ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 596/1972/24Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/817/301/25 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - арешт майна
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2025 р.

Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5

скаржника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі, в режимі відеоконференцзв`язку, матеріали кримінального провадження, за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Гусятинського районного суду Тернопільської області від 29 жовтня 2025 року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Гусятинського районного суду Тернопільської області від 29 жовтня 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_6 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000087 від 24.08.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.197-1 КК України.

Приймаючи вказане рішення слідчий суддя виходив з того, що клопотання слідчому судді подано не уповноваженою на те особою.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, за змістом якої вважає, що оскаржувана ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою, такою, що підлягає скасуванню.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що ОСОБА_6 було подано цивільний позов у кримінальному провадженні №0000087 від 24.08.2023, а тому вважає, що твердження слідчого судді стосовного того, що потерпілий ОСОБА_6 не набув статусу цивільного позивача в межах зазначеного кримінального провадження, суперечать вимогам ч.2 ст.61 КПК України та фактичним обставинам справи.

Зазначає, що відповідно до вимог кримінального процесуального закону, цивільний позов може бути пред`явлений не лише до підозрюваного, внаслідок чого, на переконання апелянта, обґрунтування слідчого судді щодо відсутності пред`явлення підозри, є незаконним і суперечить вимогам ст.128 КПК України.

Також апелянт не погоджується із твердженням слідчого судді, що звернутись з клопотанням до суду про арешт майна, що належить третій особі, наділений виключно прокурор, адже це суперечить вимогам ч.1 ст.171 КПК України.

Крім цього, звертає увагу суду, що слідчим суддею не враховано та обставина, що протиправними діями, які розслідуються в межах даного кримінального провадження заподіяна матеріальна та моральна шкода не лише йому, а також Васильковецькій територіальній громаді Чортківського району Тернопільської області.

Стверджує, що слідчим суддею не було взято до уваги та обставини, що постановою начальника СД відділення поліції №3 (м.Гусятин) Чортківського районного відділу поліції ГУНП в Тернопільській області від 23 жовтня 2023 року водний об`єкт Коцюбинець №5 площею 56,4 га, що знаходиться на території Коцюбинського старостинського округу Васильковецької територіальної громади, Чортківського районну Тернопільської області визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000087.

Просить ухвалу слідчого судді Гусятинського районного суду Тернопільської області від 29 жовтня 2025 р. та постановити нову ухвалу, якою у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000087 від 24 серпня 2023 року, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.197-1 КК України, накласти арешт на майно водний об`єкт Коцюбинець №5 площею 56,4 га, що знаходиться на території Коцюбинського старостинського округу Васильковецької територіальної громади, є комунальною власністю громади та перебуває у користуванні ОСОБА_6 відповідно до договору оренди водного об`єкта від 10.04.2009 року та акту прийому-передачі водного об`єкту від 14.04.2009, який визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000087.

В судове засідання прокурор, який належним чином повідомлявся апеляційним судом про дату, час та місце розгляду справи, не з`явився.

Відповідно до ч.4 ст.405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду; апелянта, який підтримав подану ним апеляційну скаргу та просить її задовольнити; дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно вимог ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно з положеннями ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Положення даної норми КПК України узгоджуються зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Згідно із ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна, як доказ в кримінальному провадженні... ; 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння ...; 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна; 4) розмір шкоди завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Частини 2 статті 170 КПК України передбачають, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Як слідує з матеріалів кримінального провадження, сектором дізнання ВП №3 (м. Гусятин) Чортківського РУП ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000087 від 24.08.2023, за зверненням ОСОБА_6 щодо самовільного зайняття земельної ділянки, кадастровий номер 0:01:001:1325, що знаходиться за межами населеного пункту с.Коцюбинці, Коцюбинського старостинського округу Васильковецької громади та водним об`єктом нагульний став Коцюбинці-5, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ст. 197-1 КК України.

Також установлено, що ОСОБА_6 набув статусу потерпілої сторони у даному кримінальному провадженні.

Під час досудового розслідування допитаний потерпілий ОСОБА_6 , показав, що 10.04.2009 між ним та головою Гусятинської райдержадміністрації укладено договір оренди водного об`єкта (ставків) розташованих на території Коцюбинської сільської ради площею водного дзеркала 89,90 га., строком на 49 років, у тому числі і водойму площею 56,74 га., які він використовував. У 2009 році ним розроблено проектно-технічну документацію на земельну ділянку, водойму. Починаючи з 2023 року по даний час ОСОБА_7 самовільно без його дозволу та інших дозвільних документів використовує водний об`єкт в своїх цілях, зарибнює, тощо.

Постановою слідчого від 23.10.2024 водний об`єкт Коцюбинець №5 площею 56,4 га., що знаходиться на території Коцюбинського старостинського округу Васильковецької територіальної громади, Чортківського району Тернопільської області визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Ухвалою слідчого судді Гусятинського районного суду Тернопільської області від 02.12.2024, накладено арешт, шляхом заборони користування водним об`єктом - нагульний пруд «Коцюбинець № 5», площею 56,4 га., що знаходиться на території Коцюбинського старостинського округу Васильковецької територіальної громади, є комунальною власністю громади та перебуває у користуванні ОСОБА_6 , відповідно до договору оренди водного об`єкта від 10.04.2009 року та акту прийому передачі водного об`єкту від 14.04.2009.

Ухвалою колегії суддів Тернопільського апеляційного суду від 29.01.2025, ухвалу слідчого судді від 02.12.2024, якою задоволено клопотання прокурора Гусятинського відділу Чортківської окружної прокуратури у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000087 від 24 серпня 2023 року за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України, про накладення арешту на майно скасовано. Постановлено нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання прокурора Гусятинського відділу Чортківської окружної прокуратури про накладення арешту на майно, відмовлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 171 КПК України, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Згідно із ч. 1, ч.2 ст. 61 КПК України цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової шкоди, та яка в порядку, встановленому цим Кодексом, пред`явила цивільний позов. Права та обов`язки цивільного позивача виникають з моменту подання позовної заяви органу досудового розслідування або суду.

У ч. 1 ст. 128 КПК України регламентовано, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Як встановлено слідчим суддею, станом на день розгляду клопотання, підозру у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР №0000087 від 24.08.2023 нікому не оголошено.

Таким чином, потерпілий ОСОБА_6 не набув статусу цивільного позивача у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000087 від 24.08.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.197-1 КК України, і звернення до слідчого судді із клопотанням про арешт майна з метою забезпечення цивільного позову з його боку є передчасним.

Крім того, як слідує із приписів ч.3 ст.171 КПК України, у клопотанні цивільного позивача у кримінальному провадженні про арешт майна підозрюваного, обвинуваченого, юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, третіх осіб для відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, повинно бути зазначено:1) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір позовних вимог;2) докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди.

З матеріалів клопотання слідує, що потерпілий ОСОБА_6 просить накласти арешт на майно третьої особи Васильковецької сільської ради Васильковецької територіальної громади Чортківського району Тернопільської області. При цьому посилається на те, що останнім подано цивільний позов у кримінальному провадженні №0000087.

Відповідно до ч.2 ст. 64-2 КПК України, права та обов`язки третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна.

Отже, колегія суддів погоджується із висновками слідчого судді, що за змістом вказаної правової норми слідує, що звернутись з клопотанням до суду про арешт майна, що належить третій особі, наділений виключно прокурор.

Водночас, колегією суддів встановлено, що ОСОБА_8 не є власником майна - нагульного ставу Коцюбинець №5 площею 56,4 га, що знаходиться на території Коцюбинського старостинського округу Васильковецької територіальної громади, Чортківського районну Тернопільської області, а тому накладення арешту на майно з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, згідно ч. 6 ст. 170 КПК України, як про це зазначає ОСОБА_6 , є також передчасним та необґрунтованим.

Крім того, апеляційним судом встановлено, що відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань про дане кримінальне провадження №0000087 були внесені 24.08.2023 року. Разом з тим до теперішнього часу ні власнику майна, на яке потерпілий просить накласти арешт, ні ОСОБА_7 , не пред`явлено підозру у даному кримінальному провадженні та не внесено відомості щодо них до ЄРДР. Власник майна, як і ОСОБА_7 не є ні підозрюваним, ні обвинуваченим, ні особою, яка в силу закону повинна нести цивільну відповідальність за дії підозрюваного (обвинуваченого), а тому на зазначене майно, відповідно до вищенаведених положень кримінального процесуального закону, за обставин даного кримінального провадження, не може бути накладено арешт за клопотанням апелянта.

Крім того апеляційним судом встановлено, що клопотання потерпілого не відповідає вимогам ст.171 КПК України, оскільки, на виконання зазначеної норми закону, потерпілий належним чином не мотивував своє клопотання та не навів докази, які його підтверджують.

До клопотання лише надано копію ухвали слідчого судді Гусятинського районного суду Тернопільської області від 02.12.2024, копія цивільного позову потерпілого та копія акту приймання об`єкту ремонту нагульного ставу Коцюбинці №5. Будь яких інших документів та матеріалів, якими потерпілий обґрунтовує доводи клопотання, матеріали кримінального провадження не містять.

Як вбачається з матеріалів клопотання, воно не містить переліку наявних ризиків, що доводять необхідність такого арешту, у клопотанні потерпілого відсутні доводи про те, що незастосування заборони у вигляді арешту майна може призвести до зникнення, втрати або пошкодження вказаного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити виконанню можливого судового рішення в частині цивільного позову.

Відповідно до ч.1 ст.173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Враховуючи наведене, на переконання колегії суддів апеляційного суду, слідчий суддя дійшов правильного висновку, що клопотання слідчому судді подано не уповноваженою на те особою, а також клопотання потерпілого не відповідає вимогам ст.171 КПК України, що унеможливлює перевірку правової підстави для арешту майна; потерпілим не зазначені ризики, які б перешкоджали в подальшому виконанню судового рішення, а тому доводи апеляційної скарги не спростовують висновків слідчого судді, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Узагальнюючи наведене, колегія суддів приходить до переконання, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим і підстав для його скасування та постановлення нової ухвали про накладення арешту на майно, про що ставить питання апелянт, не вбачає.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Гусятинського районного суду Тернопільської області від 29.10.2025 року про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_6 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000087 від 24.08.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.197-1 КК України без змін.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді