УХВАЛА

іменем України

2025 року жовтня місяця 24 дня м. Дніпро

Слідчий суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро клопотання слідчого СВ ВП №1 ДРУП №2 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, який перебуває на посаді сапера 1 інженерно-саперного відділення інженерно саперного взводу 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , раніше не судимого,

якому 23.10.2025 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

24.10.2025 слідчий СВ ВП №1 ДРУП №2 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 звернулася до суду з клопотанням, погодженим з повноважним прокурором, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Клопотання обґрунтовується тим, що досудовим розсуванням встановлено, що солдат ОСОБА_4 підозрюється у тому, що він, будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, який перебуває на посаді сапера 1 інженерно-саперного відділення інженерно саперного взводу 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від військової служби, в умовах воєнного стану, з мотивів небажання переносити труднощі військової служби через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 9, 11, 12, 14, 16, 127, 128, 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 14 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, достовірно знаючи, що він є військовослужбовцем і повинен проходити військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України та, не одержавши відповідних дозволів (наказів) начальників (командирів), які за законодавством уповноважені надавати такі дозволи (накази), 03.10.2024, самовільно залишив місце служби місце тимчасової дислокації підрозділу військової частини НОМЕР_1 , який дислокувався за адресою: АДРЕСА_1 (більш детальна адреса не підлягає розголошенню в умовах воєнного стану), та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його із виконанням обов`язків з військової служби, та був незаконно відсутній на службі до 22.10.2025.

22.10.2025 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було доставлено до слідчого відділення ВП № 1 Дніпровського РУП № 2 ГУНП в Дніпропетровській області, розташованого за адресою: м. Дніпро, Амур-Нижньодніпровський район, вул. Новоселівська, 17, у зв`язку з чим злочин припинено.

23.10.2025 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

За таких обставин, порушується питання обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 просила клопотання задовольнити, посилаючись на підстави, викладені в ньому та на існуючі ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, проти обрання більш м`якого запобіжного заходу заперечувала, проти визначення застави заперечувала, оскільки це не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього нормами КПК України обов`язків.

Захисник ОСОБА_6 просив визначити мінімальний розмір застави.

Підозрюваний ОСОБА_4 визнав провину, проти задоовлення клопотання не заперечсував. Крім того, пояснив, що грошей на виплату застави він не має.

Вислухавши думки учасників судового розгляду, вивчивши подане клопотання та надані слідчим матеріали, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_4 , вважаю необхідним задовольнити клопотання слідчого та застосувати підозрюваному запобіжний захід у виді тримання під вартою, виходячи з наступного.

Відповідно до Витягу з ЄРДР по кримінальному провадженню за №0004728 04.04.2025 внесено відомості про те, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 , ЗСУ-вч- НОМЕР_1 , призваний за мобілізацією, солдат, сапер 1 інженерно-саперного відділення інженерно-саперного взводу 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 27.10.2024 самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 у АДРЕСА_1 та відсутній на службі до теперішнього часу. Проживає: АДРЕСА_2 , тел. НОМЕР_3 .

23.10.2025 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Вирішуючи питання про наявність підстав обрання запобіжного заходу - тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги ст. 177 КПК України.

Відповідно ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

В судовому засіданні, на думку слідчого судді, встановлена наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 злочину передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, що підтверджується: протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 22.10.2025, повідомленням про підозру від 23.10.2025, протоколом допиту підозрюваного від 23.10.2025, а також іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

При цьому слідчий суддя враховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене в національному законодавстві, однак відповідно до вимог ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, відображеній у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», «термін «обґрунтована підозра» означає те, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182), те, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Статтею 176 КПК України передбачено, що одним із запобіжних заходів є тримання під вартою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Згідно ч. 8 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Перевіряючи доводи клопотання на предмет наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку, що докази та обставини, на які посилаються слідчий та прокурор, дають достатні підстави для висновку про наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, ОСОБА_4 підозрюється у скоєні злочину, передбаченому ч. 5 ст. 407 КК України, який згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання до десяти років, а також має можливість вплинути на свідків, які разом з ним проходять військову службу в одній військовій частині.

Таким чином, враховуючи обставини, перераховані у ст. 178 КПК України, а також положення ч. 8 ст. 176 КПК України, слідчий суддя вважає за потрібне задовольнити клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосувати до останнього запобіжний захід - тримання під вартою.

Доказів того, що підозрюваний ОСОБА_4 не може за станом здоров`я перебувати під вартою, слідчому судді не надано.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України.

З огляду на викладене, оскільки ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, відтак, на підставі положень ч. 4 ст. 183 КПК України вважаю за необхідне не визначати йому розмір застави у кримінальному провадженні.

Керуючись ст.ст. 131, 132, 176, 177, 178, 183, 184, 186, 193, 194, 196, 197 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ ВП №1 ДРУП №2 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

Застосувати підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 20 грудня 2025 року, в умовах гауптвахти.

На підставі положень ч. 4 ст. 183 КПК України не визначати розмір застави у кримінальному провадженні.

Ухвала набирає чинності негайно.

На ухвалу може бути подана апеляція безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1

24.10.2025