Справа № 577/244/26
Провадження № 1-кп/577/208/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" лютого 2026 р.

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

ознайомившись у відкритому судовому засіданні з обвинувальним актом у кримінальному провадженні № 0000092 від 20.03.2025 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Коровинці, Недригайлівського району, Сумської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта повна середня, одруженого, військовослужбовця НОМЕР_1 на посаді командира другого відділення першого взводу роти охорони, має на утриманні неповнолітню дитину, раніше не судимого,

за ч. 1 ст. 190 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно обвинувального акту ОСОБА_4 інкримінується вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України за наступних обставин.

Відповідно до ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

За положеннями ст. 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Приписами ч. 1 та ч. 4 ст. 116 Земельного кодексу України унормовано, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду цільового призначення.

Пунктом б ч. 1 ст. 121 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм у власність земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектарів.

09.11.2009 року ОСОБА_4 , на підставі розпорядження голови Конотопської районної державної адміністрації від 09.11.2009 № 454, отримав безоплатно у власність земельну ділянку площею 1,8810 га з кадастровим номером :02:001:0388 для ведення особистого селянського господарства на території Тернівської сільської ради Конотопського району Сумської області, таким чином скориставшись своїм правом на безоплатну приватизацію земель державної власності сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства.

Проте, у подальшому у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману, а саме на повторне, в порушення норм ст.ст. 116, 118 Земельного кодексу України, отримання у власність земельної ділянки державної власності сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства в межах норм безоплатної приватизації.

Усвідомлюючи, що не має права на отримання земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства вдруге, переслідуючи корисливі мотиви, спрямовані на заволодіння земельною ділянкою державної власності шляхом обману, ОСОБА_4 15.02.2016 року звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області з письмовою заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів на території Гружчанської сільської ради Конотопського району Сумської області (на даний час Дубов`язівська селищна рада) та надання йому у власність даної земельної ділянки.

Будучи введеними в оману посадові особи Головного управління Держгеокадастру в Сумській області 29.03.2016 видали наказ № 18-440/16-16-СГ «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою», а саме на надання ОСОБА_4 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої за межами населеного пункту на території Гружчанської сільської ради Конотопського району Сумської області, орієнтовний розмір земельної ділянки 2,00 га із цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства. У подальшому посадові особи Головного управління Держгеокадастру в Сумській області наказом від 11.05.2016 № 18-976/16-16-СГ «Про надання земельної ділянки у власність» надали у власність ОСОБА_4 земельну ділянку площею 2,00 га (кадастровий номер :03:004:0632) із земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства, розташовану за межами населених пунктів на території Гружчанської сільської ради Конотопського району Сумської області (на даний час Дубов`язівська селищна рада).

Право власності ОСОБА_4 на земельну ділянку з кадастровим номером :03:004:0632 зареєстровано 01.06.2016 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (із відкриттям розділу), індексний номер: 29870567 від 02.06.2016.

Таким чином, вказаними умисними діями ОСОБА_4 незаконно отримав у власність земельну ділянку з кадастровим номером :03:004:0632, площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства, спричинивши державі, в особі Дубов`язівської селищної ради Конотопського району Сумської області, майнової шкоди в розмірі 69 132,53 грн. згідно з нормативною грошовою оцінкою земельної ділянки.

Отриманою у протиправний спосіб у власність земельною ділянкою з кадастровим номером :03:004:0632 ОСОБА_4 користувався на власний розсуд.

Здійснюючі вказані дії, ОСОБА_4 , усвідомлював суспільний небезпечний характер своїх дій, передбачав суспільно-небезпечні наслідки і бажав їх настання, тобто діяв з прямим умислом.

Такі дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст.190 КК України заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).

Обвинувачений ОСОБА_4 , з посиланням на норми ст. 49 КК України, подав письмове клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 190 КК України, внаслідок закінчення строків давності та закриття кримінального провадження.

Прокурор не заперечує задоволенню звернення.

Селищний голова Дубов`язівської селищної ради ОСОБА_5 просить розглянути справу за відсутності представника потерпілого (а.с. 21).

Вислухавши правові позиції учасників процесу, суд дійшов такого висновку.

Виходячи з положень пункту 1 частини 2 статті 284, частини 3 статті 285, частини 4 статті 286, частини 3 статті 288 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження за обвинувальним актом сторона кримінального провадження звертається до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання й у випадку встановлення передбачених у статті 49 КК України підстав та відсутності заперечень з боку обвинуваченого закрити кримінальне провадження, звільнивши особу від кримінальної відповідальності.

Згідно із приписами пункту 1 частини 2 статті 284 КПК кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Отже, законодавець не пов`язує можливість звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі статті 49 КК із визнанням винуватості чи з урахуванням досліджених доказів на підтвердження вини.

За Законом № 2617-VIII від 22.11.2018 року редакція ст. 49 КК була змінена і на даний час викладена наступним чином:

Особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки, зокрема три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі (п. 2 ч. 1 ст. 49 КК).

Отже, строк по закінченню якого у ОСОБА_4 виникло право на звернення з цим клопотанням, враховуючи, що на даний час ч. 1 ст. 190 КК віднесена до кримінального проступку (ст.12 КК), а найсуворіше покарання передбачено у виді обмеження волі строком до трьох років, визначений законодавцем у три роки з дня вчинення кримінального правопорушення.

За таких обставин клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про звільнення від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 190 КК, у зв`язку із закінченням строків давності, підлягає задоволенню, оскільки на день звернення з цим клопотанням вже минуло понад три роки з дня вчинення інкримінованого проступку.

Керуючись: ст.ст. 44, 49 КК України, ст.ст. 284, 286, 372 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 задовольнити.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України закрити кримінальне провадження №0000092 від 20.03.2025 року на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Конотопський міськрайонний суд протягом семи днів з дня проголошення.

СуддяОСОБА_1