку про те, що сторона обвинувачення не довела поза розумним сумнівом допустимими й належними доказами винуватість ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, а надані стороною обвинувачення докази не спростовують дані висновки суду щодо наявності підстав для виправдання ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 .

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: 1) вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; 2) кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; 3) в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Відповідно до змісту ст. 92 КПК обов`язок доказування висунутого обвинувачення в кримінальному провадженні покладений на прокурора. Саме сторона обвинувачення повинна доводити винуватість особи поза розумним сумнівом, чого в даному кримінальному провадженні зроблено не було.

Пункт 2 статті 6 Конвенції проголошує право на презумпцію невинуватості. В основі цього права лежить принцип, згідно з яким особа, яку обвинувачують у вчиненні кримінального правопорушення, має право на виправдувальний вирок у разі нестачі доказів проти неї і тягар подання достатніх доказів для доведення вини покладається на сторону обвинувачення.

Винесення виправдувального вироку забезпечить дієву реалізацію одного із завдань кримінального провадження, передбаченогост. 2 КПК України: охорону прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, щоб жоден невинуватий не був засуджений.

З огляду на вищевикладене суд дійшов висновку, що обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 слід визнати невинуватими у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України, у зв`язку з недоведеністю, що в діянні обвинувачених є склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, слід виправдати.

Наявний в матеріалах кримінального провадження цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 до ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням, а також витрат на правову допомогу розгляду не підлягає, оскільки під час судового розгляду кримінального провадження ОСОБА_7 від позову відмовився.

Крім того, суд зазначає, що з характеристик, які містять в матеріалах справи, вбачається, що обвинувачені характеризуються позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебувають, не судимі.

Також судом встановлено, що згідно із протоколом затримання ОСОБА_3 був затриманий 27.01.2018 року та до нього був застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою. На підставі ухвали ІНФОРМАЦІЯ_13 від 23.03.2018 року запобіжний захід у виді тримання під вартою був змінений на домашній арешт.

Згідно із протоколом затримання ОСОБА_4 був затриманий 27.01.2018 року та до нього був застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою. На підставі ухвали ІНФОРМАЦІЯ_13 від 10.04.2018 року запобіжний захід у виді тримання під вартою був змінений на домашній арешт.

Згідно із протоколом затримання ОСОБА_19 був затриманий 27.01.2018 року. На підставі ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 29.01.2018 року відмовлено у застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Арешт накладений ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 30.01.2018, на тимчасово вилучені речі під час огляду місця події від 27.01.2018, а саме: два автомобільні номерні знаки НОМЕР_17 ; пістолет марки «Форт-12» №5993 з магазином та трьома патронами всередині; змиви потожирової речовини з спускового гачка та із рукоятки пістолета «Форт-12»; сумка коричневого кольору усередині із паперовим конвертом, шапкою зимовою чоловічою синього кольору, дві рукавиці чорного кольору; два мобільних телефони марки «Lenovo S-650» ІМЕІ НОМЕР_5 у корпусі сірого кольору, мобільний телефон марки «Samsyng» ІМЕІ НОМЕР_6 ; пара шкіряних рукавиць; змив потожирової речовини із коробки переміни передач; автомобіль марки «AUDI» моделі А-6 д.н.з. НОМЕР_2 темно-зеленого кольору, слід скасувати, оскільки в подальшому застосуванні арешту потреба відпала.

Арешт накладений ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 30.01.2018, на тимчасово вилучені речі під час складання протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, а саме затримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме: бувший у використанні мобільний телефон Nokia RM-944 ІМЕІ 1 НОМЕР_8 та ІМЕІ 2 НОМЕР_9 з двома сім картками абонентської мережі ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_9 » з номерами, які вказав ОСОБА_5 , НОМЕР_11 , слід скасувати, оскільки в подальшому застосуванні арешту потреба відпала.

Арешт накладений ухвалою ІНФОРМАЦІЯ_13 від 30.01.2018, на тимчасово вилучені речі під час огляду місця події від 27.01.2018, а саме: шапку чорного кольору з вертикальним написом «ELLAN» та ремінець коричневого кольору на краях якого наявні металеві карабінчики, слід скасувати, оскільки в подальшому застосуванні арешту потреба відпала.

Арешт накладений ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 30.01.2018, на тимчасово вилучені речі під час складання протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, а саме затримання ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: мобільний телефон марки «Meizu M2 Note», в корпусі білого кольору, ІМЕІ НОМЕР_12 , ІМЕІ 2: НОМЕР_13 , мобільний телефон NOKIA 1280, в корпусі чорного кольору, ІМЕІ НОМЕР_14 . Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль марки «AUDI А6» з реєстраційним номером Литовської Республіки, слід скасувати, оскільки в подальшому застосуванні арешту потреба відпала.

Арешт накладений ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 07.02.2018, на посвідчення на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , серії НОМЕР_7 , видане ІНФОРМАЦІЯ_8 , яке вилучене у ОСОБА_4 під час складання протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, слід скасувати, оскільки в подальшому застосуванні арешту потреба відпала.

Процесуальні витрати, а саме, документально підтверджені витрати на залучення експертів: висновок експерта від № 50 від 16.02.2018 в розмірі 858 грн 00 коп. слід компенсувати за рахунок коштів Державного бюджету України.

Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 Кримінального процесуального кодексу України.

Керуючись ст. 62 Конституції України, ч. 7 ст. 284, ст.ст. 100, 174, 368-371, 373-374, 376, 395 Кримінального процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 Кримінального кодексу України, та виправдати на підставі пункту 3 частини 1 статті 373 Кримінального процесуального кодексу у зв`язку з недоведеністю, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 Кримінального кодексу України.

ОСОБА_4 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 Кримінального кодексу України, та виправдати на підставі пункту 3 частини 1 статті 373 Кримінального процесуального кодексу у зв`язку з недоведеністю, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 Кримінального кодексу України.

ОСОБА_5 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 Кримінального кодексу України, та виправдати на підставі пункту 3 частини 1 статті 373 Кримінального процесуального кодексу у зв`язку з недоведеністю, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 Кримінального кодексу України.

Процесуальні витрати, а саме, документально підтверджені витрати на залучення експерта в розмірі 858 грн 00 коп. компенсувати за рахунок коштів Державного бюджету України.

Арешт, накладений ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 30.01.2018, на тимчасово вилучені речі під час огляду місця події від 27.01.2018, а саме: два автомобільні номерні знаки НОМЕР_17 ; пістолет марки «Форт-12» №5993 з магазином та трьома патронами всередині; змиви потожирової речовини з спускового гачка та із рукоятки пістолета «Форт-12»; сумка коричневого кольору усередині із паперовим конвертом, шапкою зимовою чоловічою синього кольору, дві рукавиці чорного кольору; мобільний телефон марки «Lenovo S-650» ІМЕІ НОМЕР_5 у корпусі сірого кольору, мобільний телефон марки «Samsyng» ІМЕІ НОМЕР_6 ; пара шкіряних рукавиць; змив потожирової речовини із коробки переміни передач; автомобіль марки «AUDI» моделі А-6 д.н.з. НОМЕР_2 темно-зеленого кольору - скасувати.

Арешт, накладений ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 30.01.2018, на тимчасово вилучені речі під час складання протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, а саме затримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме: бувший у використанні мобільний телефон Nokia RM-944 ІМЕІ 1 НОМЕР_8 та ІМЕІ 2 НОМЕР_9 з двома сім картками абонентської мережі ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_9 » з номерами, які вказав ОСОБА_5 НОМЕР_10 , НОМЕР_11 - скасувати.

Арешт, накладений ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 30.01.2018, на тимчасово вилучені речі під час огляду місця події від 27.01.2018, а саме: шапку чорного кольору з вертикальним написом «ELLAN» та ремінець коричневого кольору на краях якого наявні металеві карабінчики - скасувати.

Арешт, накладений ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 30.01.2018, на тимчасово вилучені речі під час складання протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, а саме затримання ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: мобільний телефон марки «Meizu M2 Note», в корпусі білого кольору, ІМЕІ НОМЕР_12 , ІМЕІ 2: НОМЕР_13 , мобільний телефон NOKIA 1280, в корпусі чорного кольору, ІМЕІ НОМЕР_14 . Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль марки «AUDI А6» з реєстраційним номером Литовської Республіки - скасувати.

Арешт, накладений ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 07.02.2018, на посвідчення на ім 'я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , серії НОМЕР_7 , видане ІНФОРМАЦІЯ_8 , яке вилучене у ОСОБА_4 під час складання протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину - скасувати.

Речові докази у кримінальному провадженні - мобільний телефон «Samsung GT-Е12001» в корпусі чорного кольору, мобільний телефон «LENOVO S8650» в корпусі золотистого кольору, мобільний телефон «NOKIA RM 944» в корпусі чорного кольору із двома сім картами, що знаходяться в спец. пакеті № 4221763, які відповідно до постанови про визнання речовими доказами від 17.02.2018 та квитанції № 1157 від 17.02.2018, передані на зберігання до камери зберігання речових доказів ІНФОРМАЦІЯ_14 - повернути власникам.

Речовий доказ у кримінальному провадженні - посвідчення водія НОМЕР_7 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - спец. пакет № 4221762, який відповідно до постанови про визнання речовим доказом від 17.02.2018 та квитанції № 1155 від 17.02.2018, переданий на зберігання до камери зберігання речових доказів ВВП ГУНП у Вінницькій області - повернути власнику ОСОБА_4 .

Речові докази у кримінальному провадженні - мобільний телефон «MEIZU» в корпусі білого кольору, сім карта мобільного оператора « ІНФОРМАЦІЯ_9 », флеш карта «TRANSCED 8 GB», чохол; мобільний телефон «NOKIA RM 647» в корпусі чорного кольору, з сім картою мобільного оператора ПрАТ « ІНФОРМАЦІЯ_10 », техпаспорт НОМЕР_18 , що знаходяться у спец. пакеті НПУ ГСУ № 4508067; номерні знаки НОМЕР_16 , що знаходяться у спец. пакеті НПУ ГСУ № 4446072, які відповідно до постанови про визнання речовими доказами від 19.02.2018 та квитанції № 1282 від 17.03.2018, передані на зберігання до камери зберігання речових доказів ІНФОРМАЦІЯ_14 - повернути власникам.

Речові докази у кримінальному провадженні - рукавиці, поміщені у спец. пакет № 4496485, паперовий конверт із змивами з рукоятки пістолета, паперовий конверт із змивами з керма автомобіля, паперовий конверт із змивом речовини із спускового гачка пістолета, паперовий конверт із змивом з поверхні ручки КПП, які відповідно до постанови про визнання речовими доказами від 17.02.2018 та квитанції № 1155 від 17.02.2018, передані на зберігання до камери зберігання речових доказів ІНФОРМАЦІЯ_14 - знищити.

Речові докази у кримінальному провадженні - чорну матерчату шапку, яка має ознаки експлуатації, коричневу дорожню сумку із ознаками експлуатації, які відповідно до постанови про визнання речовими доказами від 23.02.2018 та квитанції № 1283 від 17.03.2018, передані на зберігання до камери зберігання речових доказів ІНФОРМАЦІЯ_14 - знищити.

Речові докази у кримінальному провадженні - пістолет «ФОРТ 12 РМ» № НОМЕР_3 , калібру 9 мм P.A., 3 гільзи патронів 9 мм, поміщені до спец. пакету № 2258541, який відповідно до постанови про визнання речовими доказами від 23.02.2018 та квитанції № 1370 від 21.04.2018, переданий на зберігання до камери зберігання речових доказів ІНФОРМАЦІЯ_14 - знищити.

Речовий доказ уо кримінальному провадженні - диск із файлами, який відповідно до постанови слідчого про визнання речовим доказом від 11.04.2018 приєднаний до матеріалів кримінального провадження - залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Вінницький міський суд Вінницької області протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку після його проголошення вручити обвинуваченим, потерпілому та прокурору.

Суддя