ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2025 року

м. Київ

справа № 604/1299/24

провадження № 51-2434 км 25

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду (далі - Суд) у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 (у режимі відеоконференції), ОСОБА_7 (у режимі відеоконференції),

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 на вирок Підволочиського районного суду Тернопільської області від 28 січня 2025 року та ухвалу Тернопільського апеляційного суду від 04 червня 2025 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Баку, Азербайджанська Республіка, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

засудженого за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 263 Кримінального кодексу України (далі - КК).

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

1. Вироком Підволочиського районного суду Тернопільської області від 28 січня 2025 року ОСОБА_8 було засуджено до покарання:

- за ч. 1 ст. 122 КК - у виді позбавлення волі на строк 1 рік;

- за ч. 1 ст. 263 КК із застосуванням ст. 69 цього Кодексу - у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців.

2. На підставі ст. 70 КК ОСОБА_8 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців.

3. Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат у кримінальному провадженні.

4. ОСОБА_8 визнано винуватим у: заподіянні умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 КК, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я; зберіганні, придбанні вогнепальної зброї та бойових припасів без передбаченого законом дозволу за детально наведених у вироку обставин.

5. Як установив суд, 26 серпня 2024 року о 08:22 год. ОСОБА_8 , знаходячись поблизу магазину «Хата майстра» на вул. Б. Хмельницького, 14 у сел. Підволочиськ Підволочиської ТГ Тернопільського району Тернопільської області, підбіг до знайомої ОСОБА_9 та розпочав із нею словесний конфлікт, під час якого почав наносити удари руками в обличчя ОСОБА_9 , яка в свою чергу намагалася оборонятися, закриваючи обличчя руками, тримати дистанцію між нею та ОСОБА_8 , проте останнього це не зупиняло і він продовжував наносити удари потерпілій.

6. Після цього у ОСОБА_8 виник злочинний намір, спрямований на спричинення ОСОБА_9 тілесних ушкоджень і він, будучи агресивно налаштованим щодо потерпілої наніс 9 ударів долонями рук у голову та обличчя ОСОБА_9 . Внаслідок умисних, злочинних дій ОСОБА_8 , потерпілій ОСОБА_9 спричинені тілесні ушкодження середньої тяжкості, які супроводжуються тривалим (більше 21 день) розладом здоров`я та легкі тілесні ушкодження із короткочасним розладом здоров`я тривалістю понад шість днів.

7. Крім того ОСОБА_8 , у порушення «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробника для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за властивостями, метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї, або вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС України № 662 від 21 серпня 1998 року (в редакції від 11 жовтня 2011 року) та «Положення про дозвільну систему», затвердженої постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12 жовтня 1992 року (в редакції від 29 жовтня 2020 року), незаконно придбав та у період з невстановленої досудовим розслідуванням дати до 27 серпня 2024 року, діючи з прямим умислом, протиправно, незаконно зберігав за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , нарізну вогнепальну зброю (гвинтівку системи Мосіна зразка 1891/1930 рр., калібру 7,62 мм (7,62х54 R) та бойові припаси: 4 наступальні осколкові ручні гранати РГД-5; 36 бойових патронів калібру 7,62 мм (7,62х54 R) із звичайними кулями, промислового виготовлення до гвинтівок та карабінів системи Мосіна та іншої зброї в якій вони є штатні; 24 бойових патронів калібру 7,62 мм (7,62х54 R) із звичайними кулями, промислового виготовлення до гвинтівок та карабінів системи Мосіна та іншої зброї в якій вони є штатні; 19 патронів калібру 7,62 мм (7,62х39 мм), зразка 1943 р., промислового виготовлення; 180 бойових патронів калібру 5,45 мм (5,45х39 мм) зразка 1974р. із звичайними кулями (7Н6), промислового виготовлення; 16 бойових патронів калібру 5,45 мм (5,45х39 мм) зразка 1974 р. із звичайними кулями (7Н6), промислового виготовлення; 9 патронів калібру 9 мм (9х18 мм) до пістолета Макарова, промислового виготовлення; 14 довгих гвинтівкових, спортивно-мисливських патронів кільцевого запалення калібру 5,6 мм (.22LR); 2 бойових великокаліберних патрони калібру 14,5х114 мм, споряджені бронебійно-запалювальними кулями (Б-32); 1 патрон калібру 5,56х45 мм, заводського виготовлення до нарізної вогнепальної зброї центрального бою; 1 патрон калібру 9 мм (9х19 мм) «Люгер-Парабеллум» до нарізної вогнепальної зброї центрального бою; 1 патрон калібру 5,45 мм (5,45х18 мм) до пістолета «ПСМ».

8. У подальшому, 27 серпня 2024 з 14:42 год. по 18:00 год., під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 зазначені нарізну вогнепальну зброю та бойові припаси були вилучені працівниками поліції.

9. Тернопільський апеляційний суд ухвалою від 04 червня 2025 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_8 залишив без змін.

Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

10. У касаційній скарзі захисник, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону і невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок суворості, просить скасувати судові рішення щодо ОСОБА_8 і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

11. На обґрунтування своїх доводів зазначає, що у справі відсутній технічний носій інформації на якому відображається відео та звукозапис судового засідання у суді першої інстанції, в якому було проголошено вирок. Стверджує, що ОСОБА_8 з`явився на проголошення вироку, однак суд не вийшов на його проголошення.

12. Стверджує, що при призначенні покарання не враховано, що ОСОБА_8 вперше притягується до кримінальної відповідальності, одружений, має вищу освіту, є пенсіонером, на диспансерних обліках не перебуває, позитивно характеризується, в період 2014-2015 рр. проходив військову службу в Збройних Силах України, має 3 групу інвалідності довічно через захворювання, пов`язане з військовою службою; обставини, які пом`якшують покарання, - щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку потерпілій, активне вибачення перед потерпілою.

13. Заперечень на касаційну скаргу до Верховного Суду не надходило.

Позиції учасників судового провадження

14. У судовому засіданні захисники підтримали касаційну скаргу, прокурор заперечував щодо її задоволення.

Мотиви Суду

15. Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи, наведені в касаційній скарзі, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла таких висновків.

16. Положеннями ст. 433 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) встановлено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

17. Відповідно до ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

18. Частиною 1 ст. 438 КПК передбачено, що підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

19. Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 263 КК та правильність кваліфікації його дій в касаційній скарзі не оспорюються.

20. Посилання захисника на те, що ОСОБА_8 з`явився на оголошення вироку місцевого суду, однак він не був проголошений спростовується матеріалами кримінального провадження. Так, із технічного носія інформації, на якому зафіксовано судові засідання в суді першої інстанції вбачається, що 28 січня 2025 року в судовому засіданні були закінчені судові дебати та надано останнє слово обвинуваченому після чого суд видалився до нарадчої кімнати. Також в матеріалах кримінального провадження міститься довідка, складена секретарем судового засідання про те, що на проголошення вироку суду, що відбулося о 14:00 год. 28 січня 2025 року ніхто з учасників кримінального провадження не з`явився, а тому відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється (т. 1 а.п. 170). Крім того, відповідно до наявної в матеріалах кримінального провадження розписки ОСОБА_8 28 січня 2025 року отримав копію вироку суду, тобто в день виходу суду з нарадчої кімнати (т. 1 а.п. 177).

21. Такі дії суду не свідчать про порушення прав учасників кримінального провадження і узгоджуються з положеннями кримінального процесуального закону, зокрема ч. 4 ст. 107 КПК відповідно до якої у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

22. Не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження і доводи захисника про невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі винного.

23. Згідно зі статтями 50, 65 КК особі, яка вчинила злочин, повинно бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації це покарання за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують і обтяжують.

24. Вирішення цих питань належить до дискреційних повноважень суду, що розглядає кримінальне провадження по суті, який і повинен з їх урахуванням визначити вид і розмір покарання та ухвалити рішення.

25. Із вироку місцевого суду вбачається, що суд при призначенні покарання урахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які є нетяжким кримінальним правопорушенням та тяжким злочином, особу винного, який раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, перебуває на обліку у лікаря психіатра з діагнозом органічний емоційно-лабільний (астенічний) розлад, проте міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, наявність обставин, які пом`якшують покарання, - щире каяття, активне сприяння розкриттю злочинів, те, що він є особою з інвалідністю 3 групи «По інвалідності армії довічно», у період із 14 серпня 2014 року по 11 вересня 2015 року проходив військову службу по загальній мобілізації, добровільне відшкодування потерпілій шкоди у розмірі 45 000 грн, що на думку суду свідчить про намір примиритися з потерпілою, відсутність обставин, які обтяжують покарання.

26. Урахувавши зазначені обставини, суд призначив ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 122 КК покарання в межах санкції цієї норми права, а за ч. 1 ст. 263 КК, взявши до уваги обставини, які пом`якшують покарання, дійшов висновку про можливість застосування положень ст. 69 КК, та призначив засудженому покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції цієї норми права. Також суд призначив ОСОБА_8 остаточне покарання на підставі ч. 1 ст. 70 КК.

27. Не погодившись із таким рішенням, сторона захисту та потерпіла подали апеляційні скарги. При цьому, апеляційна скарга захисників у частині невідповідності призначеного ОСОБА_8 покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, за своїм змістом є аналогічною до касаційної скарги захисника ОСОБА_6 .

28. Суд апеляційної інстанції, спростовуючи доводи апеляційної скарги сторони захисту щодо можливості звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку, зазначив що один із вчинених ОСОБА_8 злочинів, а саме передбачених ч. 1 ст. 263 КК - є тяжким, неконтрольований обіг небезпечних предметів приховує в собі високий рівень спричинення шкоди людям та довкіллю, а суспільна небезпека злочинів, пов`язаних з обігом зброї, вибухових пристроїв та бойових припасів обумовлена тенденцією розвитку насильницької озброєної злочинності, вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів. Окрім того, як вказав суд, заподіяння чоловіком жінці 57 річного віку, багаточисельних уламкових переломів носа та лівої променевої кістки внаслідок нанесення дев`яти ударів у її голову та обличчя, з урахуванням позиції потерпілої, яка не пробачила винному його дій, не дають суду підстав для застосування положень ст. 75 КК.

29. Усупереч твердженням сторони захисту, суди в повній мірі врахували та надали оцінку даним, які характеризують ОСОБА_8 , а також наявності обставин, які пом`якшують покарання, та відсутності обставин, які його обтяжують, на підставі чого дійшли висновку про можливість застосування положень ст. 69 КК при призначенні покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК, та про відсутність підстав для звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням. Із таким висновком погоджується й суд касаційної інстанції.

30. Переконливих доводів, які би спростовували висновки судів попередніх інстанцій щодо виду та розміру призначеного засудженому покарання і свідчили би про наявність підстав для застосування положень ст. 75 КК у касаційній скарзі захисника не наведено та за матеріалами провадження не встановлено.

31. Призначене засудженому покарання відповідає вимогам статей 50, 65 КК, не порушує загальних засад призначення покарання, встановлених КК, відповідає принципам законності, індивідуалізації та справедливості і не виходить за межі дискреційних повноважень суду.

32. Зміст ухвали апеляційного суду відповідає положенням ст. 419 КПК. Переконливих доводів, які би ставили під сумнів законність рішення апеляційного суду, вмотивованість його висновків, захисник у касаційній скарзі не навів.

33. Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б підставами для скасування судових рішень, про що йдеться в касаційній скарзі захисника, Верховний Суд не встановив.

Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 Кримінального процесуального кодексу України, Суд

ухвалив:

Вирок Підволочиського районного суду Тернопільської області від 28 січня 2025 року та ухвалу Тернопільського апеляційного суду від 04 червня 2025 року щодо ОСОБА_8 залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 - без задоволення.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3