Справа №757/9139/25-к Головуючий у І інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/5735/2025 Доповідач: ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

25 листопада 2025 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу з доповненнями захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 01 жовтня 2025 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Даною ухвалою суду продовжено ОСОБА_8 строк дії запобіжного заходу - тримання під вартою на 60 днів, тобто до 29.11.2025 року включно, з визначенням розміру застави в межах, що становить 597 (п`ятсот дев`яносто сім) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 1 798 632 (один мільйон сімсот дев`яносто вісім тисяч шістсот тридцять дві) гривні, з покладенням відповідних обов`язків.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд зазначив, що продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Не погоджуючись з ухвалою суду, захисник подала апеляційну скаргу з доповненнями, в якій просить ухвалу скасувати, постановити нову ухвалу, якою відмовити прокурору у задоволенні клопотання.

Вважає ухвалу незаконною, необґрунтованою, винесеною із порушенням вимог матеріального права, процесуального законодавства, без урахування висновків Європейського суду з прав людини, прийнятою внаслідок неповноти судового розгляду.

Зазначає, що в матеріалах провадження відсутні докази перешкоджання судовому розгляду, здійснення тиску на свідків та переховування ОСОБА_8 від органу досудового розслідування та суду.

Вказує, що судом не враховано, що ОСОБА_8 раніше не судимий, до будь-якої відповідальності не притягувався, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, проживає постійно в Києві, має позитивну репутацію, позитивні характеристики, в обвинуваченого відсутні будь-які негативні характеристики, має міцні та сталі соціальні зв`язки.

Крім того, суд не обґрунтував відсутність можливості застосування обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Вважає, що розмір застави, який визначений судом для обвинуваченого є занадто високим. Зокрема, тримання ОСОБА_8 під вартою протягом року вказує на його неможливість скористатися правом застави, як альтернативним запобіжним заходом, у зв`язку із необґрунтовано завищеним її розміром.

Звертає увагу на те, що суд першої інстанції не навів жодних новий ризиків, нових аргументів щодо необхідності тримання ОСОБА_8 під вартою.

Вказує, що обвинуваченому належна медична допомога в умовах попереднього ув`язнення не надається і не може бути надана. Разом з тим, він потребує реабілітації після здійснення оперативного втручання.

Заслухавши доповідь судді, думку захисника, яка підтримала подану апеляційну скаргу, думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 404 КПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Згідно вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Частиною 2 ст. 331 КПК України передбачено, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Порядок перевірки ухвал суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, передбачено ст. 422-1 КПК України.

На переконання колегії суддів, постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону.

З матеріалів провадження вбачається, що в провадженні Голосіївського районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000091 по обвинуваченню ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 190 ч. 5, 209 ч. 3 КК України.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 1 жовтня 2025 року продовжено ОСОБА_8 строк тримання під вартою на 60 днів до 29 листопада 2025 року включно, із визначенням застави у розмірі 1 798 632 гривень, з покладенням відповідних обов`язків.

Розглянувши заявлене в межах провадження клопотання прокурора, суд першої інстанції погодився із доводами останнього та дійшов висновку про наявність правових підстав для продовження ОСОБА_8 строку тримання під вартою.

З висновками суду першої інстанції щодо наявності достатніх підстав для продовження обвинуваченому ОСОБА_8 строку тримання під вартою погоджується і колегія суддів, оскільки прокурор в суді довів існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, суд дослідив та належним чином оцінив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження найсуворішого запобіжного заходу та вважає, що застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти ризикам кримінального провадження та може негативно відобразитися на здійсненні судового розгляду, в тому числі щодо належного виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні низки кримінальних правопорушень, одне з яких особливо тяжке.

Згідно п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави, щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину визначається в межах від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

При визначенні ОСОБА_8 альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави суд виходив з обґрунтованості обвинувачення, наявності підтверджених ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема, наявності ризиків неправомірної поведінки, а також врахував положення ст. 178 та ст. 194 КПК України.

Колегія суддів вважає висновки суду щодо встановлення розміру застави у межах, що становить 597 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб обґрунтованими. З урахуванням міри покарання, яка може бути застосована до обвинуваченого в разі доведеності вини та наявністю визнаних судом ризиків, застава у сумі 1 798 632 гривень відповідає меті застосування запобіжного заходу. Саме такий розмір застави, на думку колегії суддів, слугуватиме достатнім стимулюючим фактором, який обвинувачений та/або заставодавець боялися б втратити у разі невиконання покладених процесуальних обов`язків.

В апеляційній скарзі захисник не наводить доводів на спростування висновків суду про продовження існування зазначених в ухвалі ризиків та наявності підстав для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Доводи апеляційної скарги про те, що прокурор не довів існування ризиків є необґрунтованими, оскільки питання щодо застосування запобіжного заходу розглядалось судом в порядку, передбаченому ст. 331 КПК України, та з матеріалів ОСОБА_8 місцевий суд враховував не лише тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у вчиненні злочинів, а й існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, запобіганню яким може сприяти лише тримання обвинуваченого під вартою.

Підтверджень того, що обвинувачений за станом здоров`я не може утримуватися в умовах слідчого ізолятора за матеріалами справи не встановлено.

Разом з цим, колегія суддів роз`яснює право стороні захисту подавати клопотання про проведення відповідних судово-медичних експертиз і, за наявності відповідних висновків, ставити питання про зміну запобіжного заходу.

З огляду на викладене, суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідивши належним чином всі матеріали провадження та навівши в ухвалі мотиви, на підставі яких прийняв відповідне рішення.

Відтак, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких сторона захисту просить скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Ухвала місцевого суду відповідно до вимог статті 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування колегія суддів не знаходить.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.

Також, апеляційний суд звертає увагу на необхідності дотримання судом першої інстанції розумних строків судового розгляду вказаного кримінального провадження, відповідно до ст. 28 КПК України, беручи до уваги тривале перебування обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу з доповненнями захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 01 жовтня 2025 року щодо ОСОБА_8 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Суддя Суддя