Справа № 755/2047/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" листопада 2025 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001606 від 18.11.2024 року, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000646 від 07.07.2025 року та кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000542 від 11.06.2025 року за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ізмаїл Одеської обл., громадянина України, не одруженого, не працюючого, з середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, востаннє вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 15 квітня 2025 року за ч. 2 ст. 309 КК України на 1 рік позбавлення волі та на підставі ст. ст. 70, 72 КК України остаточно призначено покарання у виді 1 року 3 місяців позбавлення волі, штрафу у розмірі 1 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн та штрафу у розмірі 1 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, у той же час покарання у виді штрафів підлягають самостійному виконанню,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 309 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:

У невстановлений час та місці, проте не пізніше 18.11.2024 року, ОСОБА_3 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, порушуючи вимогу Закону України «Про незаконний обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів», передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, маючи умисел, направлений на незаконне придбання та зберігання без мети збуту психотропної речовини, при невстановлених обставинах незаконно придбав психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін, яку помістив до кишені штанів та почав незаконно зберігати при собі без мети збуту.

18.11.2024 року близько 19 години 12 хвилин за адресою: м. Київ, пр-т. Миру, 17, працівниками поліції зупинено ОСОБА_3 , який повідомив, що зберігає при собі без мети збуту психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін, яку в подальшому було вилучено.

Відповідно до висновку експерта, надана на дослідження порошкоподібна речовина білого кольору містить у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін. Маса амфетаміну в речовині становить 0,237 г.

Крім того, у невстановлений час та місці, але не пізніше 11.06.2025 року, ОСОБА_3 , при невстановлених обставинах, незаконно придбав наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон (фенадон), масою 0,030 г, який помістив до кишені та почав незаконно зберігати при собі без мети збуту.

11.06.2025 року близько 00 годині 10 хвилин за адресою: м. Київ, вул. Березняківська, 21-А, працівниками поліції зупинено ОСОБА_3 , який повідомив, що зберігає при собі наркотичний засіб, обіг якого обмежено метедон (фенадон), який в подальшому було вилучено.

Крім того, у невстановлений час та місці, але не пізніше 07.07.2025 року близько 12 години 36 хвилин ОСОБА_3 , при невстановлених обставинах, незаконно придбав особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, масою 0, 341 г, яку помістив до кишені та став незаконно зберігати при собі без мети збуту.

07.07.2025 року близько 12 годині 36 хвилин за адресою: м. Київ, вул. Будівельників, 27-А, працівниками поліції зупинено ОСОБА_3 , який повідомив, що незаконно зберігає при собі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, яку в подальшому було вилучено.

Допитаний в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень при обставинах, викладених в обвинувальному акті, визнав в повному обсязі, щиро розкаявся та показав, що він знайшов схованку з психотропною речовиною - амфетаміном, яку помістив до кишені та почав зберігати при собі, 18.11.2024 року близько 19 години 12 хвилин за адресою: м. Київ, пр-т. Миру, 17, був зупинений працівниками поліції, яким добровільно видав указану психотропну речовину. Через деякий час, за аналогічних обставин, він знайшов схованку з наркотичним засобом - метадоном, який також почав зберігати при собі, мети збуту не мав, після чого 11.06.2025 року близько 00 годині 10 хвилин за адресою: м. Київ, вул. Березняківська, 21-А, 3, був зупинений працівниками поліції, яким добровільно видав указаний наркотичний засіб. Крім того, в подальшому, за аналогічних обставин, він знайшов схованку з психотропною речовиною - PVP, яку помістив до кишені та почав зберігати при собі без мети збуту, 07.07.2025 року близько 12 годині 36 хвилин за адресою: м. Київ, вул. Будівельників, 27-А, був зупинений працівниками поліції, яким добровільно видав указану психотропну речовину.

Таким чином, показання ОСОБА_3 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому органом досудового слідства кримінальних правопорушень при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутність сумніву щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорювались.

При ухваленні вироку відносно обвинуваченого ОСОБА_3 суд вважає за необхідне відповідно до положень ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

На підставі викладеного, суд вважає доведеною вину ОСОБА_3 у незаконному придбанні та зберіганні наркотичного засобу та психотропної речовини без мети збуту, вчиненого протягом року після засудження за цією статтею, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України.

Призначаючи покарання ОСОБА_3 , суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до нетяжкого злочину, особу обвинуваченого, який не працює, не одружений, раніше неодноразово судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, а також враховує його вік та стан здоров`я.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно ст. 66 КК України, є щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст. 67 КК України, не встановлено.

Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами,

Між тим, при призначенні покарання ОСОБА_3 суд керується правовим висновком, висловленим у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 22 січня 2024 року (справа № 236/4167/20, провадження № 51-1565 кмо 23), відповідно до якої, якщо після постановлення вироків буде встановлено, що засуджений винен в кримінальних правопорушеннях, частина яких вчинена до постановлення першого вироку, а інша - між першим і другим вироками, то призначення покарання має складатися з наступних етапів:

1) Призначення покарання за кримінальне правопорушення, вчинене до постановлення попереднього вироку, або, якщо вчинено кілька кримінальних правопорушень, які не охоплюються однією статтею чи частиною статті КК України, призначення покарання за кожне кримінальне правопорушення та призначення покарання за сукупністю кримінальних правопорушень на підставі ч. 1 ст. 70 КК України;

2) Призначення покарання відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом повного або часткового складання покарань, призначених за цим та попереднім вироками, або шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим;

3) Якщо в діях особи має місце повторність тотожних кримінальних правопорушень, частина з яких вчинені до, а інша частина - після ухвалення попереднього вироку, то правила ч. 4 ст. 70 КК України не застосовуються і суд кваліфікує зазначені кримінальні правопорушення за однією статтею або частиною статті Особливої частини КК України та призначає покарання, передбачене її санкцією;

4) Призначення покарання за кримінальне правопорушення, вчинене після постановлення першого вироку, або, якщо вчинено кілька кримінальних правопорушень, які не охоплюються однією статтею чи частиною статті КК України, то призначення покарання за кожне кримінальне правопорушення окремо та призначення покарання за сукупністю кримінальних правопорушень на підставі ч. 1 ст. 70 КК України;

5) На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного за кримінальне/кримінальні правопорушення, вчинене після постановлення першого вироку, необхідно повністю або частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеного в порядку ч. 4 ст. 70 КК України за цим вироком;

6) Визначити остаточне покарання відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом повного або часткового складання покарання, призначеного в порядку ст. 71 КК України за цим вироком, та покарання за другим вироком, або шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим;

7) При призначенні покарання за ч. 4 ст. 70 КК України в строк покарання, призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в ст. 72 цього Кодексу.

Отже, суд вважає за доцільне призначити ОСОБА_3 покарання в межах санкції ч. 2 ст. 309 КК України у виді позбавлення волі.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Також відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Також відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України, основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю кримінальних правопорушень і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 15 квітня 2025 року ОСОБА_3 засуджено за ч. 2 ст. 309 КК України та призначено йому покарання у виді 1 року позбавлення волі, крім того на підставі ч. 4 ст. 70 КК України призначено остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у виді 1 року 3 місяців позбавлення волі, штрафу у розмірі 1 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн та штрафу у розмірі 1 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. У той же час, на підставі ч. 3 ст. 72 КК України, покарання у виді штрафу у розмірі 1 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн та штрафу у розмірі 1 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, необхідно виконувати самостійно.

Отже, враховуючи те, що ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 309 КК України, 18.11.2024 року, тобто до постановлення відносно нього вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 15 квітня 2025 року, суд вважає необхідним призначити йому покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань, за правилами ст. 72 КК України, у виді позбавлення волі та штрафів, водночас, керуючись ч. 3 ст. 72 КК України, покарання у виді штрафів слід виконувати самостійно.

Крім того, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 309 КК України, 11.06.2025 року та 07.07.2025 року, тобто вже після постановлення відносно нього вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 15 квітня 2025 року, тому суд вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного за кримінальні правопорушення, вчинені після постановлення першого вироку, частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеного в порядку ч. 4 ст. 70 КК України, призначивши ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі та штрафів, водночас, керуючись ч. 3 ст. 72 КК України, покарання у виді штрафів слід виконувати самостійно.

У порядку ст. 100 КПК України підлягає вирішенню питання речових доказів. Цивільний позов не заявлено. Процесуальні витрати необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 124 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України ОСОБА_3 призначити покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, частково склавши покарання, призначене цим вироком та вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 15 квітня 2025 року, у виді 1 (одного) року 4 (чотирьох) місяців позбавлення волі, штрафу у розмірі 1 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн та штрафу у розмірі 1 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн.

На підставі ч. 3 ст. 72 КК України, покарання у виді штрафу у розмірі 1 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн та штрафу у розмірі 1 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, слід виконувати самостійно.

Крім того, ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного за кримінальне правопорушення, вчинене після постановлення вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 15 квітня 2025 року, частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеного в порядку ч. 4 ст. 70 КК України за цим вироком, призначивши ОСОБА_3 остаточне покарання у виді 1 (одного) року 5 (п`яти) місяців позбавлення волі, штрафу у розмірі 1 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн та штрафу у розмірі 1 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн.

На підставі ч. 3 ст. 72 КК України, покарання у виді штрафу у розмірі 1 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн та штрафу у розмірі 1 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, слід виконувати самостійно.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 відраховувати з моменту приведення вироку до виконання.

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме:

- психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін, масою 0,237 г, наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон (фенадон), масою 0,030 г, особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, масою 0, 341 г, знищити;

- DVD-R диск зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави: 3183 гривень 60 копійок за проведення судової експертизи № СЕ-19/111-24/67896 - НЗПРАП від 03.12.2024 року; 3565 гривень 60 копійок за проведення судової експертизи № СЕ-19/111-25/42572 - НЗПРАП від 25.08.2025 року, 3565 гривень 60 копійок за проведення судової експертизи № СЕ-19/111-25/35602 - НЗПРАП від 16.06.2025 року.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку через Дніпровський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасникам кримінального провадження роз`яснюється право звернутися із заявою про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, учасниками в якому вони були.

Суддя: