ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/1361/26Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/817/34/26 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ухвала слідчого судді
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2026 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду

в складі: головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваної ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваної ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 січня 2026 року в кримінальному провадженні №0000154,-

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 про застосування до підозрюваної більш м`якого запобіжного заходу. Клопотання начальника відділення СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задоволено.

Своє рішення слідчий суддя мотивує тим, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, пов`язаного із смертю людини, з враховано особу підозрюваної, ризиків та встановлених обставин кримінального провадження, були відсутні підстави для визначення розміру застави у вказаному кримінальному провадженні.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області по справі №607/1361/26 від 21.01.2026 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Свої вимоги захисник мотивує тим, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою, зокрема через те, що:

- додані до клопотання слідчого докази вказують на необхідність кваліфікації дій підозрюваної за ст.116 або ст.118 КК України;

- ризики втечі не доведені, так як підозрювана має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, незадовільний стан здоров`я та родичів на утриманні;

- слідчим суддею не було обґрунтовано в чому полягають ризики передбаченні ст. 177 КПК України, а лише формально описанні ризики з посиланням на припущення;

- слідчий суддя зазначив суворість покарання, як одну з підстав для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,що суперечить практиці ЄСПЛ.

Також, у своїй апеляційній скарзі захисник наводить численні посилання на практику ЄСПЛ, при цьому не зазначає того, яких саме конкретних обставин цієї справи вона стосується на його думку.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, доводи захисника та підозрюваної, які підтримали апеляційну скаргу з наведених у ній підстав, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити рішення без змін, мотивуючи тим, що після події злочину підозрювана покинула місце події і приховала речові докази, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції з`ясував наступне.

Слідчим відділом Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000154 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

ОСОБА_7 , затримано за підозрою у вчиненні цього кримінального правопорушення 20.01.2026 о 08 год 10 хв.

Згідно оскарженої ухвали, слідчий суддя визнав установленим, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, за ознаками умисного протиправного заподіяння смерті іншій особі.

Такий висновок підтверджується даними доданих до клопотання органу досудового розслідування матеріалів, зокрема відомостями, які містять : протокол огляду місця події від 20.01.2026; протоколи допитів свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 від 20.01.2026; протокол вилучення предметів чи речей під час їх добровільної видачі від 20.01.2026; протокол допиту підозрюваного від 20.01.2026; лікарське свідоцтво про смерть № 64 від 20.01.2026; інші долучені до клопотання матеріали кримінального провадження.

Доводи захисника про неправильну кваліфікацію дій підозрюваної викладені узагальнено і не обґрунтовані конкретними обставинами провадження. Крім того, такі доводи в даному випадку не є підставою для скасування оскарженої ухвали, оскільки слідчий суддя на стадії досудового розслідування для вирішення питання, зокрема, щодо достатньої обґрунтованості підозри, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення саме вини особи у вчиненні кримінального правопорушення чи її відсутності, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення. Факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для висунення обвинувачення чи обґрунтування обвинувального вироку.

Що стосується доводів захисника про недоведеність ризику втечі, його посилання на наявність у підозрюваної постійного місця проживання, соціальних зв`язків, незадовільного стану здоров`я та родичів на утриманні та твердження про те, що слідчий суддя формально зазначив ризики, спростовуються матеріалами провадження.

Так, зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що слідчий суддя взяв до уваги відомості щодо особи підозрюваної ОСОБА_7 , яка, будучи особою працездатного віку, ніде не працює, а відтак постійного законного джерела доходу (прибутку) не має, а також відсутність у неї міцних соціальних зв`язків, що в цілому свідчить про те, що остання може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Також правомірно слідчий суддя дійшов висновку, що дослідженими матеріалами та прокурором у судовому засіданні доведено наявність ризиків передбачених пунктами 1, 2, 3, 5 частини першої статті 177 КПК України.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя відповідно до вимог ст. 178 КПК України та на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінив в сукупності всі обставини, зокрема: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; обставини інкримінованого підозрюваній кримінального правопорушення умисне протиправне заподіяння смерті людини, що є найвищою соціальною цінністю, міцність його соціальних зв`язків; тяжкість кримінального правопорушення, яке згідно статті 12 КК України є особливо тяжким злочином, покарання, яке загрожує підозрюваній у випадку визнання її винною позбавлення волі на строк до 15 років; а також вік та стан здоров`я підозрюваної; майновий стан підозрюваної; відсутність судимостей у підозрюваної.

Доводи апеляційної скарги про те, що слідчий суддя неправомірно врахував суворість можливого покарання, є неправильним тлумаченням практики Європейського суду з прав людини.

Як убачається з ухвали, суворість можливого покарання не була єдиною чи вирішальною підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а враховувалася у сукупності з іншими обставинами, що відповідає позиції ЄСПЛ.

Згідно з ч. 1 ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; його репутацію; та наявність судимостей.

Колегія суддів, перевіривши доводи сторін та матеріали провадження приходить до висновку, що з урахуванням положень ст.ст.177, 178, 183 КПК України, обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваної ОСОБА_7 є пропорційним заходом для запобігання наявним ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України та забезпечення належної процесуальної поведінки.

Відтак, доводи сторони захисту не надають підстав для можливості застосування стосовно ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, оскільки застосування такого запобіжного заходу не забезпечить в повній мірі дотримання належної процесуальної поведінки підозрюваної та не зможе запобігти встановленим ризикам.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що викладені в апеляційній скарзі захисника доводи про незаконність оскаржуваної ухвали слідчого судді є необґрунтованими, а тому підстави для її скасування відсутні.

На підставі наведеного, керуючись ст. 303, 404 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 січня 2026 року, відносно ОСОБА_7 - без змін.

Копії ухвали апеляційного суду надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді