УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2025 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференцзв`язку, клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в м. Києві ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 120 251 000 000 007 60 від 12.06.2025 відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква Київської області, громадянина України, не одруженого, не працевлаштованого, раніше неодноразово судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України,

в с т а н о в и в:

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в м. Києві ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 .

На обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що 30.10.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 189 КК України, а саме: у вимозі передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим (вимаганні), вчиненого повторно та в умовах воєнного стану.

На переконання слідчого, оскільки ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років з конфіскацією майна, існують ризики переховування від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, що мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків чи інших підозрюваних у даному кримінальному провадженні, а також можливість іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

Посилаючись на вказане, слідчий вважає, що інші запобіжні заходи не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, а тому просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор підтримав доводи клопотання, просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою, уважаючи, що інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного. І хоча до підозрюваного застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в інших кримінальних провадженнях, наполягав на задоволенні ініційованого клопотання, оскільки, на його думку, кримінальний процесуальний закон не забороняє одночасного застосування одного запобіжного заходу у різних кримінальних провадженнях.

Захисник заперечував проти застосування такого заходу як тримання під вартою, наголошуючи на необґрунтованості підозри пред`явленої його підзахисного та відсутністю складу інкримінованого кримінального правопорушення. Також вказував, що ОСОБА_5 на даний час відбуває покарання у виді позбавлення волі, що в даному випадку спростовує наявність будь-яких ризиків зазначених у клопотанні.

Підозрюваний підтримав позицію свого захисника.

Заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши надані сторонами матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Як убачається з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Згідно пунктів 57-59 рішення Європейського суду з прав людини «Корнійчук проти України» від 30.01.2018, суд нагадує, що обґрунтування будь-якого періоду тримання під вартою, незалежно від того, наскільки воно коротке, має бути переконливо продемонстроване органами влади. Обов`язок посадової особи, яка відправляє правосуддя, надавати відповідні та достатні підстави затримання - на додаток до наявності обґрунтованої підозри - покладається на неї з моменту ухвалення першого рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, тобто «негайно» після затримання (див. рішення у справі «Бузаджі проти Республіки Молдова» [ВП] (Buzadji v. the Republic of Moldova [GC]), заява № 23755/07, пункти 87 та 102, ЄСПЛ 2016 (витяги)). Більше того, вирішуючи питання про звільнення або подальше тримання особи під вартою, органи влади зобов`язані розглянути альтернативні заходи забезпечення її явки до суду (див. рішення у справі «Ідалов проти Росії» [ВП] (Idalov v. Russia [GC]), заява № 5826/03, пункт 140, від 22 травня 2012 року).

До обґрунтувань, які відповідно до практики Суду вважаються «відповідними» та «достатніми» доводами, входять такі підстави, як небезпека переховування від слідства, ризик чинення тиску на свідків або фальсифікації доказів, ризик змови, ризик повторного вчинення злочину, ризик спричинення порушення громадського порядку, а також необхідність захисту затриманого (див. рішення у справі «Ара Арутюнян проти Вірменії» (Ara Harutyunyan v. Armenia), заява № 629/11, пункт 50, від 20 жовтня 2016 року, з подальшими посиланнями).

У рішенні у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року Європейський суд з прав людини зазначив, що при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів. У рішенні у справі «Хайредінов проти України» від 14 жовтня 2010 року вказаний суд, зокрема, дійшов висновку, що національні суди порушили пункт 1 статті 5 Конвенції, оскільки при ухваленні рішень не було розглянуто можливості застосування менш суворих запобіжних заходів, ніж тримання під вартою (§ 29, § 31).

Як встановлено в судовому засіданні слідчими СУ ГУНП в м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 120 251 000 000 007 60 від 12.06.2025 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 189 КК України.

В межах вказаного кримінального провадження 30.10.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 189 КК України, а саме: у вимозі передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим (вимаганні), вчиненого повторно та в умовах воєнного стану.

З наданих матеріалів вбачається, що на даній стадії є достатні дані, які вказують на обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 189 КК України, що підтверджується наявними в матеріалах доказами: висновками експерта, протоколами допиту свідків, доступу до речей та документів, та іншими матеріалами.

Отже можливо стверджувати, що підозра ОСОБА_5 на даній стадії є обґрунтованою, що підтверджується наявними в матеріалах клопотання доказами.

А тому доводи сторони захисту в цій частині спростовуються вищевказаними доказами, сукупність яких є достатньою на даній стадії для висновку про обґрунтованість підозри.

Обговорюючи питання наявності зазначених у клопотанні ризиків, щодо можливості перешкоджання досудовому розслідуванню кримінального провадження, а саме, останній може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, здійснити незаконний вплив на свідків та інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні, знищити речі та документи, що мають значення для вставлення обставин вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень, слідчим суддею враховано наступне.

Як встановлено у судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_5 є також обвинуваченим у іншому кримінальному провадженні, а також відбуває покарання за вироком суду у виді позбавлення волі.

У відповідності до ст. 131, 132 КПК запобіжний захід, як вид заходу забезпечення кримінального провадження може бути застосований у разі доведення стороною обвинувачення, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який ідеться у клопотанні сторони обвинувачення.

Відповідно до ч. 6 ст. 132 КПК під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Отже, звертаючись до слідчого судді з клопотанням про застосування або продовження строку застосованого до підозрюваного запобіжного заходу, його ініціатор має обґрунтувати реальність ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваного, зазначивши конкретні обставини, що підтверджують можливість вчинення підозрюваним дій з метою переховування, продовження злочинної діяльності тощо.

У той же час, оскільки підозрюваний ОСОБА_5 на день розгляду клопотання перебуває у ДУ «Київський слідчий ізолятор», тобто не має фізичної можливості вчинити будь-які дії, спрямовані на перешкоджання досудовому розслідуванню у даному кримінальному провадженні, що свідчить про відсутність ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваного.

Доводи, на які посилається слідчий у своєму клопотанні стосовно існування у кримінальному провадженні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, є безпідставними, оскільки клопотання не містить належного обґрунтування, яким чином підозрюваний може переховуватись від органу досудового розслідування та суду та вчинити інші дій, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, перебуваючи в умовах ізоляції від суспільства в Державній установі "Київський слідчий ізолятор".

Відповідно до ч. 3 ст. 194 КПК, слідчий суддя у разі не доведення стороною обвинувачення наявності ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваного та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів, має право зобов`язати підозрюваного прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади.

При цьому, оскільки підозрюваний ОСОБА_5 відбуває покарання за вироком суду та перебуває під вартою, що унеможливлює покладення на останнього перелічених вище обов`язків, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання.

На підставі викладеного, керуючись ст. 8, 9, 176-179, 193, 194, 309 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в:

Відмовити у задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в м. Києві ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 .

На ухвалу слідчого судді до Київського апеляційного суду прокурором, підозрюваним, його захисником на протязі п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга.

Повний текст ухвали проголошений 19.11.2025.

Слідчий суддя: