Провадження № 1-кс/592/7164/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2025 року м.Суми

Слідчий суддя Ковпаківського районного суду м. Суми ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянув клопотання слідчого Четвертого СВ (з дислокацією у місті Сумах) ТУ ДБР, розташованого у місті Полтаві ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Охтирка, Сумської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця, раніше судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, в рамках кримінального провадження № 0008429 від 09.05.2025.

Перевіривши матеріали клопотання та дослідивши докази по ним, заслухавши думку прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий своє клопотання мотивує тим, що Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 15.07.2024 № 146 старшого солдата ОСОБА_4 вважати таким, що з 15.07.2024 справи, посаду прийняв і приступив до виконання обов`язків за посадою старшого майстру другої майстерні з ремонту артилерійського озброєння ремонтного взводу артилерійського озброєння ремонтної роти озброєння військової частини НОМЕР_1 .

28.04.2025 приблизно о 12 год. 00 хв. ОСОБА_4 змінився після добового наряду по їдальні, та після доповіді командиру роти останньому надано усний дозвіл на вибуття за місцем проживання для відпочинку. При цьому ОСОБА_4 повідомлено щодо необхідності прибуття на службу 29.04.2025 о 08 год. 00 хв. у військову частину НОМЕР_1 до АДРЕСА_2 .

Однак, військовослужбовець призваний по мобілізації військової частини НОМЕР_1 старший солдат ОСОБА_4 грубо порушуючи встановлений порядок проходження військової служби, 29.04.2025 приблизно о 08 год. 00 хв. в порушення вимог ст.ст.17, 65 Конституції України, п.п.1, 2 ст.1, п.4 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст.11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, достовірно знаючи, що він є військовослужбовцем і повинен проходити військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , діючи з прямим умислом, з особистих мотивів, з метою тимчасово ухилитись від військової служби, в умовах воєнного стану, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України, без поважних причин не з`явився вчасно у військову частину НОМЕР_1 у АДРЕСА_2 .

29.10.2025 о 18 год. 10 хв. ОСОБА_4 на підставі ст. 208 КПК України, затриманий за адресою: АДРЕСА_3 , у зв`язку з цим вчинене ним кримінальне правопорушення припинене.

У період часу з 29.04.2024 по 29.10.2025 ОСОБА_4 обов`язки військової служби не виконував, а займався власними справами, перебуваючи переважну більшість часу за місцем свого проживання.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у тому, що своїми умисними діями, що виразились в нез`явленні вчасно на службу без поважних причин військовослужбовцем тривалістю понад три доби вчиненому в умовах воєнного стану, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України.

30.10.2025 ОСОБА_4 вручене письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Інкриміноване підозрюваному кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України, в силу положень ч. 5 ст. 12 КК України, належить до категорії тяжких злочинів, зокрема санкція ч. 5 ст. 407 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років.

Обставини, що дають підстави підозрювати ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, підтверджуються, зокрема: повідомленням військової частини НОМЕР_2 про кримінальне правопорушення; висновком службового розслідування, затвердженим командиром військової частини НОМЕР_2 ; рапортом командира ремонтної роти озброєння; протоколами допитів свідків; письмовим повідомленням про підозру ОСОБА_4 ; іншими доказами у кримінальному провадженні у їх сукупності.

Таким чином, з метою запобігання переховуванню підозрюваного від органів досудового розслідування, вчинення ним інших злочинів та можливості незаконного впливу на свідків, у слідства виникла необхідність застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Прокурор Сумської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання підтримав із зазначених в ньому підстав, та просив задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_4 , разом із захисником ОСОБА_5 , заперечували проти задоволення клопотання слідчого. Захисник просила відмовити у задоволенні клопотання.

Слідчий суддя, заслухавши думку учасників провадження та вивчивши матеріали справи, вважає клопотання не обґрунтованим і таким, що задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

З наданих суду матеріалів вбачається, що підозрюваний ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, яке, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на підставі поданих доказів, оцінюючи в сукупності всі обставини справи, слідчий суддя вважає, що доводи про наявність певних ризиків є необґрунтованими.

Так, підозрюваний ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків, які на даний час не допитані, наразі у провадженні проведено лише першочергові слідчі дії.

В клопотанні зазначено, що підозрюваний може продовжити злочинну діяльність, однак, даний ризик не знайшов свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки, ОСОБА_4 раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, бажає продовжувати військову службу.

Також в клопотанні вказано, що ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочин, передбачений ч. 5 ст. 407 КК України, санкція якого передбачає максимальне покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років, що обґрунтовує ризик переховування останнього від органів досудового розслідування та суду.

Відповідно до вимог пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це необхідно робити з урахуванням низки відповідних факторів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Таким чином, ризик переховування підозрюваного від органів досудового розслідування не було підтверджено жодними належними доводами.

В ході розгляду клопотання прокурором не доведено, що інші більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не зможуть запобігти вищевказаним ризикам щодо ОСОБА_4 та не зможуть забезпечити його належну процесуальну поведінку.

Згідно ч. 1 ст. 183 КК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Так, у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Марченко проти України» зазначено: «Тримання особи під вартою буде свавільним, оскільки національні суди не обґрунтували необхідність такого тримання і не було розглянуто можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу», про це ж вказується у п.29 рішення Європейського суду з прав людини від 11.10.2010 року по справі «Хайреддінов проти України».

При цьому на користь звільнення свідчать відсутність судимостей, наявність постійного місця проживання, роботи, усталений спосіб життя, наявність утриманців, відсутність спроб ухилитися від правосуддя (Справа Європейського суду з прав людини «Пунцельт проти Чехії»).

Беручи до уваги те, що ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочин, передбачений ч. 5 ст. 407 КК України, санкція якого передбачає максимальне покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років, він може впливати на свідків, але підозрюваний має постійне місце проживання, раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася, має стійкі соціальні зв`язки, отже до нього може бути застосований більш м`який запобіжний захід, який забезпечить належну поведінку підозрюваного, тому слідчий суддя вважає необхідним застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладенням визначених обов`язків.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст. ст. 176-179, 183, 193, 194, 196, 309 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

1. В задоволенні клопотання слідчого Четвертого СВ (з дислокацією у місті Сумах) ТУ ДБР, розташованого у місті Полтаві ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на період досудового слідства запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, з покладенням наступних обов`язків:

1) прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора чи суду;

2) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

3) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає (м. Охтирка), без дозволу слідчого, прокурора або суду

4) утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні № 0008429;

Повідомити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 під розпис покладені на нього обов`язки і роз`яснити, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і може бути накладено грошове стягнення у розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу в частині покладення визначених обов`язків до 26.12.2025 року.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого Четвертого СВ (з дислокацією у місті Сумах) ТУ ДБР, розташованого у місті Полтаві ОСОБА_6 чи іншого слідчого, у провадженні якого буде перебувати вказане кримінальне провадження.

Ухвала може бути оскаржена, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сумського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1