Справа № 467/1612/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.01.2026 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

розглянувши в відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в с-ща Арбузинка клопотання прокурора Арбузинського відділу Первомайської окружної прокуратури ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження № 0000276, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07 травня 2013 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Питання, що вирішується ухвалою і за чиєю ініціативою воно розглядається

Прокурор Арбузинського відділу Первомайської окружної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про закриття кримінального провадження за № 0000276, внесеного до ЄРДР 07 травня 2013 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України із посиланням на закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення.

Звернення умотивоване тим, що в ході досудового розслідування вказаного кримінального провадження проведено вичерпну кількість слідчих (розшукових) дій та оперативно-розшукових заходів, спрямованих на встановлення обставин події та особи, причетної до даного кримінального правопорушення, однак жодних позитивних результатів не отримано,жодній особі про підозру не повідомлено.

Прокурор зазначив, що в ході досудового розслідування було допитано ряд свідків, однак такі особи не надали органу досудового розслідування інформацію, яка б мала значення для досудового розслідування зазначеного кримінального провадження.

Крім того, зазначив, що під час досудового розслідування кримінального провадження виконано слідчі (розшукові) та процесуальні дії, однак інформації, яка б мала значення для досудового розслідування за результатами всіх проведених слідчих дій не встановлено.

Відповідно до актового запису про смерть № 29 від 06 серпня 2010 року потерпіла ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а згідно актового запису про смерть № 28 від 09 жовтня 2013 року, ІНФОРМАЦІЯ_2 помер і потерпілий ОСОБА_5 .

Оскільки відповідно до положень ч. 5 ст. 12 КК України, діяння, передбачене ч. 3 ст. 186 КК України є тяжким злочином, а згідно положень п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України, строки давності за вчинення тяжкого злочину становлять 10 років, строки давності у даному кримінальному провадженні за вчинення кримінального діяння закінчилися 23 червня 2020 року.

З цим, прокурор просив указане кримінальне провадження закрити на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Позиції сторін кримінального провадження

Прокурор в судовому засіданні підтримав заявлене клопотання і просив його задовольнити.

Застосоване право і мотиви прийнятого судом рішення

З`ясувавши позицію прокурора і дослідивши матеріали кримінального провадження, суд установив таке.

26 червня 2010 року слідчим СВ Арбузинського РВ УМВС України в Миколаївській області винесено постанову про порушення кримінальної справи і прийняття її до свого провадження.

Слідство мало у своєму розпорядженні ті обставини, що 23 червня 2010 року, приблизно о 01:00 годині, с. Остапівка Арбузинського району Миколаївської області двоє невстановлених осіб, за попередньою змовою, з метою заволодіння чужим майном, проникли до домоволодіння АДРЕСА_1 та з погрозою застосування насильства, яке є небезпечним для життя чи здоров`я до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , відкрито викрали грошові кошти в сумі 6000,00 грн., після чого зникли з місця події, чим завдали останнім майнову шкоду у вказаному розмірі.

07 травня 2013 року слідчим, з метою виконання вимог ст. 214 КПК України, до Єдиного реєстру досудових розслідувань за номером № 0000276 внесено відомості про вчинене кримінальне правопорушення із правовою кваліфікацією за ч. 3 ст. 186 КК України.

Перевіряючи твердження прокурора про сплив строку давності щодо події, суд враховував таке.

Згідно ч. 2 ст. 4 КК України, злочинність і карність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Подія мала місце 23 червня 2010 року і була кваліфікована за ч. 3 ст.186 КК України.

Частина 3 статті 186 КК України (тут і далі у редакції, що діяла на час вчинення правопорушення) встановлювала відповідальність за грабіж поєднаний з проникненням у житло, інше приміщення чи сховище або що завдав значної шкоди потерпілому.

Її санкція передбачала у собі покарання у виді позбавлення волі на строк від 4 до 8 років.

Відповідно до класифікації злочинів, що передбачена ст. 12 КК України ч. 3 ст. 186 КК відносилась до тяжких злочинів (ч. 4 ст. 12 КК України).

Пунктом 4 частини 1 статті 49 КК України передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до набрання вироком законної сили минуло 10 років у разі вчинення тяжкого злочину.

Відтоді редакція ч. 3 ст.186 КК України не змінювалась, тому підстав для застосування положень ч. 1 ст. 5 цього ж Кодексу немає.

Ураховуючи, що подія із ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК, мала місце 23 червня 2010 року, то на день постановлення цієї ухвали минуло більше, як 10 років, а якщо точніше, - то 15 років 6 місяців 21 день.

Водночас, обставин, що передбачені ч.ч. 2, 3 ст. 49 КК України, які зупиняють чи переривають даність, суд за матеріалами кримінального провадження не встановив.

Досудове слідство зупинялось тричі у зв`язку з не встановленням особи, яка вчинила злочин, однак, це не має правового значення для цієї справи, бо не вказує на наявність обставин, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 49 КК України.

Тим самим, це зупинення не має ні правового, ні фактичного значення для цієї справи, з огляду, зокрема, й на строк, що минув з часу вчинення злочину.

Отже, з моменту вчинення кримінального правопорушення (23 червня 2010 року) до моменту постановлення цієї ухвали минуло понад 10 років, що з урахуванням відсутності обставин, визначених ч. 2, 3 ст. 49 КК України, вказує на те, що строк давності притягнення особи до кримінальної відповідальності за ч. 3 ст. 186 цього ж Кодексу сплинув.

Тоді як у цьому випадку не підлягає до застосування Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року, який набрав чинності 09.08.2024 року, з огляду на суму викраденого майна.

Водночас, за цей час не було встановлено особу/осіб, яка/які вчинила/ли кримінальне правопорушення, відповідно, жодній особі не було повідомлено про підозру.

Досліджені матеріали кримінального провадження свідчать, що органом досудового розслідування вжито усіх доступних на той час заходів, спрямованих на встановлення особи/осіб, яка/які могла/ли бути причетною до вчинення кримінального правопорушення.

Зокрема, в ході слідства було оглянуто місце події, допитано потерпілого ОСОБА_5 , проведено дактилоскопічні експертизи, які не дали позитивного результату через непридатність слідів для ідентифікації, допитано близько 50 свідків.

Проте, незважаючи на це, упродовж значного періоду часу (понад строк, вказаний у п. 4 ч. 1 ст. 49 КК) особу правопорушника/ів встановлено не було і жодній особі повідомлення про підозру у встановленому законом порядку не здійснювалося.

За таких обставин, об`єктивно встановлюється неможливість подальшого ефективного кримінального розслідування у зв`язку з закінченням строків давності та відсутністю особи, щодо якої могло б бути здійснене процесуальне притягнення до відповідальності.

Пунктом п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи або злочин, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

А за приписами п. 1-1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом з підстави, передбаченої п. 3-1 частини першої цієї статті.

При цьому, згідно із ч. 4 ст. 284 КПК України, закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, здійснюється судом за клопотанням прокурора.

Отже, на даний час, попри значний обсяг ужитих досудовим слідством заходів щодо з`ясування обставин події, не встановлено особу, яка вчинила злочин, жодній особі не було повідомлено про підозру, а строки давності притягнення до кримінальної відповідальності закінчились, оскільки строк досудового розслідування у зазначеному кримінальному провадженні не переривався і не упинявся з підстав, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 49 КК і на час постановлення цієї ухвали становить більше десяти років.

При цьому, потерпілий не вказував про вчинення кримінального правопорушення конкретною особою, що слідує із протоколу його допиту, а лише надав показання щодо зовнішності особи, яка проникла до його помешкання. Але орієнтування, що надавались слідством, не призвели до результату.

Отже, суд установив дійсність усіх визначених законом підстави для закриття кримінального провадження на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КК України, що має наслідком задоволення внесеного прокурором клопотання.

Одночасно суд враховував і позицію ЄСПЛ із даного питання, зокрема, що «давність може бути визначена як передбачене законом право порушника не бути притягненим до кримінальної відповідальності чи судом після спливу певного періоду часу з моменту вчинення правопорушення. Строк давності, який є загальною рисою національних правових систем Договірних держав, слугує кільком цілям, у тому числі забезпеченню правової визначеності та остаточності та запобіганню порушенню прав обвинувачених, які можуть бути ушкоджені, якщо суди змушені приймати рішення на основі доказів, які з плином часу можуть стати неповними. Якщо кримінальна відповідальність була поновлена після закінчення строку давності, вона буде вважатися несумісною з загальними принципами законності (nullum crimen, nulla poena sine lege) та передбачуваності, закріплених у статті 7 Конвенції. З цього випливає, що якщо кримінальне правопорушення згідно з національним законодавством підлягало давності та кримінальна відповідальність виключалась через сплив строку давності, стаття 7 перешкоджатиме поновленню кримінального переслідування щодо такого злочину через відсутність чинної правової підстави.

А в ухвалі від 10 травня 2022 року у справі № 735/1121/20 ККС ВС зауважив, що (…) якщо максимально спростити теорію давності в кримінальному праві, то два головних фактори, які впливають на давність: це збурення суспільства внаслідок злочину і небезпечність злочинця. З часом згасають як перший, так і другий фактори (пункт 37), позаяк (…) «всепоглинаюча сила часу стирає шкідливі сліди, залишені злочином, заспокоює схвильовану суспільну совість, робить покарання актом безцільної відплати, яка не відповідає суті та гідності карного державного правосуддя» (пункт 26 ухвали).

Інші питання, що вирішуються судом при закритті провадження у справі

Процесуальні витрати у справі, пов`язані із залученням експертів, а саме: у розмірі 835,92 грн. за проведення дактилоскопічної експертизи (а.к.п. 61) та у розмірі 562,80 грн. за проведення судово-хімічної експертизи (а.к.п. 180) слід віднести на рахунок держави.

Речові докази, що визнані такими постановою слідчого від 28 вересня 2010 року, а саме: 1) таблицю з трьома слідами папілярних узорів та 2) мікрочастинку, які були вилучені під час огляду місця події, належить залишити при матеріалах кримінального провадження, яке, у свою чергу, на підставі ч.5 ст.100 КПК України підлягає зберіганню у справі № 467/1612/25.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

З цих мотивів, керуючись ст.ст.2, 100, 284, 369-372,376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити повністю.

Кримінальне провадження № 0000276, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07 травня 2013 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України закрити на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення.

Матеріали кримінального провадження № 0000276, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07 травня 2013 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України залишити у справі № 467/1612/25.

Процесуальні витрати у справі, пов`язані із залученням експертів, а саме: у розмірі 835,92 грн. за проведення дактилоскопічної експертизи (а.к.п. 61) та у розмірі 562,80 грн. за проведення судово-хімічної експертизи (а.к.п. 180) - віднести на рахунок держави.

Речові докази: 1) таблицю з трьома слідами папілярних узорів; 2) мікрочастину, які були вилучені під час огляду місця події - залишити у матеріалах кримінального провадження №0000276, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07 травня 2013 року.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання письмової апеляційної скарги на неї до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області протягом 7-ми днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_6